КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 363/896/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудюк О.Д.
Провадження № 22-ц/824/2749/2018 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сімейне життя не склалося, подальше збереження сім'ї є неможливим.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Радянського районного управління юстиції у м.Києві 15 вересня 2001 року, актовий запис №398.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушенням судом норм матеріального та процесуального права. В оскаржуваному рішенні суду зазначено, що він подавав заяву, в якій не заперечував проти позову ОСОБА_3 та підтверджував факт окремого проживання протягом останніх п'яти років. Проте ніякої заяви до суду він не подавав, а тому у рішенні безпідставно зазначив, що вони з ОСОБА_3 не проживають разом більше 5 років. Вказані обставини не відповідають дійсності та можуть бути використані позивачкою при вирішені майнових спорів.

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 вересня 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Радянського районного управління юстиції у м.Києві зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, актовий запис №398.

В лютому 2014 року ОСОБА_3 подала до суду позов про розірвання шлюбу з ОСОБА_2

Судове засідання про розірвання шлюбу було проведено за відсутності відповідача ОСОБА_2 Суд виходив з поданої від його імені заяви, в якій він надав згоду на розірвання шлюбу та не підтверджував факт, що останні п'ять років вони з ОСОБА_3 не ведуть спільного господарства та проживають окремо (а.с.12).

В судовому засіданні ОСОБА_3 позов про розірвання шлюбу підтримала та просила задовольнити.

Відповідно до положень ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Враховуючи, що шлюб суперечить інтересам ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Разом з тим, в мотивувальній частині рішення суд зазначив про встановлення того факту, що сторони по справі більше п'яти років не проживають разом, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства.

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку про встановлення часу окремого проживання подружжя, оскільки дані факти не були предметом з'ясування в судовому засіданні. Крім того, вони не стосуються предмету доказування у справі розірвання шлюбу з огляду на положення ст. 112 СК України.

ОСОБА_2 заперечує факт подання ним до суду першої інстанції заяви про визнання позову про розірвання шлюбу. В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 визнав, що шлюб з ОСОБА_3 підлягає розірванню, проте встановлені в рішенні суду першої інстанції обставини можуть бути використані ОСОБА_3 у вирішенні майнових спорів. У зв'язку з цим просив змінити рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року шляхом виключення з мотивувальної частини рішення висновків суду про встановлення, що сторони по справі не проживають разом, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства більше п'яти років.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року.

Виключити з мотивувальної частини рішення висновки суду про встановлення, що сторони по справі не проживають разом, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства більше п'яти років.

В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 квітня 2014 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Українець Л.Д.