РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/25/18

Провадження № 2/700/121/18

21 березня 2018 року смт. Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

при секретарі судового засідання Сіденко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка цивільну справу №700/25/18 провадження №2/700/121/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та стягнення коштів.

В обгрунтвання своїх вимог позивач зазначив, що 13 вересня 2017 року між сторонами у справі відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» та позивачем - ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу за № 3707. Цього ж дня, уповноваженою особою на підписання договорів від імені відповідача, а саме перед підписанням та ознайомленням з самим Договором фінансового лізингу, йому було поставлено умову внести авансовий платіж, (що складає частину від вартості предмету лізингу) в сумі 17 680 грн, 00 коп. На виконання даної умови ним було здійснено перерахунок вказаних грошові кошти, як оплату авансового платежу на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджується відповідною квитанцією.

Згідно п. 1.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.3.2 договору, лізингодавець (відповідач) зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування лізингоодержувачу (позивач) предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу і належним чином використовувати його за призначенням. Пунктом 1.1 договору передбачено, що предметом фінансового лізингу за даним договором є транспортний засіб, а саме, є автомобіль марки ЗАЗ SENS, комплектація стандарт +, 5-ступенчата КПП,передній привід.

Відповідно до п. 1.2 Договору вартість предмету лізингу на момент укладення даного Договору зазначається у даному Договорі та Додатку №1.

Згідно з пунктом 8.2. Договору вартість предмета лізингу на момент укладення договору складає 6 622, 43 доларів США. На дату укладання цього Договору, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості Предмета лізингу становить 100 768 грн. 00 коп. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.1.2., 4.1. договору лізингодавець зобовязаний передати придбаний для лізингоодержувача предмет лізингу не пізніше 90 (девяносто) календарних днів з дати отримання на поточний рахунок комісій за організацію договору, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу.

За таких обставин, позивач вважає, що умови договору фінансового лізингу № 3707, укладеного 13.09.2017 року між ним та ТОВ «ЄврокарУкраїна» не відповідають чинному законодавству, є несправедливими та порушують його права, як споживача.

Позивач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, однак про причини своєї неявки суд не повідомив.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

13 вересня 2017 року між сторонами у справі, відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» та позивачем - ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу за № 3707. Цього ж дня, уповноваженою особою на підписання договорів від імені відповідача, а саме перед підписанням та ознайомленням з самим Договором фінансового лізингу, позивачу було поставлено умову внести авансовий платіж, (що складає частину від вартості предмету лізингу) в сумі 17 680 грн. 00 коп. На виконання даної умови позивачем було здійснено перерахунок вказаних грошових коштів у розмірі 17 680 грн 00 коп, як оплату авансового платежу на розрахунковий рахунок відповідача.

Згідно п. 1.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.3.2 договору, лізингодавець (відповідач) зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування лізингоодержувачу (позивач) предмет лізингу, а лізингоодержувач зобовязується прийняти предмет лізингу і належним чином використовувати його за призначенням.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що предметом фінансового лізингу за даним договором є транспортний засіб, а саме: автомобіль ЗАЗ SENS, комплектація стандарт +, 5-ступенчата КПП, передній привід.

Відповідно до п. 1.2 Договору вартість предмету лізингу на момент укладення даного Договору зазначається у даному Договорі та Додатку №1.

Згідно з пунктом 8.2. Договору вартість предмета лізингу на момент укладення договору складає 6 622, 43 доларів США. На дату укладання цього Договору, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості Предмета лізингу становить 100 768 грн. 00 коп. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.1.2., 4.1. договору лізингодавець зобовязаний передати придбаний для лізингоодержувача предмет лізингу не пізніше 90 (девяносто) календарних днів з дати отримання на поточний рахунок комісій за організацію договору, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу.

Пунктом 5.1. договору сторони передбачили, що з дати підписання акта приймання - передачі лізингоодержувач має право користуватися предметом лізингу згідно з його звичайним призначенням.

Пунктом 8.5 Договору передбачено, що всі планові платежі, які визначаються у додатку №1 та додатку № 3 до даного договору сплачуються лізингоодержувачем на умовах, передбаченим цим Договором. Планові платежі зараховуються Лізингодавцем згідно з обмінним курсом долара США до української гривні на фактичну дату зарахування платежу на рахунок Лізингодавця.

Разом з цим, додаток № 1 і додаток № 3 до даного договору, що є невід'ємною частиною договору фінансового лізингу та містять істотних умов договору, які підлягають обов'язковому погодженню сторонами, позивачу взагалі не було надано ні для ознайомлення, ні для підпису.

У даному випадку через відсутність додатків № 1 та №3 до договору фінансового лізингу від 13.09.2017 позивач навіть не може довідатися про систему лізингових платежів у ТОВ «Єврокар Україна», що є свідченням фіктивності та нікчемності вказаного документу.

Відповідно до ч. 1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

Крім того, пункт 12.1 Договору, яким передбачено, що: «Лізингоодержувач, який не сплатив лізингові платежі, що передбачено п. 1.7 та 4.1., та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця та зазначення реквізитів особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, у якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. У такому випадку поверненню підлягає 80 % від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 20 % лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору.

Вказана умова договору суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів»оскільки відповідно до п.4 ч.3 ст.18 цього Закону, надання можливості продавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця у звязку з розірванням або невиконанням ним договору, є несправедливою умовою договору.

Аналіз змісту спірного договору дає підстави дійти висновку, що у договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача, як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обовязків, передбачених договором та законом, звужені обовязки лізингодавця, які передбачені Законом України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обовязків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Згідно з положеннями п.п. 5, 6 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у випадку, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнане недійсним.

Досягнутим домовленостям, щодо часу передачі автомобіля та дійсній меті підписання позивачем угоди, у п.4.1 Договору №3707 вказано: "Продавець передає у користування Предмет лізингу лізингоодержувачу не пізніше 90 робочих днів з дати отримання на поточний рахунок лізингодавця відповідних платежів.".

Однак, відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж.

Водночас діючим Законом передбачено також обов'язок повернути споживачу грошові кошти протягом чотирнадцяти календарних днів з моменту підписання договору споживчого кредитування.

Незважаючи на направлення позивачем 21.11.2017 відповідачу вимоги про відмову від угоди та повернення йому грошових коштів, з боку відповідача не були виконані приписи діючого законодавства та не повернуті реально сплачені позивачем грошові кошти.

Згідност. 806 ЦК Україниза договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі); ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» - відносини, що виникають, у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Далі згідно частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостоюстатті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно достатті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір фінансового лізингу від 13.09.2017 нотаріально посвідчено не було.

Відповідно до частини першоїстатті 220 ЦК Україниу разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною 1 ст. 216 ЦК Українив встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, враховуючи несправедливі умови спірного Договору фінансового лізингу від 13.09.2017 № 3707, відсутність нотаріального посвідчення спірного договору, даний договір, слід визнати недійсним. Крім того, з відповідача необхідно стягнути сплачені позивачем в рахунок оплати за автомобіль у сумі 17680 грн 00 коп.

Враховуючи вимоги ч. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, приймаючи до уваги те, що вимоги позивача задоволені під час розгляду справи, з відповідача також необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 704 грн 80 коп.

На підставі наведеного та ст.ст.16, 202, 203, 215, 227, 230, 235, 509, 625, 627, 806 ЦК України, та керуючись ст.ст.4, 5, 12, 76-84, 133, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» про захист прав споживача, визнання договору недійсним, стягнення коштів - задовольнити.

Визнати договір №3707 фінансового лізингу від 13 вересня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» недійсним з моменту його вчинення та застосувати до недійсного правочину реституцію.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» (юридична адреса: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд.9, кор.57, оф.57/1, Код ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: (19301,пров.Бужанський, 45/1 смт.Лисянка, Черкаської області, ідентифікаційний код:НОМЕР_1) 17680 грн (сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят гривень) 00 коп сплачених коштів за договором фінансового лізингу №3707 від 13.09.2017 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» (юридична адреса: 02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд.9, кор.57, оф.57/1, Код ) на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яценко