АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Київ

Справа № 22-3954 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Катющенко В.П.

Унікальний № 755/12211/15-ц Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &qu№ ;Про судоустрій і статус суддів&q?та; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?ня;Голос України&q?ло; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII &quро;Прикінцеві та перехідні положення&q?ні; Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &q? 1;Про судоустрій і статус суддів&q?та; апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII &q?оз;Перехідні положення&q?і ; ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У червні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

З урахуванням уточненьпросило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № К3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року в розмірі 32 762,81 доларів США, що за курсом НБУ 27,11 що еквівалентно 888 493,20 грн. та відшкодувати судові витрати позивача за рахунок відповідача.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 25.07.2007 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № К3R0GK15006460, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 44 183,22 доларів США строком до 25 липня 2022 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

Окрім того у випадку порушення взятих на себе зобов'язань позичальник зобов'язувався сплачувати на користь банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 05.04.2017 р. становить 888 493,20 грн., що еквівалентно 32 762,81 доларів США за курсом НБУ 27,1189530 грн. за 1 долар США та складається із: заборгованості по кредиту - 20 783,98 доларів США, що є еквівалентною 563 639,78 грн.; заборгованість по відсотках - 4 662,01 доларів США, що є еквівалентною 126 428,83 грн.; заборгованість по комісії - 1 973,16 доларів США, що є еквівалентною 53 510,03 грн.; пеня - 3 774,75 доларів США, що є еквівалентною 102 367, 27 грн.; штраф (фіксована частина) - 9,22 доларів США, що є еквівалентною 250,00 грн.; штраф (відсоток від суми) - 1 559,70 доларів США, що є еквівалентною 42 297,30 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт послався на те, що висновки суду першої інстанції про неможливість встановлення фактичного розміру заборгованості та не вирішення на цій підставі спору по суті, були безпідставними. Факт наявної заборгованості в результаті порушення зобов'язань було визнано відповідачем.

Докази покладені в основу рішення суду першої інстанції є неналежними.

Запитувані експертом документи, для проведення розрахунку не були надані, тому підстави для складання висновку були відсутні та як наслідок таких висновок не повинен був прийматися до уваги судом першої інстанції.

Заперечуючи розмір заборгованості відповідачем не було надано суду першої інстанції власного розрахунку, на що суд не звернув уваги.

Рішення суду першої інстанції містить суперечності щодо здійснених судом висновків та свідчить про упереджене відношення з боку суду.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.07.2007 р. між Закритим акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № К3R0GK15006460 (Том 1 а.с.9-11)

Відповідно до п.1.1 кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п. 7.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 7 договору.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору, кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки.

Відповідно до п.п. 2.2.2, 2.2.3 п.2.2 кредитного договору, позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 7.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного погашення кредиту.

Сплатити банку винагороду згідно п.п. 7.1 та 6.2 даного договору.

Відповідно до п.3.1 кредитного договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 7.1 змінної частини даного договору.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору, згідно ст.. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених пп. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі, зазначеному у п.7.4 змінної частини цього договору на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються позичальником щомісяця в період сплати понад зазначену в п.1.1 суми щомісячного платежу за кредитним договором (у випадку погашення заборгованості шляхом надання щомісячного платежу й установлення його суми в п.1.1). При встановленні банком у порядку передбаченому п. 2.3.2 зменшеної процентної ставки, умови даного пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.

Відповідно до п.3.7 кредитного договору, позичальник сплачує банку винагороду, в розмірі й в строки, зазначені в п. 7.1 даного договору. Якщо згідно п. 7.1 даного договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному в п.7.1) від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по кредитному договору не проводиться.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Відповідно до п.5.4 кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до п.7.1 кредитного договору, банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 25 липня 2007 р. по 25 липня 2022 р. включно, у вигляді не поновлювана лінія у розмірі 38 400 доларів США, на наступні цілі: купівля квартири, а також у розмірі 5 783,22 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.1.1 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору.

Періодом сплати вважати з 25 по 29 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 494,63 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

У разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, - позичальник зобов'язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Відповідно до п.7.2 кредитного договору, кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки.

Відповідно до п.7.4 кредитного договору, згідно ст..212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,19% на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

З метою забезпечення умов укладеного кредитного договору між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки квартири (Том 1 а.с.73-77), предметом іпотеки вказана однокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 20,60 кв.м. Даний договір був 25.07.2007 р. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптєловою О.Р., зареєстрований в реєстрі за №2934.

Внаслідок невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 22.05.2015 р. становила 29 301,53 доларів США та складалась із: заборгованості за кредитом - 26 575,29 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом - 1 048,04 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 212,08 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 59,29 доларів США; штрафу (фіксована частина) - 12,09 доларів США; штрафу (процентна складова) - 1 394,74 доларів США (Том 1 а.с.3-7)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2016 р. по справі було призначено судово-економічну експертизу фінансово-кредитних операцій, на вирішення якої поставлено ряд питань (Том 1 а.с.161-162)

З висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-економічної експертизи №3898/16-45 від 19.10.2016 р. (Том 1 а.с.172-188) вбачалось наступне:

По першому питанню: дані, наведені у «Розрахунку заборгованості по клієнту ОСОБА_1 станом на 22.05.2015 р. за кредитним договором № К3R0GK15006460 від 25.07.2007 р.» щодо загальної суми заборгованості по кредиту в іноземній валюті в розмірі 26 575,29 доларів США не співпадають з даними, наведеними у графі «Сума заборгованості» Додатку №1 до висновку в розмірі 24 855,79 доларів США, тобто не відповідають даним банківських виписок, різниця становить 1 719,50 доларів США.

Отже, наявні в матеріалах справи розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приватбанк» в частині визначення загальної суми заборгованості по тілу кредиту в іноземній валюті не відповідає розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за кредитним договором № К3R0GK15006460 від 25.07.2007 р.

Визначити, чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приватбанк» умовам укладеного між ними кредитного договору № К3R0GK15006460 від 25.07.2007 р., не видається за можливе з причин, викладених в дослідницькій частині висновку.

По другому питанню: дані, наведені у «Розрахунку заборгованості по клієнту ОСОБА_1 станом на 22.05.2015 р. за кредитним договором № К3R0GK15006460 від 25.07.2007 р.» щодо загальної суми заборгованості по кредиту в іноземній валюті в розмірі 26 575,29 доларів США не співпадають з даними, наведеними у графі «Сума заборгованості» Додатку №1 до висновку в розмірі 24 855,79 доларів США, тобто не відповідають даним банківських виписок, різниця становить 1 719,50 доларів США.

Визначити суму заборгованості по процентах за користування кредитом та суму заборгованості по комісії за даним кредитним договором не видалося за можливе, оскільки виписки банку за рахунками з обліку нарахування ПАТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитом та комісії за період з 25.07.2007 р. по 16.02.2016 р., в матеріалах справи відсутні та додатково на дослідження не надані.

Регістри бухгалтерського обліку, в яких відображено облік заборгованості ОСОБА_1 та облік процентів, нарахованих за користування кредитом, отриманого за кредитним договором № K3R0GK15006460 від 25.07.2007 р., додатково на клопотання експерта не надано.

Враховуючи, що в матеріалах, наданих на дослідження, відсутні, та додатково на дослідження не надані, виписки по обліку заборгованості ОСОБА_1 по сплаті пені та штрафних санкцій за період з 23.05.2014 р. по 22.05.2015 р., наявний в матеріалах справи розрахунок ПАТ КБ «Приватбанк» по кредитному договору № K3R0GK15006460 від 25.07.2007 року стосовно суми заборгованості по сплаті пені станом на 22.05.2015 р., документально підтвердити або спростувати та встановити відповідність даного розрахунку правилам математичних дій, не видалося за можливе.

Відтак, встановити в якому розмірі документально підтверджується визначена ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість ОСОБА_1 станом на 22.05.2015 року за кредитним договором № K3R0GK15006460 від 25.07.2007 року, не видалося за можливе.

По третьому питанню: розмір щомісячного ануїтетного платежу за формулою, наведеною у дослідницькій частині висновку, використовуючи узгоджені сторонами у кредитному договорі вихідні дані, а саме 12,48% - розмір процентної ставки, 180 - кількість періодів, 38 400,00 доларів США - сума кредиту, становить 472,79 доларів США.

У разі використання зазначених показників та зазначеної формули (у зворотному порядку), а також функції Excel СТАВКА (Кпер; плт; пс), де Кпер - це кількість періодів (число місяців п); плт - щомісячний платіж (ануїтет Ann), пс - приведена вартість (сума кредиту S), для визначення розміру відсоткової ставки при ануїтетному платежу 472,79 доларів США, розрахованому за формулою ануїтетних платежів, розмір відсоткової ставки становить 12,48% (СТАВКА(180;-472,79;38400,00)*12).

У разі використання зазначених показників та зазначеної формули (у зворотному порядку), а також функції Excel СТАВКА (Кпер; плт; пс), де Кпер - це кількість періодів (число місяців п); плт - щомісячний платіж (ануїтет Ann), пс - приведена вартість (сума кредиту S), для визначення розміру відсоткової ставки при ануїтетному платежі 494,63 доларів США, розрахованому за формулою ануїтетних платежів, розмір відсоткової ставки становить 13,35% (СТАВКА(180;-494,63;38400,00)*12).

Отже, визначений умовами кредитного договору №K3ROGKl5006460 від 25.07.2007р. розмір щомісячного ануїтетного платежу в сумі 494,63 дол. США не відповідає встановленій відсотковій ставці 12,48% річних за користування кредитними коштами в сумі 38 400,00 дол. США.

Визначити розмір щомісячного ануїтетного платежу з моменту укладання кредитного договору № K3R0GK15006460 від 25.07.2007 року та до підвищення процентної ставки у 2008 році (згідно розрахунку - 29.11.2008 року) та з моменту підвищення кредитної ставки і станом на дату проведення розрахунку - 22.05.2015 року, не видається за можливе, оскільки Графіки платежів (Додаток №1) до кредитного договору, детальний розрахунок Банку розміру плати за користування Кредитом (процентів) та розміру щомісячного платежу, методика, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, відсутні та додатково на дослідження не надані.

Додаткові угоди до кредитного договору № K3R0GK15006460 від 25.07.2007 року, де зазначено зміни та доповнення до договору, також, в матеріалах справи відсутні та додатково на дослідження не надані.

По четвертому питанню: визначити розмір реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, отриманого ОСОБА_1 згідно кредитного договору № K3R0GK15006460 від 25.07.2007 року, не видається за можливе, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» не надав Позичальнику, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, орієнтовану сукупну вартість кредиту, а також графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів, вартості всіх супутніх послуг, інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних затвердженої Таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, які надаються Банками перед укладенням кредитного договору.

По п'ятому питанню: визначити розмір сукупної вартості кредиту, отриманого ОСОБА_1 згідно кредитного договору № K3R0GK15006460 від 25.07.2007 року не видається за можливе, оскільки, повна та своєчасна інформація про сукупну вартість споживчого кредиту, з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту, тобто істотні умови кредитування, ПАТ КБ «Приватбанк» Позичальнику (ОСОБА_1.) не надані.

Додаткові угоди до кредитного договору № K3R0GK15006460 від 25.07.2007 року, де зазначено зміни та доповнення до договору, також, в матеріалах справи відсутні та додатково на дослідження не надані.

По шостому питанню: дата здійснення погашення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та комісійних платежів ОСОБА_1 за кредитним договором №K3R0GK15006460 від 25.07.2007 року, наведена у квитанціях, іноді співпадає з датою, зазначеною у банківській виписці по рахунку НОМЕР_1 (USD) ПАТ КБ «Приватбанк», що наглядно відображено Додатку №1 до висновку.

Такі розбіжності пояснюються тим, що ОСОБА_1 здійснюючі дострокове погашення кредиту, що передбачено умовами п.2.4 кредитного договору № K3R0GK15006460 від 25.07.2007 року, а ПАТ КБ «Приватбанк» списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за договором здійснювало у період сплати кредитних платежів з «25» по «29» число кожного місяця, що передбачено умовами п.7.1 цього договору.

При цьому, алгоритм розрахунку ануїтетного платежу при достроковому погашенні кредиту у строки, відмінні від зазначених у кредитному договорі та Графіки погашення кредиту та інших платежів у зв'язку з достроковим погашенням кредиту, і, як наслідок, зменшенням суми ануїтетних платежів, в матеріалах справи відсутні та додатково на дослідження не надані.

Відповідно до наданого позивачем нового розрахунку заборгованості, у зв'язку з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами та пені за порушення зобов'язань зі сплати відсотків, та проведенням перерахунку заборгованості за первісною відсотковою ставкою по кредиту станом на 05.04.2017 р. становила 888 493,20 грн., що є еквівалентною 32 762,81 доларів США за курсом НБУ 27,1189530 на 05.04.2017 р. і складається із: заборгованості по кредиту - 20 783,98 доларів США, що є еквівалентною 563 639,78 грн.; заборгованості по відсоткам - 4 662,01 доларів США, що є еквівалентною 126 428,83 грн.; заборгованості по комісії - 1 973,16 доларів США, що є еквівалентною 53 510,03 грн.; пені - 3 774,75 доларів США, що є еквівалентною 102 367,27 грн.; штрафу (фіксована частина) - 9,22 доларів США, що є еквівалентною 250,00 грн.; штрафу (відсоток від суми) - 1 559,70 доларів США, що є еквівалентною 42 297,30 грн. (Том 3 а.с.41-47)

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що після надання представником позивача зміненого розміру позовних вимог залишився невизначеним факт нарахування збільшеної відсоткової ставки по кредиту передбаченої п.7.4 Розділу 7 кредитного договору.

Заборгованість по кредиту зменшилась з 26 575,29 доларів США до 20 783,98 доларів США, за новим розрахунком позивача, в той час як відповідно до висновку експерта сума такої заборгованості визначена в сумі 24 855,79 доларів США, відомостей по сплаті відповідачем простроченої заборгованості за період проведення призначеної експертизи матеріали справи не містять, будь-яких обґрунтувань коливання вказаної суми сама заява про зміну розміру позовних вимог не містить та в судовому засіданні представником не пояснена.

Не надання позивачем запитуваних експертом документів, позбавило його можливості надати вичерпну відповідь на питання щодо реальної суми заборгованості за кредитним договором, а суд самостійно надати оцінку поданим після проведення експертизи, за відсутності з боку сторони позивача клопотання про призначення додаткової експертизи, документам не має можливості.

Суд першої інстанції наголошував, що наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 05.04.2017 р. фактично є калькуляцією, математичним складанням цифр, проведеним позивачем, наявні в матеріалах справи виписки по рахункам станом на 22.05.2015 р. та 05.04.2017 р. відрізняються одна від одної в частині розміру наявної заборгованості, а тому не можуть бути прийняті до уваги як належні і допустимі докази.

За переконанням суду першої інстанції позивачем в межах розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами розмір наявної заборгованості відповідача.

Окремо судом першої інстанції зауважено, що вимоги щодо стягнення пені та штрафів не можуть бути задоволені через заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, нарахування комісії за фактичні дії банку на власнику користь з огляду на вимоги п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, задоволенню також не підлягаю.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.263 ЦПК України (в редакції 2017 р.) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішенням, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України (в редакції 2017р.) під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає оскільки ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості та в подальшому змінюючи розмір заявлених вимог, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 05.04.2017 р. становила 888 493,20 грн., що є еквівалентною 32 762,81 доларів США за курсом НБУ 27,1189530 на 05.04.2017 р. і складається із: заборгованості по кредиту - 20 783,98 доларів США, що є еквівалентною 563 639,78 грн.; заборгованості по відсоткам - 4 662,01 доларів США, що є еквівалентною 126 428,83 грн.; заборгованості по комісії - 1 973,16 доларів США, що є еквівалентною 53 510,03 грн.; пені - 3 774,75 доларів США, що є еквівалентною 102 367,27 грн.; штрафу (фіксована частина) - 9,22 доларів США, що є еквівалентною 250,00 грн.; штрафу (відсоток від суми) - 1 559,70 доларів США, що є еквівалентною 42 297,30 грн.

Із наданого банком розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що остаточний розрахунок заборгованості по відсоткам здійснений виходячи з незмінної процентної ставки 10,08%.

Вказаний розрахунок заборгованості судом першої інстанції належним чином не досліджений, висновки щодо відсутності заборгованості за кредитним договором за усіма її складовими не зроблені. Зокрема, судом ніяким чином не обґрунтовано відмову у стягненні заборгованості ОСОБА_1 перед банком за тілом кредиту, відсотками, неустойкою та пенею.

Посилання суду на те, що він не має повноважень визначати розмір заборгованості, є безпідставним, оскільки не ґрунтується на вимогах закону. Те ж саме стосується висновку суду про неможливість здійснення ним перевірки розрахунку заборгованості через існування певних розбіжностей в наявних в матеріалах справи виписках по рахункам.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК).

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв'язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов'язок суду.

Відмовляючи у задоволенні позову з тих підстав, що розмір заборгованості за кредитним договором є недоведеним, суд першої інстанції не врахував наведені вище обставини та вимоги процесуального законодавства і фактично ухилився від вирішення спору по суті.

Положеннями ст.76 ЦПК України (в редакції 2017 р.) встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані можуть встановлюватися, зокрема, висновком експерта (ч.ч. 1, 2 цієї статті)

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч.3 ст.102 ЦПК України)

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз (ч.2 ст.106 ЦПК України)

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 р., зі змінами та доповнення, а саме п.2.2, одним із покладених на експерта обов'язків є повідомлення в письмовій формі органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), про неможливість її проведення та повернення наданих матеріалів справи та інших документів, якщо поставлене питання виходить за межі компетенції експерта або якщо надані йому матеріали недостатні для вирішення поставленого питання, а витребувані додаткові матеріали не були надані.

Будь-яка оцінка наданих сторонами доказів на підтвердження своїх вимог або заперечень здійснюється судом за його внутрішнім переконанням, ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні та жоден з них немає для суду наперед встановленої сили (ст.89 ЦПК України), в тому числі і висновок експерта (ст.110 ЦПК України)

Як вбачається з матеріалів справи та на чому наголошував сам експерт, для проведення судово-економічної експертизи був наданий не повний пакет документів, що унеможливило виконання відповідних розрахунків, з метою перевірки та встановлення дійсної заборгованості по кредитному договору №K3R0GK15006460 від 25.07.2007 року. В супереч вимогам Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, висновок експерта був складений за відсутності всіх затребуваних додаткових матеріалів, замість повернення ухвали суду першої інстанції без виконання.

Колегія суддів вважає, що покладення в основу рішення суду першої інстанції висновку експерта, як належного і допустимого доказу, суперечності та невідповідності розрахунків наданих позивачем, було необґрунтованим, здійсненим без надання належної правової оцінки його змісту та врахування положень чинного законодавства щодо легітимності останнього. Не надання експерту повного, необхідного для проведення експертизи пакету документів унеможливлювало взагалі її проведення. Експерт відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998, зі змінами та доповненнями, повинен був заявити клопотання про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи, а у разі його не виконання повернути матеріали без виконання із зазначенням причин такої неможливості.

Таким чином сам експертний висновок дуже сумнівний та не може бути прийнятий як належний доказ по справі.

Доводи апелянта щодо наявної у відповідача перед банком заборгованості знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому вимоги щодо її стягнення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, але в частині.

Пунктом 5.4 кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Будь-якої можливості еквівалентної прив'язки до долару США в частині штрафних санкцій умови укладеного кредитного договору не містять, а тому вимоги щодо стягнення фіксованої частини штрафу в розмірі 9,22 доларів США, що еквівалентно 250,00 грн., в такому об'ємі задоволенню не підлягає. Колегія суддів вважає, що належне виконання умов договору це двосторонній обов'язок солідарно покладений на всіх його учасників, навіть у разі звернення з відповідним позовом до суду про стягнення заборгованості, разом з так званими стимулюючими сумами у вигляді штрафу та пені.

Як вказано у пункті 5.4 договору розмір відсоткового штрафу розраховується у вигляді 5% від суми позову.

Враховуючи положення ст. 533 ЦК України основної валютою виконання зобов'язання є гривня, сума заборгованості може бути виражена в іноземній валюті однак повинна мати вказівку на її гривневий еквівалент відповідно до офіційного курсу НБУ станом на момент здійснення такого розрахунку, з якого в свою чергу здійснюється і сплата судового збору під час звернення до суду з відповідним позовом.

Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості свідчить про використання за для визначення відсоткового штрафу загальної суми утвореної шляхом додавання заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії та пені.

Виходячи з правової природи пені як складової частини відповідальності, яка покладається на позичальника в разі неналежного виконання взятих на себе обов'язків, відсутності правового обґрунтування зарахування до складу основної суми розміру пені, за для подальшого нарахування іншої частини відповідальності, колегія суддів приходить до висновку, що розмір штрафу (відсоток від суми), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить (743 578,64 грн. (загальна сума заборгованості по кредиту, відсоткам та комісії) * 5% / 100) = 37 178,93 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року скасуванню.

Сума судових витрат в частині сплати судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно частині задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором №K3R0GK15006460 від 25 липня 2007 року станом на 05 квітня 2017 року у розмірі 31 193 (тридцять одна тисяча сто дев'яносто три) долари США 90 центів, що еквівалентно 845 945 (вісімсот сорока п'яти тисячам дев'ятсот сорока п'яти) гривням 91 копійці, з яких:

- 20 783 (двадцять тисяч сімсот вісімдесят три) долари США 98 центів, що еквівалентно 563 639 (п'ятсот шістдесят трьом тисячам шестистам тридцяти дев'яти) гривням 78 копійкам - заборгованість по кредиту;

- 4 662 (чотири тисячі шістсот шістдесят два) долари США 01 цент, що еквівалентно 126 428 (сто двадцяти шести тисячам чотирьомстам двадцяти восьми) гривням 83 копійкам - заборгованість по відсоткам;

- 1 973 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят три) долари США 16 центів, що еквівалентно 53 510 (п'ятдесяти трьом тисячам п'ятсот десяти) гривням 03 копійкам - заборгованість по комісії;

- 3 774 (три тисячі сімсот сімдесят чотири) долари США 75 центів, що еквівалентно 102 367 (ста двом тисячам трьомстам шістдесяти сімом) гривням 27 копійкам - пеня;

та 37 428 (тридцять сім тисяч чотириста двадцять вісім) гривень 93 копійки - штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) на відшкодування судових витрат суму судового збору в розмірі 18 058,75 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 червня 2018 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А.Пікуль