АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року м.Харків

Справа № 638/8711/17

Провадження № 22ц/790/1649/18

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В.,

Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_2,

Відповідач: ОСОБА_3,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Грищенко І.О.,-

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_3 аліменти на його користь, як повнолітнього сина, що продовжує навчання щомісяця у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів, починаючи з 10.06.2017 р. і до закінчення навчання до 30.06.2020 р. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Позов мотивований тим, що, позивач є студентом денного відділення контрактної форми навчання Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Він не працює, не отримує стипендії, мати померла, а батько добровільно відмовляється надавати йому матеріальну допомогу. Його батько на даний час працює, має регулярний дохід, інших утриманців немає, а тому в змозі надавати йому матеріальну допомогу на час навчання.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.

Ухвалою цього ж суду від 29 листопада 2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення.

Рішення мотивоване тим, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими, позивач потребує матеріальної допомоги, як особа, яка навчається та не має іншого виду доходу. Відповідач, як батько, повинен приймати участь в утриманні своєї дитини, оскільки такий обов'язок покладений на нього нормами чинного сімейного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково та стягнути з нього на утримання позивача аліменти як на повнолітню особу, що продовжує навчання у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, починаючи з 08.06.2017 до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту продовження навчання у ВНЗ. Позивачем приховано факт отримання ним щомісячно пенсії по втраті годувальника, приховано факт передачі відповідачем позивачу коштів у сумі 80 200 грн, приховано факт отримання від відповідача щотижня грошових коштів та подарунків до свят, отримання з червня по листопад 2017 року аліментів за рішенням суду в сумі 35 515 грн. Вважає, що стягнення з нього 1/8 частини від його доходу є цілком співмірним з витратами позивача на навчання та проживання у гуртожитку, враховуючи отримання позивачем пенсії у чималому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружилися 28 червня 1997 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження 28.06.1997 зроблено запис за № 802. Прізвища після одруження чоловіка - ОСОБА_3, дружини - ОСОБА_3. Місце реєстрації Харківський міський відділ реєстрації актів громадянського стану, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 28 червня 1997 рок, НОМЕР_3.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 29.01.2007 НОМЕР_4 шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 38 від 29.01.2007 р.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Донецьку, про що в книзі реєстрації народження 08.07.1999 року зроблено відповідний актовий запис за № 234. Його батьками записані: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_6, місце реєстрації відділ актів цивільного стану Ворошиловського району міста Донецька, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження від 09 липня 2008 року, НОМЕР_5.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 39 років, про що 24.10.2012 складено відповідний актовий запис № 1273, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6

01.09.2016 між Національним університетом імені Ярослава Мудрого (виконавець) та ОСОБА_2 (замовник) укладений договір № 2 про надання освітніх послуг.

За п. 1 договору № 2 про надання освітніх послуг від 01.09.2016 предметом договору є надання освітньої послуги. Виконавець бере на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: здійснити навчання одержувача в Національному юридичному університеті імені Ярослава Мудрого на денній формі строком навчання чотири роки за ступенем бакалавра за спеціальністю 081 «Право».

За п. 9 договору № 2 про надання освітніх послуг від 01.09.2016 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 91 600.00 грн. За кожний календарний рік окремо вартість освітньої послуги становить 22 900,00 грн.

Також встановлено, що ОСОБА_3 є працездатною особою, працює та отримує заробіток.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Частиною другою статті 199 СК України встановлено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частити першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням положень ст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, зокрема те, що позивач отримує пенсію, беручи до уваги спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу дитині, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції є надто високим, а тому рішення суду в цій частині слід змінити, розмір аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_2, який продовжує навчання слід зменшити до 1/6 частини щомісячно до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним 23 років, що відповідатиме принципам розумності та справедливості, тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні, а в іншій частині рішення слід залишити без змін.

Судом першої інстанції було правильно з'ясовано та встановлено обставини справи, проте, враховуючи, що відповідач не брав участі у розгляді справи в суді першої інстанції та з огляду на докази надані ним до суду апеляційної інстанції в обґрунтування своїх заперечень проти позову, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції у частині розміру визначених аліментів у повному обсязі.

Так, відповідачем до суду апеляційної інстанції надано довідку № 539/04 від 10.01.2018 року, видану Бахмутським об'єднаним управлінням Пенсійного Фонду України Донецької області, відповідно до якої ОСОБА_2 з 01.07.2017 щомісячно отримує пенсію по втраті годувальника у розмірі 8 013, 90 грн.

Згідно з довідкою від 21.11.2014, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Артемівської райдержадміністрації, ОСОБА_3 взято на облік, як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

Також, відповідачем надано копію договору оренди квартири в місті Бахмут, копії квитанції про сплату комунальних платежів, копія заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим, колегія суддів не приймає доводів апеляційної скарги про те, що син ОСОБА_2 має можливість навчатися на заочній формі навчання та завдяки цьому працювати й отримувати дохід, оскільки вибір форми навчання, як і інших умов навчання чи навчального закладу є особистим правом позивача, гарантованим статтею 53 Конституції України.

Доводи апеляційної скарги про приховування позивачем факту отримання пенсії по втраті годувальника спростовується матеріалами справи, адже в позовній заяві ОСОБА_2 вказував про нарахування йому пенсії по втраті годувальника, проте посилався, на те що її отримує батько та йому не віддає. З матеріалів справи вбачається, що пенсія, нарахована позивачу по втраті годувальника була передана ОСОБА_3 своєму сину в сумі 80 200 грн лише у липні 2017 року після звернення ОСОБА_2 у червні 2017 року з позовною заявою про стягнення аліментів.

Викладаючи доводи про відсутність довідки в матеріалах справи про продовження позивачем навчання у ВНЗ, як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_3 не заперечує цього факту.

Доводи апеляційної скарги щодо отримання позивачем від відповідача щотижня грошових коштів та подарунків до свят не підтверджено належними та допустимими доказами.

Доводи про отримання позивачем аліментів за рішенням суду не можуть бути підставою для зміни рішення, оскільки у даній справі інший предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими.

Керуючись ст. 367, 368, , 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2017 року - змінити.

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_1 на утримання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 8 червня 2017 року і до досягнення сином 23 років за умови продовження ним навчання в цей період.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 31 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку постанова не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови

складено 23 березня 2018 року.