АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/1839/16-ц 22-ц/774/105/К/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 171/1839/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання : Гладиш К.І.

сторони справи: позивач ОСОБА_1,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-торговий дім «Дніпровський»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року, ухваленого суддею Чумак Т.А. у м. Апостолове,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-торговий дім «Дніпровський» (надалі ТОВ «АТД «Дніпровський» ) про стягнення упущеної вигоди.

В мотивування заявлених вимог зазначив, що йому на праві власності належить земельна ділянка, площею 7,244 га, що розташована на території Апостолівської міської ради. У 2013-2015 роках він мав намір самостійно обробляти її та отримувати прибуток, але відповідач вчинив самовільне зайняття земельної ділянки та розпочав проведення сільгоспробіт, в звязку з чим 07.03.2013 року відносно посадових осіб відповідача відкрито кримінальне провадження та розпочато досудове слідство. Рішенням Апостолівського районного суду від 20.05.2015 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року, додаткову угоду, на яку посилався відповідач, як правомірність користування землею, визнано недійсною. За весь час незаконного використання земельної ділянки, що належить позивачу відповідач отримував прибуток. На підставі довідок статистичного управління щодо врожайності та середньої ціни реалізації сільгосппродукції позивачем розраховано упущену вигоду, яка складає за період з 2013-2015 р.р. 150642,41 гр., а саме у 2013 році 34187,62 гр., у 2014 році 22287,83 гр., у 2015 році 94166,96 гр. просить суд стягнути з відповідача та судові витрати.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права й процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення його позовних вимог у повному обсязі.

В мотивування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано отримання відповідачем прибутку від використання земельної ділянки, що йому належить без належних правових підстав, що доведено судовими рішеннями.

Судом не враховані відомості Управління статистики щодо розміру спричиненої йому шкоди у розмірі 150642,41грн., він зазнав збитків, через неправомірні дії відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, площею 7,244 га, яка розташована на території Апостолівської міської ради, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ДП № 062006, виданого 22.01.2007 року головою Апостолівської РДА ( а.с. 8).

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 20.05.2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.11.2015 року, визнано недійсною додаткову угоду від 25.11.2009 року до договору оренди земельної ділянки укладеному між ОСОБА_3 та ТОВ «АТД «Дніпровський» зареєстровану відділом Держкомзему 07 травня 2012 року. Визнано незаконними дії ТОВ «АТД «Дніпровський» щодо користування земельною ділянкою після 19 січня 2013 року. Зобовязано ТОВ «АТД «Дніпровський» повернути ОСОБА_3 земельну ділянку. ( а.с.17-21).

Сторонами не заперечувався факт повернення спірної земельної ділянки у користування позивача 11.11.2015року.

Вирішуючи спір та відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведений розмір упущеної вигоди.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Між сторонами виник спір стосовно відшкодування збитків завданих позивачу, як власнику земельної ділянки, через її незаконне користування відповідачем у період з 19 січня 2013 року по 11 листопада 2015 року, тоб-то без достатніх правових підстав.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким, за приписами ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі", визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно зі ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Відповідно до ч.1 та п.2 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності.

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, ЗК України.

За змістом ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас відповідно до ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, виходячи із вказаних норм, користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів не може погодитися із твердженнями позивача про застосування до спірних правовідносин для розрахунку збитків ( упущеної вигоди) «Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284. Пункт 1 якого, передбачає, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок (далі Порядок).

Проте, як видно з матеріалів справи відповідачем ТОВ «АТД «Дніпровський» земельна ділянка була тимчасово, у період з 19 січня 2013 року до 11 листопада 2015 року самовільно зайнята без належних правових підстав. Строк дії договору оренди закінчився 19 січня 2013 року.

Тому, для визначення розміру збитків, завданих позивачу підлягає застосуванню Методика визначення розміру шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963 ( далі Методика).

Згідно пункту 1 Методика спрямована на визначення розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу.

Пунктом 4 Методики визначений розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови) за формулою: Шс = Пс x Нп x Кф x Кі , де Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів; Нп - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3; Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4; Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель ( 2013 р- 1,0, 2014р.-1,249, 2015 р.-1,2).

Згідно Додатку 1 до Методики в якому визначений середньорічний дохід від використання земель за цільовим призначенням ( землі сільськогосподарського призначення) по Дніпропетровській області становить 776 грн/ з гектару.

З урахуванням розміру спірної земельної ділянки-7,244га., якою користувався відповідач ТОВ «АТД «Дніпровський» самовільно без правових підстав, після закінчення строку дії договору, розмір шкоди, заподіяної позивачу буде становити 19388 грн., виходячи з розрахунку 7,244х776х1=5621,34 грн. за 2013 рік, 7,244х776х1,249=7021,05 грн. за 2014 рік, 7,244х776х1,2=6745,61 грн. за 2015 рік.

Колегія суддів не може погодитися із розрахунком збитків, завданих позивачу, який визначений на підставі відомостей наданих відділом статистики щодо середньої врожайності та середньої ціни реалізації ячміню та соняшнику на загальну суму 150642,41 грн., з яким погодились члени комісії затвердженого актом про визначення розміру збитків, в якому не наведений алгоритм його визначення та не зазначено нормативне обґрунтування прийнятого Акту. ( а.с.25).

Крім того, колегія суддів вважає розрахунок збитків ( упущеної вигоди) наданих позивачем недоведеними, оскільки позивач не використовував самостійно земельну ділянку, після повернення її відповідачем, здав, як і раніше її в оренду.

Розрахунок збитків проведений за показниками відділу статистики не містить відомостей прямих затрат, які мають бути враховані при визначені розміру неотриманого доходу, зокрема витрат на обробку землі, технічне обслуговування, заробітку плату, та інше, тому не можна вважати, що саме визначена позивачем сума є збитками та неотриманим доходом від користування відповідачем земельною ділянкою.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про урегулювання спірних правовідносин Методикою , яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963. Враховуючи розмір земельної ділянки, коефіцієнтів індексації за відповідні роки та середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням, визначений по Дніпропетровській області визначено розмір збитків завданих позивачу ОСОБА_1 самовільним зайняттям належної йому ТОВ «АТД «Дніпровський» земельної ділянки у розмірі 19388 грн., які підлягають стягненню на його користь.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що пропорційно задоволених вимог стягненню з відповідача ТОВ «АТД «Дніпровський» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3163,50 грн. за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-торговий дім «Дніпровський» про стягнення упущеної вигоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-торговий дім «Дніпровський» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 19388 грн. упущеної вигоди за період з 19 січня 2013 рок по 11 листопада 2015 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-торговий дім «Дніпровський» на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат 3163,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: