Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є.у. №323/2685/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/778/1464/1
УХВАЛА

23 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі судді доповідача Кочеткової І.В., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2017 року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

В силу вимог п. 11 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, якій набрав чинності з 15.12.2017 року, скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 розділу ХІІІ перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В силу вимог ст. 357 ч. 2 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху, як така, що не сплачена судовим збором, та як така, що не містить поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження. ОСОБА_2 надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги щодо сплати судового збору, та заяви, яка буде містити поважність пропуску поновлення строку.

В матеріалах справи міститься поштове рекомендоване повідомлення з якого вбачається, що ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13.02.2018 року повернуто 16.03.2018 року до апеляційного суду у звязку з закінченням терміну зберігання (а.с.84).

Згідно з ст.ст. 6,12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.

У відповідності до ст.13, ст.44 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки і разом з тим, з огляду на принцип диспозитивності у цивільному судочинстві сторони розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Частиною першою статті 67 ЦПК України (в редакції яка діяла до 15.12.2017 року) встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 294 ЦПК України (в редакції яка діяла до 15.12.2017 року), апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

При цьому частиною першою статті 73 ЦПК України (в редакції яка діяла до 15.12.2017 року) визначено, що за заявою сторони або іншої особи суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк або продовжити пропущений строк у разі його пропущення з поважних причин.

Проте, фактичні обставини справи свідчать про своєчасну обізнаність ОСОБА_2 щодо результатів розгляду справи судом першої інстанції.

Несвоєчасна обізнаність для апеляційного оскарження зазначеної ухвали, не є достатньою підставою для поновлення процесуального строку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту пункту 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Окрім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Аналогічна правова ситуація має місце і в цій справі.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 подана 06.02.2018 року (відповідно до штемпеля на конверті а.с. 79) на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.11.2017 року, з пропуском строку на апеляційне оскарження та без сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

У виконання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з метою забезпечення права ОСОБА_2 на апеляційний розгляд справи та забезпечення справедливої процедури апеляційним судом вичерпані передбачені ЦПК України заходи щодо повідомлення останньої про недоліки його апеляційної скарги та необхідність їх усунення.

Проте, звернувшись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 тривалий час безпідставно не усуває недоліки щодо апеляційної скарги, тим самим не користується своїми процесуальними правами та не виконує процесуальні обовязки, визначені нормами ЦПК України.

Таким чином, в діях ОСОБА_4 вбачається зловживання процесуальними правами та ухилення від виконання вимог суду.

Станом на 23 березня 2018 року недоліки апеляційної скарги особою, яка подала апеляційну скаргу не усунуті, судовий збір не сплачено, заяви, щодо поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.11.2017 року не надійшло.

Керуючись п. 11 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року № 2147-VІІ, ст.ст. 185, ч.4 ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 21 листопада 2017 року.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Касаційна скарга на ухвалу подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя