ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.03.2018 Справа №607/7883/17
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді Сташків Н.М.,
за участі секретаря судового засідання Пастернак О.В.,
у відсутності сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №607/7883/17 за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачами укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає за невиконання боржником зобовязань за кредитним договором як солідарний боржник. З цих підстав позивач просить стягнути солідарно з відповідачів зазначену заборгованість за кредитним договором №24-07-И/05 від 27 липня 2007 року в розмірі 1199454,36 гривень.
В судове засідання представник позивача подав клопотання, згідно з яким заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу в його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилися, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Відзиву на позовну заяву не подавали. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:
27 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №24-07-И/05.
Договір підписаний 27 липня 2007 року особисто ОСОБА_1
Як слідує з п. 3.2. кредитного договору, позичальник зобовязується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 26 липня 2027 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобовязується щомісячно, в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за цим Договором становить 280,42 доларів США. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами. Зазначений розмір ануїтетного платежу може бути змінений за згодою сторін.
Відповідно до п. 4.1. кредитного договору, позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 10,8% річних.
Згідно з п. 4.2. нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання Кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок. Нарахування процентів проводиться один раз на місяць на залишок заборгованості на позичковому рахунку позичальника за період з 01 по останнє число місяця. Нарахування процентів проводиться по методу факт/360 за кожний день користування кредитними коштами.
У пункті 4.3. сторони погодили, що позичальник сплачує проценти щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця, у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого встановлений п. 3.2. цього Договору.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у встановлений договором строк.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Всупереч вказаним вимогам закону ОСОБА_1 умов кредитного договору належним чином не виконувала.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Зокрема, як слідує з розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 19 квітня 2017 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №24-07-ИД/05 від 27 липня 2007 року становить 1199454,36 гривень, з яких: 601103,19 гривень сума заборгованості за основним боргом кредиту; 3426,22 гривень строкова заборгованість за відсотками; 119145,18 гривень прострочена заборгованість за відсотками; 260,89 гривень строкова заборгованість за щомісячною комісією; 1130,69 гривень прострочена заборгованість за щомісячною комісією; 474388,19 гривень пеня.
27 липня 2007 року між ПАТ КБ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_2, як поручитель, зобовязався відповідати перед кредитором за виконання зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором №24-07-И/05 солідарно з боржником ОСОБА_1
Відповідно до п. 2.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж обсязі, що і боржник, у тому числі по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків.
Також, з метою забезпечення зобовязань за договором №24-07-И/05, 27 липня 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець (ОСОБА_1Б.) передала в заставу іпотекодержателю ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» належне їй на праві власності нерухоме майно квартиру №6, що знаходиться в будинку №1-а по вул. Фадєєва у місті Біла церква, Київської області.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, та встановлений договором розмір нарахованих процентів.
Зазначених вимог закону ОСОБА_1 належним чином не виконала, заборгованості за кредитним договором та суми нарахованих процентів не сплатила.
Відповідно до ст. 550 ЦК України, незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, у нього виникає право на неустойку (штраф, пеню).
З цих підстав позивач має право на одержання від відповідачів неустойки за прострочення сплати обумовлених договором платежів.
Відповідно до п. 6.1. кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів і/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 60% річних від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2., 2.1.1., 4.3., 4.4. цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.
Як установлено з наданого позивачем розрахунку, за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором ОСОБА_1 нараховано пеню в розмірі 474388,19 гривень.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Солідарна відповідальність відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 перед позивачем обумовлена договором поруки.
Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Крім цього, наявність забезпечення за зобовязання, крім поруки, іпотекою, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за кредитним договором в обсязі, передбаченому цим кредитним договором та договором поруки.
Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» підлягає до задоволення шляхом стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №24-07-И/05 від 27 липня 2007 року в розмірі 1199454,36 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 550, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 141 , 259, 263, 265, 268, 273, 282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Заочне рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяОСОБА_3