АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 686/5901/17
Провадження № 22-ц/792/326/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Філіпчук О.С.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_4,

представника позивача ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/5901/17 за апеляційною скаргоюОСОБА_6 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2017 року (суддя Стефанишин С.Л.) у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та процентів за користування коштами.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

28 березня 2017 року ОСОБА_7, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 вересня 2016 року з ОСОБА_6 на його користь стягнуто борг за договором позики у сумі 250000 грн, проценти за користування коштами у сумі 65156,05 грн, 3% річних у сумі 8568,49 грн. Рішення суду не виконано. Тому, позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь проценти за користування позикою (250000 грн) у розмірі 39981,64 грн, 3 % річних у сумі 8890,35 грн, інфляційні втрати у розмірі 59153,72 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 проценти за користування коштами у сумі 39981,64 грн, 3% річних - 8890,35 грн, інфляційні втрати - 59153,72 грн, судові витрати.

ОСОБА_6, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позові. Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Суд не взяв до уваги, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання. Сплата процентів не передбачена договором. Суд не врахував, що за час виконання рішення суду від 05 вересня 2016 року нею сплачено борг у сумі 24696,36 грн.

У відзиві представник ОСОБА_7 вважає апеляційну скаргу необґрунтованою і просить відмовити у її задоволенні. Вважає, що доводи відповідача не спростовують висновки суду. Порядок погашення заборгованості договором позики не передбачений. Відповідно до ст. 534 ЦК України сплачені ОСОБА_6 на виконання рішення суду кошти зараховуються в погашення процентів. Сума позики не повернута.

Згідно з п.п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримала. Представник позивача визнав її необґрунтованою у повному обсязі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 вересня 2016 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 стягнуто борг за договором позики у сумі 250000 грн та за період з липня 2015 року по 30 серпня 2016 року проценти за користування коштами у сумі 65156,05 грн і 3% річних у сумі 8568,49 грн. Рішення суду виконується у примусовому порядку. Станом на 21 листопада 2017 року боржником сплачено 1463605 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи - копією рішення суду від 05 вересня 2016 року, листом Другого відділу ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області від 21 листопада 2017 року.

При задоволенні позову суд виходив з того, що позивач має право на отримання процентів за користування його коштами, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 не повернула ОСОБА_7 одержані за договором позики кошти у сумі 250000 грн. Рішення суду від 05 вересня 2016 року про стягнення з неї цієї суми боргу, а також за період з липня 2015 року по 30 серпня 2016 року процентів за користування коштами у сумі 65156,05 грн і 3% річних у сумі 8568,49 грн в повному обсязі не виконано. Станом на 21листопада на виконання рішення відповідачем було сплачено 14636,05 грн, на 14 грудня 2017 року - 21000 грн, що підтверджується приєднаними до матеріалів справи листом Другого відділу ДВС міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області від 26 травня 2017 року.

Тому, обґрунтованим є висновок суду, що позивач за користування його коштами (позика 250000 грн) має право на отримання від відповідача за період з 31 серпня 2016 року по 06 листопада 2017 року процентів у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України за відповідний період, у сумі 39981,64 грн і 3% річних від суми основного боргу у розмірі 8890,35 грн (250000 грн х 3% : 365 днів х 433 дня) та у межах заявленого позову за період з 18 липня 2015 року по 06 листопада 2017 року інфляційних втрат у сумі 59153,72 грн (сума боргу з урахуванням індексу інфляції за кожний місяць - 250000 грн).

Посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що судом не були враховані сплачені на виконання рішення суду платежі, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Згідно із ст 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

За повідомленням відділу ДВС кошти за виконавчим провадженням стягуються у межах загальної суми боргу.

Договором позики не передбачена черговість погашення вимог кредитора.

Отже, сплачені на виконання рішення суми підлягають зарахуванню відповідно до вимог ст. 534 ЦК України в погашення процентів.

Відповідно до наданих відповідачем копій квитанцій про сплату коштів на виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 вересня 2016

року, проценти стягнуті за цим рішенням у сумі 65156,05 грн не сплачені.

У зв'язку з наведеним обґрунтованими в цій частині є заперечення щодо апеляційної скарги у відзиві представника ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги, що до правовідносин сторін з приводу виконання судового рішення не можуть застосовуватися норми, які передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання не ґрунтуються на законі.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Твердження ОСОБА_6, що проценти за користування позикою не передбачені договором і не підлягають стягненню є безпідставними, оскільки ст. 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки Національного банку України, якщо інше не встановлено договором або законом.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 березня 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ О.І. Ярмолюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай