Справа №345/1974/18
Провадження № 2/345/1011/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.06.2018 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

секретаря судового засідання Боднар Н.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує наступним. 14.10.2013 року померла її мати ОСОБА_4.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Коли позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, їй було відмовлено. Відмова мотивована тим, що вона у встановлений законом строк не прийняла спадщину та із майна, що є у спільній власності колгоспного двору, слід виділити частки кожного з членів двору, а саме на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами в с.Добровляни по вул. Василишина,8 Калуського району. Також на праві власності спадкодавцю належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.01 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ІФ №014372 від 31.10.2000 року. Тому позивач змушена звернутися до суду та просить визнати за ним право власності на вказане домоволодіння.

Представник позивач ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить суд його задоволити (а.с.45).

Відповідачі в судове засідання не зявилися, проте подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають та не заперечують щодо його задоволення (а.с.41,43).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 14 жовтня 2013 року померла мати позивача ОСОБА_4 (а.с.14). На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт від 21.01.1995 року, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповіла позивачу ОСОБА_1 (а.с.12).

Як вбачається з матеріалів справи, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері у звязку із тим, що вона у встановлений законом строк не прийняла спадщину та право власності на житловий будинок зареєстровано за членами колгоспного двору , головою якого є ОСОБА_4 та слід виділити частки кожного з членів двору (а.с.23).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на жилий будинок, виданого 15 квітня 1989р. виконкомом Підмихайлівської сільської ОСОБА_5 , на підставі рішення виконкому Калуської районної ОСОБА_5 народних депутатів №174 від 09.11.1988 року, домоволодіння, що знаходиться за адресою вул. Котляревського (Василишина),8 с. Добровляни, Калуського району, належало на праві власності членам колгоспному двору, головою якого ОСОБА_4 (а.с.18).

Відповідно до довідки №299 від 02.05.2018 року, виданої Добровлянською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області (а.с.24) згідно з по господарської книги №5 за 1986-1990 р.р. особовий рахунок №1409 житловий будинок в с.Добровляни по вул. Василишина, 8 станом на 15 квітня 1990 року двір числиться колгоспним та склад зареєстрованих в господарстві становить ОСОБА_4, яка померла 14.10.2013 року (а.с.24).

Відповідно до п. 4 Заключних і перехідних положень Цивільного Кодексу України (в редакції 2004 р.) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з чинною на той час ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності та відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, то ОСОБА_4 вцілому належало право власності на вказане домоволодіння, оскільки в свідоцтві про право власності не зазначено жодного члена колгоспного двору. Таким чином частка власності складає 100 %, то суд вважає, що немає потреби у визначені частки власності.

З копії технічного паспорту на домоволодіння за адресою вул. Василишина,8 в с.Добровляни Калуського району (а.с. 25) вбачається, що інвентаризаційна вартість домоволодіння становить 43327 грн.

Як вбачається з копії Державного акту на землю серія ІІ-ІФ №014372 від 31.10.2000 року на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_4 також належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.01 га розташована на території Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області (а.с. 22).

Згідно довідки держгеокадастру міськрайонного управління №05-27/100 від 05.05.2018 року грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 18527,60 грн. (а.с.26)

Таким чином, після смерті ОСОБА_4, відкрилася спадщина на будинковолодіння по вул. Василишина, 8 в с.Добровляни Калуського району Івано-Франківської області та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.01 га розташована на території Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач, з урахуванням положень ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері.

Відповідачі на спадкове майно не претендують, про що свідчать подані ними до суду заяви.

Таким чином, зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, ст. 120 ЦК України (в редакції 1963року), ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268-1269 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 14.10.2013 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Добровляни по вул. Василишина, 8 Калуського району Івано-Франківської області та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.01 га розташована на території Підмихайлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ІФ №014372 від 31.10.2000 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: