АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/224/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року м.Київ

Справа № 760/227/17

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

сторони:

позивач - ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_3,

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 1 червня 2017 року у складі судді Усатової І.А. в приміщенні Солом'янського районного суду м. Києва,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок ДТП та просив стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 29 338,08 грн. та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 6 березня 2016 року о 16 год. 10 хв. в Київській області, Києво-Святошинському р-ні, с. Петропавлівська Борщагівка по вул. Велика Кільцева 4 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Тоуоtа Согоllа», днз НОМЕР_1, що належить ТОВ «Калина медична виробнича компанія» під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу «Hyundai Tucson», днз НОМЕР_2, під керуванням власника ОСОБА_3

В результаті ДТП було пошкоджено забезпечений транспортний засіб «Тоуоtа Согоllа», днз НОМЕР_1. Вказаний транспортний засіб був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу №28-2840-15-00267 від 28 вересня 2015 року.

Позивач вказав, що 10 березня 2016 року страхувальник звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи. ПрАТ «СК «УСТ» на виконання умов Договору №28-2840-15-00267 від 28 вересня 2015 року, на підставі страхового акту №ДККА-49576 від 22 березня 2016 року, та розрахунку до нього, рахунку-фактури №ВДиС-001442 від 17 березня 2016 та ремонтної калькуляції ДККА-49576 було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 29 338,08 грн. за наступним порядком: 1-шу частину платежу в розмірі 6954,00 грн. зарахувати в рахунок несплаченої частини страхового платежу, 2-гу частину в розмірі 23 384,08 грн. перераховано на рахунок визначений страхувальником.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/2343/16-п від 21 березня 2016 року винним у зазначеній ДТП визнано ОСОБА_3

ОСОБА_3 як винна особа має нести відповідальність за завдані збитки.

Посилаючись на зазначені обставини, та на підставі ст..ст.22, 993, 1192 ЦК України, ст..ст. 9,25 Закону України «Про страхування» просив позов задовольнити.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 червня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» суму страхового відшкодування у розмірі 29 338,08 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказував, що позивачем не доведено розмір заподіяних збитків, а надані позивачем документи не містять перелік пошкоджень та перелік робіт, матеріалів, використаних при відновленні автомобіля. Крім того, зі страхового акту вбачається, що повідомлення про настання страхового випадку потерпілий подав до страхової компанії 10 березня 2017 року, а випадок стався 06 березня 2017 року, тобто на четвертий день. Відповідно до Закону повідомлення страховику слід направити протягом трьох робочих днів. Неповідомлення у цей строк є підставою для відмови у відшкодуванні.

Крім того, позивач не надав доказів звернення до страховика винної особи ПРаТ «СК Україна» з заявою про відшкодування шкоди, а непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Відповідно до п.8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник ПрАТ «СК «Українська страхова група» ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 6 березня 2016 року о 16 год.10 хв. В Київській області, Києво-Святошинському районі, с.Петропавлівська Борщагівка по вул..Велика Кільцева, 4 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1, що належить ТОВ «Калина медична виробнича компанія», під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу Hyunday Tucson, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням власника ОСОБА_3

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля Hyunday Tucson, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням власника ОСОБА_3, що підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня 2016 року.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено забезпечений транспортний засіб Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1, який був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу № 28-2840-15-00267 від 28 вересня 2015 року.

10 березня 2016 року страхувальник ТОВ «Калина медична виробнича компанія» звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Згідно рахунку-фактури № ВДиС-001442 від 17 березня 2016року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 становить 30253,08 грн. з ПДВ.

ПрАТ «СК «УСТ» на виконання умов договору № 28-2840-15-00267 від 28 вересня 2015 року, на підставі страхового акту № ДККА-49576 від 22 березня 2016 року, та розрахунку до нього, рахунку-фактури № ВДиС-001442 від 17 березня 2016 року та ремонтної калькуляції ДККА-49576 страховою компанією було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 29338 грн.08 коп. за наступним порядку: першу частину платежу в розмірі 6954 грн. зарахувати в рахунок несплаченої частини страхового платежу, другу частину в розмірі 22384 грн.08 коп. перераховано на рахунок визначений страхувальником.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група», як такий, що виплатив страхове відшкодування своєму страхувальнику на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу, вправі самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, права вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим судом обставинам та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Так, судом установлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_3, який керував транспортним засобом Hyunday Tucson, д.н.з. НОМЕР_2, було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, що належить ТОВ «Калина медична виробнича компанія». Дорожньо-транспортна пригода сталася 6 березня 2016 року.

Між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Калина медична виробнича компанія» 28 вересня 2015 року укладений договір добровільного страхування транспортного засобу № 28-2840-15-00267 .

На підставі договору добровільного страхування ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатило ТОВ «Калина медична виробнича компанія» страхове відшкодування в сумі 29338 грн.08 коп.

Отже, в даному випадку, страхувальник ТОВ «Калина медична виробнича компанія» передав страховикові ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» свої права вимагати відшкодувати шкоду, яка завдана з вини відповідача ОСОБА_3 у дорожно-транспортній пригоді.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом спати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За змістом ст.993 ЦК України та ст..27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав і інтересів визначено в ч.2 ст.16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страхового відшкодування (правова позиція, висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2587цс15).

Отже, виплативши страхове відшкодування своєму страхувальнику, який зазнав шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» скористався своїм правом і звернувся з вимогами до відповідача ОСОБА_3, як винної у ДТП особи.

Враховуючи, що саме страховику у даному випадку належить право обирати спосіб захисту свого порушеного права, доводи апеляційної скарги в тій частині, що непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Крім того, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення і доводи апеляційної скарги в тій частині, що потерпілий з повідомленням про настання страхового випадку звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» лише на четвертий день, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки правовідносини між позивачем та його страхувальником регулюються Законом України «Про страхування» та договором про добровільне страхування транспортного засобу, На правовідносини, які виникають між страховиком та страхувальником на підставі договору добровільного страхування, не поширюються вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 27 Закону України «Про страхування та ст.993 ЦК Украхни передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яку страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Факто дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження автомобіля НОМЕР_1 підтверджуються довідкою, яка складена інспектором ВДАІ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київський області ( а.с.6). У довідці зазначено про те, що зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав такі механічні пошкодження: задня права частина, задня центральна частина.

Розмір шкоди, заподіяний ТОВ «Калина медична виробнича компанія» в сумі 29338 грн.08 коп., підтверджується актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 10 березня 2016 року, який складений представником ПАТ «СК «Українська страхова група», (а.с.73-75), рахунком ВДиС-0010442 від 17 березня 2016 року, який складений ТОВ «ВіДі Автострада» (а.с.7), страховим актом № ДККА-49576 від 22 березня 2016 року та розрахунком суми страхового відшкодування, які складені позивачем (а.с.8).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не доведено розміру завданих збитків, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки надані позивачем документи дають підстави вважати доведеним розмір шкоди, яка заподіяна відповідачем ТОВ «Калина медична виробнича компанія», такий розмір відповідачем належними та допустимими доказами не спростований. Призначена апеляційним судом м.Києва автотоварознавча експертиза не була проведена у зв'язку з не проведенням ОСОБА_3 оплати.

З огляду на викладене, рішення Солом'янського районного суду м.Києва ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України -

Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_4, - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 01 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 23 березня 2018 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М.Стрижеус