Номер провадження 2/754/1705/18
20 листопада 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Таран Н.Г.
секретаря судового засідання Гайворонського В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Деснянська районні в м. Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку,
В провадження Деснянського районного суду м. Києва надійшов вищевказаний позов. Як на підставу свого позову позивач ОСОБА_1 вказувала на те, що на даний час вона та її дочка є співвласниками квартири АДРЕСА_1.Станом на серпень 2017 року в даній квартирі зареєстрована відповідач, яка не є членом родини позивача та не перебуває з нею у родинному зв'язку.Відповідач не проживає за місцем реєстрації з невідомих обставин, плату за користування жилою площею не сплачує, тому позивач звернулась до суду і просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов'язати орган реєстрації зняти відповідача з реєстрації місця проживання. Відповідачу потрібна була тимчасова посвідка на проживання та на прохання відповідача допомогти їй отримати тимчасову посвідку на проживання, позивач зареєструвала відповідача у квартирі за умовою регулярної оплати своєї частки на комунальні витрати. Відповідач зобов'язалась взяти на себе частину витрат за користування житлом. Перший час відповідач виконувала взяте на себе зобов'язання з оплати частини цих витрат. Але останні два роки, починаючи з 2015 року відповідач не з'являється в квартирі, не виходить на зв'язок, не відповідає на телефонні дзвінки. Її місце перебування (проживання) позивачу не відоме.Комунальні служби, що надають послуги по утриманню квартири АДРЕСА_1, в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість зареєстрованих мешканців 4 особи, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які має сплатити позивач таким службам за послуги, які фактично не надаються, але нараховуються. В родині позивача скрутне матеріальне становище, а з огляду на те, що комунальні платежі постійно зростають, вона не бажає оплачувати їх за відповідача, оскільки вона не виконує взяті на себе зобов'язання щодо оплати частини цих витрат. Наявність реєстрації відповідача в даній квартирі змушує сплачувати за неї надмірні комунальні платежі в той час, коли вона не користується та не проживає в квартирі вже понад двох років, про що були складені та посвідчені робітниками ЖЕД № 303 відповідні акти обстеження квартири.
З урахуванням поданих уточнень позовних вимог - просили суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.08.2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання залучено до участі у справі в якості співпозивача: ОСОБА_2 та у якості третьої особи: Деснянську районну в м. Києві державну адміністрацію.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, на адресу суду через загальну канцелярію суду подали спільну письмову заяву про можливість слухати справу без їх участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити заявлений до суду позов.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, повідомлялася про місце та час розгляду справи згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України, про причину неявки не повідомила, відзив на позов не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав.
Оскільки відповідач від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності у судове засідання не з'явилася, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивачі в поданій до суду заяві не заперечували проти винесення заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.10.1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить ? частини квартири АДРЕСА_1, в рівних частинах кожній, а ? частина квартири ОСОБА_4
Відповідно до договору дарування ? частини квартири ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності ? частину квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до листа Деснянського РВ ГУДМС України в м. Києві гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована 23.05.2013 року за адресою: АДРЕСА_1. Підставою для реєстрації місця проживання є заява вищезазначеної особи.
До вказаного листа долучено особисту заяву ОСОБА_3, адресовану начальнику Деснянського РВ ГУДМС України в м. Києві, про реєстрацію місця проживання в АДРЕСА_1 від 18.05.2013 року.
Відповідач на даний момент зареєстрована у АДРЕСА_1.
У відповідності до ст. 191 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на власний розсуд.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Як з'ясовано судом, відповідач у спірній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири, внаслідок чого у позивачів виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг.
На підтвердження того, що відповідач не проживає позивачі надали акти від 07.02.2017 року, 10.04.2017 року та від 14.06.2017 року, які складені та засвідчені працівниками ЖЕД - 303, відповідно до яких вбачається, що ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року та місце її проживання не відомо.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 29 ч. 1 та 4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.
У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.
У відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Оскільки обставини, викладені позивачами свідчать про те, що відповідач ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає з 2014 року, місце її проживання позивачам не відомо, вона не є членом сім`ї власників квартири, фактично не проживає за місцем своєї реєстрації, чим обмежує право позивачів на власність та вільного розпорядження нею, а тому суд вважає що позов в частині визнання особи такою, яка втратила право на користування жилим приміщенням необхідно задовольнити.
Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 02/02/2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 71, 116, 157, 191 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Деснянська районні в м. Києві державна адміністрація, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати зі сплати судового збору в сумі 640,00 грн.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача, поданою з врахуванням вимог ст. 285 ЦПК України. Заява про перегляд рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Н.Г. Таран