Справа № 347/336/18
Провадження № 2/347/306/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гордія В.І.,

секретаря Корбутяк Н.М.,

розглянувши у відкритому (заочному) судовому засідання в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

В судове засідання представник позивача по довіреності, ОСОБА_3 не зявився, проте, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Із позовних вимог видно, що Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16.09.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 за договором позики кошти в сумі 28162 грн., які ним не сплачено, а тому рішенням Косівського районного суду від 10.10.2016 року з нього стягнуто втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання в сумі 27457,58 грн. та 3551,21 судових витрат. На підставі вищенаведених судових рішень за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 59170 грн., які він не сплатив станом на 01.01.2018 року. А тому просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.08.2016 року по 01.01.2018 року.

Відповідач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в судове засідання не з»явився без поважних причин та відзив на позовну заяву не подавав.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ч.1 ст. 509 та ч.1 ст. 256 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як було встановлено судом, та видно із копії рішення Коломийського міськрайонного суду від 16.09.2010 року (а.с.4), судом вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 13090 грн., а також за порушення договору: 11859,54 грн. пені, 1781,64 грн. інфляційної суми, 1013,81 грн. 3% річних та 419,86 грн. сплаченого судового збору. Дане рішення набрало законної сили, сума боргу вказаного у рішенні ОСОБА_2 не оскаржувалася.

Згідно копії рішення Косівського районного суду від 01.03.2017 року (а.с.5), судом було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов»язання в розмірі 27457,58 грн. та 3551,21 грн. судових витрат. Дане рішення також набрало законної сили та сторонами не оскаржувалося.

Відповідач не виконує вказані рішення суду, а саме, не сплачує борг з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми не повертає.

За змістом статті 552, частини 2 статті 625 ЦК України, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. (п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012року № 5).

Поняття «інфляція» є загальновідомим і означає знецінення національної валюти (зменшення її купівельної спроможності) внаслідок об'єктивних економічних процесів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, як позичальник, належним чином взяті на себе зобов»язання не виконав і не повернув позивачу всю отриману суму позики та на день подачі позовної заяви до суду заборгував йому грошові кошти.

Однак, суд не погоджується із сумою боргу, зазначеною позивачем в позовній заяві, на яку повинні нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних, а саме 59170 грн. (яка складається з суми заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних та судового збору), оскільки згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат та 3% річних має проводитися лише на основну суму боргу, яка не сплачена боржником і не може нараховуватися на вже нараховані за попередній період інфляційні втрати та відсотки. А оскільки сума боргу, яка була встановлена судовим рішенням становить 28162 грн., то саме на дану суму і потрібно нараховувати інфляційні втрати та 3% річних.

Окрім того, позивач просить стягнути дані інфляційні втрати починаючи з 01.08.2016 року по 01.01.2018 року, однак, в мотивувальній частині рішення Косівського районного суду від 01.03.2017 року (а.с.6), суд стягнув на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.10.2013 року по 01.10.2016 року. Тобто з 01.08.2016 року по 01.10.2016 року такі втрати вже присуджувалися до стягнення.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, та в зв»язку із невиконанням ОСОБА_2 взятого на себе зобов»язання, з нього на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов»язання в розмірі 5640,85 грн. та 3% річних від суми боргу в розмірі 844,86 грн. за період з 01.10.2016 року по 01.01.2018 року.

Крім того, враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 610-611, 625 ЦК України та керуючись ст.ст. 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3 інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов"язання в сумі 5640 (п"ять тисяч шістсот сорок) грн. 85 коп. та 3% річних в сумі 844 (вісімсот сорок чотири) грн. 86 коп. - за період з 01.10.2016 року по 01.01.2018 року, а також 704,80 грн. оплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Гордій В.І.