Справа № 346/5878/17
Провадження № 2/346/522/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : головуючого судді П'ятковського В.І.

за участю секретаря Іванишин Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до Угорницької сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, ОСОБА_2, після смерті якої залишилося господарство у АДРЕСА_1. Вказане господарство відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була ОСОБА_2. Однак, право власності на будинковолодіння не зареєстроване.

Померла залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла їй.

Вказує, що прийняла спадщину після смерті матері однак державний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на будинковолодіння за померлою не зареєстроване.

Просить суд визнати за нею право власності на вказане будинковолодіння.

Відповідач на розгляд справи свого представника не направив, однак подав заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника, з позовними вимогами згідний, не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 належав до типу колгоспного двору, головою якого була мати позивачки, ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Угорницької сільської ради № 1702 від 15 листопада 2017 року (а.с.20).

Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 60102 від 02 листопада 2017 року зазначений будинок в Коломийському МБТІ не зареєстрований (а.с.21).

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку була зареєстрована та проживала ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Угорницької сільської ради № 1702 від 15 листопада 2017 року (а.с.20).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому власником будинковолодіння в цілому була ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, про що в Книзі реєстрації смертей 03 квітня 2017 року складений відповідний актовий запис за № 21, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Померла залишила заповіт, посвідчений 17 травня 2016 року секретарем Угорницької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 2, яким частину майна заповіла своїй дочці, ОСОБА_4 (а.с.9).

Спірний житловий будинк в АДРЕСА_1 включений в заповіт.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 14 травня 2016 року ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_1. (а.с.8)

Після смерті ОСОБА_2 позивачка прийняла спадщину та подала до Другої Коломийської районної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння в АДРЕСА_1 позивачці відмовлено у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно за померлою не зареєстроване (а.с.22).

Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 08 листопада 2017 року загальна площа його складає 92,6 кв.м., житлова 72,3 кв.м., інвентаризаційна вартість будинковолодіння становить - 33679 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Виходячи з того, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, то суд вважає за можливе заявлені вимоги задовольнити.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 247 ч.2, 263, 265, 268,354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, жителькою АДРЕСА_2, право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 березня 2018 року.

Суддя П'ятковський В. І.