ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2471/17
Провадження №2/477/199/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді - Глубоченка С.М.

за участі секретаря судових засідань - Єрьоміної Н.В.,

представника позивача - Захарченка О.В.,

представникавідповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справуза позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс»до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2017 року позивач - товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Кредекс Фінанс» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 30 листопада 2007 року у розмірі 99861,67 грн. та судовий збір в сумі 1600,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 30 листопада 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком (далі АКІБ) «УкрСиббанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 19980 доларів США, що еквівалентно 1000899 грн., за курсом Національного Банку України на день укладення даного договору, з процентною ставкою 13% річних. Позичальник зобов'язувався повернути кредитні кошти не пізніше 28 листопада 2014 року. Банк повністю виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти.

20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений договір факторингу №05/12, згідно якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач належним чином не виконує, у зв'язку з чим, станом на 20 листопада 2017 року за ним виникла заборгованість по кредиту в сумі 137102,089 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 82043,72 грн. та відсотки з моменту відступлення права вимоги по 20 листопада 2017 року в сумі 99861,67 грн. Вказані відсотки в сумі 99861,67 грн. позивач просив стягнути в повному розмірі.

Ухвалою судді від 27 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомленням (виклику) сторін.

Ухвалою судді від 26 січня 2018 року розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що в умовах вищевказаного договору, сторони встановили кінцевий строк повернення кредиту до 28 листопада 2014 року, а також строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів - щомісяця з 01 по 10 число кожного місяця. Отже, початок перебігу позовної давності для останнього платежу становить 28 листопада 2014 року та сплинув 28 листопада 2017 року, а позивач звернувся до суду з позовом 04 грудня 2017 року. Таким чином, на думку відповідача у позивача не має підстав для стягнення заборгованості за договором у зв'язку зі спливом позовної давності для даного виду вимог.

Також у своєму відзиві відповідач посилається на те, що позивачем не надано жодного документу на підтвердження існування заборгованості за договором. Позивачем не надано ані виписки по рахунку, ані жодного меморіального ордеру, що підтверджували невиконання відповідачем умов договору, а також доказів виконання кредитором зобов'язання з видачі відповідачу кредиту в сумі 19980 доларів США. Позивачем не було надано доказів прав нового кредитора (позивача), що унеможливлює задоволення позовних вимог.

Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, який є односторонньою калькуляцією позивача і не може підтверджувати виконання або не виконання відповідачем умов договору. Крім того, вказаний розрахунок відображає односторонню калькуляцію позивача починаючи з 14 травня 2012 року, а період з 30 листопада 2007 року по 13 травня 2012 року взагалі не зазначений.

В зв'язку з чим відповідач просив відмовити в задоволенні позову.

У своїй відповіді на відзив представник позивача зазначив, що позов до суду подано ТОВ «Кредекс Фінанс» 21 листопада 2017 року, тобто в межах позовної давності. Також позивач надав належні та допустимі докази, які у повній мірі підтверджують предмет позову, зокрема витяг з договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року, акт прийому-передачі, витяг з додатку № 1 до договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року, які підтверджують факт права вимоги нового кредитора - ТОВ «Кредекс Фінанс» до відповідача щодо стягнення заборгованості за договором від 30 листопада 2007 року. Твердження відповідача про те, що сума боргу не підтверджена жодним належним та допустимим доказом не відповідає наявним беззаперечним доказам у справі та спростовується розрахунком заборгованості виконаним станом на момент подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Підтвердив обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Крім обставин, викладених у відзиві на позов зазначив, що ТОВ «Кредекс Фінанс» не надало належних доказів, які підтверджують наявність у нього права вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 30 листопада 2007 року №0. Копія цього договору, яка міститься в матеріалах справи не придатна для читання. У додатку до договору від 14 травня 2012 року про внесення змін до договору факторингу від 20 квітня 2012 року №05/12, в якому вказаний реєстр заборгованості боржників також не можливо прочитати ні одного прізвища боржника та відсутній підпис фактора. Крім того, статут позивача наданий в редакції від 2016 року, а статуту діючого станом на час укладання договору факторингу не надано. В матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредиту в сумі 19980 доларів США. Також позивачем не надано жодного документу на підтвердження існування заборгованості за договором. Крім того, сплинув строк позовної давності.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 16 березня 2018 року.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, де одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

30 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 (а.с.6-14).

Згідно графіку погашення кредиту останнім днем погашення кредиту за договором від 30 листопада 2007 року №0 є 28 листопада 2017 року (а.с.15-17).

На підставі розрахунку заборгованості за договором від 30 листопада 2007 року №0, виконаним позивачем, станом на 20 листопада 2017 року заборгованість відповідача по основній сумі кредиту становить 137102,089 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги становить 82043,72 грн. та відсотки з моменту відступлення права вимоги по 20 листопада 2017 року - 99861,67 грн.

Також у цьому розрахунку у виді таблиці відображене щомісячне нарахування відсотків за період з 14 травня 2012 року по 20 листопада 2017 року (а.с.18-19).

Відповідно до статей 1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №05/12, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кредекс Фінанс» свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами (а.с.22-25).

14 травня 2012 рокуміж ТОВ «Кредекс Фінанс» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір про внесення змін до зазначеного вище договору факторингу №05/12 (а.с.26-27).

Відповідно до вказаного договору та акту приймання-передачі від 14 травня 2012 року (а.с.32) ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) права вимоги за кредитами фактору - ТОВ «Кредекс Фінанс» за переліком, наведеним у частині А Додатку 1 (реєстр заборгованості боржників) до договору, а фактор прийняв такі права вимоги за кредитами.

Згідно з частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Обов'язок доказування міститься й в приписах статті 81 ЦПК України.

Відповідно до положень, викладених в статті 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно приписів статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення в цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Зі змісту кредитного договору від 30 листопада 2007 року №0 не можливо встановити умови його укладання, строк дії, розмір відсотків та інших встановлених періодичних платежів, відповідальність у разі не належного виконання умов договору, предмет договору, в тому числі суму одержаного кредиту та інші реквізити, оскільки копія даного договору не придатна для читання.

Не містять матеріали справи належних доказів, які підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 19980 доларів США (меморіальний ордер, платіжне доручення, розрахунковий чек, тощо).

Позивачем не надано жодного документу на підтвердження існування заборгованості за договором, відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року №254.

Суд визнає розрахунок заборгованості за договором від 30 листопада 2007 року №0, виконаний позивачем станом на 20 листопада 2017 року неналежним і недостатнім доказом наявності заборгованості у відповідача по відсотках, оскільки такий розрахунок складений у довільній формі, може неодноразово змінюватися за власним розсудом без правових наслідків такого та не відповідає ознакам первинного документа.

Згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Позивач є юридичною особою та зобов'язаний вести бухгалтерський облік своєї господарської діяльності у порядку, встановленому національним законодавством.

Якщо кредитором під час здійснення господарської діяльності з надання кредитів (кредитного договору) нараховуються проценти, нарахування процентів обов'язково повинно відображатися в первинних документах бухгалтерського обліку, які фіксують факт господарської операції з нарахування відсотків та повинні складатися під час її здійснення - не рідше одного разу на місяць за кожною операцією (договором) окремо.

Разом з тим, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів фактичного нарахування заявлених до стягнення відсотків та їх відображення у документах бухгалтерського обліку, згідно вимог зазначених вище нормативно-правових актів.

Крім цього, суд звертає увагу, що розрахунок за відсотками здійснений лише з 14 травня 2012 року, хоча кредитний договір укладений 30 листопада 2007 року.

Розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом банку, який сам по собі, за відсутності інших доказів, не може в даному випадку підтверджувати позовні вимоги.

Суд не може визнати у якості належних та допустимих доказів договір від 14 травня 2012 року про внесення змін до договору факторингу від 20 квітня 2012 року №05/12, додаток до нього з реєстром заборгованості боржників в новій редакції.

Так, з наявної в матеріалах справи копії договору від 14 травня 2012 року не можливо встановити наявність підпису фактора та відтисків печаток обох сторін.

У додатку до договору, в якому вказаний реєстр заборгованості боржників взагалі не можливо прочитати ні одного прізвища боржника.

У відповідності до пунктів 3 та 4 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє в реалізації їхніх прав передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні учасникам процесу (представнику позивача та відповідачу) судом було роз'яснено їх обов'язок доказування та доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, а також роз'яснено наслідки визнання судом доказів належними, допустимими, достовірними і достатніми та ухвалення рішення на підставі наявних доказів.

Представнику позивача судом було запропоновано надати оригінали досліджених в судовому засіданні документів або належним чином завірені їх фотокопії, які придані для наочного розпізнання, а також первинні документи, що свідчать про фактичне одержання кредитних коштів відповідачем та документи про сплату відповідачем, в тому числі останню, коштів на погашення кредиту.

Однак, учасники процесу наполягали на вирішенні судом спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд у відповідності до приписів статей 77, 79, 80, 89 ЦПК України, вважає ці докази неналежними та недостатніми.

З досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності не можливо встановити дійсні обставини справи, в тому числі наявність у позивача права пред'явлення вимоги до відповідача.

Суд вважає, що позивач, як сторона по справі, не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо предмета доказування, суд позбавлений можливості надати правову оцінку твердженню відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності.

Враховуючи викладені обставини, позов ТОВ «Кредекс Фінанс» про стягнення заборгованості задоволенню не підлягає в повному обсязі за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись статтями 258-259, 263-265, 279ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його підписання (проголошення).

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО