Справа № 301/100/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 листопада 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,

за участі секретаря - Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Іршавського районного суду від 17 листопада 2017 року (головуючий суддя Даруда І.А.) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про реальний розподіл будинковолодіння, -

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що із 28.01.1982 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Іршавського районного суду від 26.05.2015.

Вказувала, що за час шлюбу ними набуто нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_1, який є об'єктом спільної сумісної власності сторін, щодо нього діє презумпція виникнення спільної сумісної власності, як майна набутого подружжям за час шлюбу, проте зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 Після розірвання шлюбу відповідач разом з донькою, яка проживає в їх дворогосподарстві, перешкоджають їй вільно користуватись цим майном.

Посилаючись на дані обставини, просила визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину будинковолодіння та здійснити реальний поділ будинковолодіння, присудивши їй таку частку в натурі.

Уточнивши позовні вимоги (а.с. 26-26 т. 2) після проведення судової інженерно-технічної експертизи, остаточно просила провести реальний розподіл житлового будинку з надвірними спорудами, присудивши ОСОБА_3 1/2 частину будинковолодіння, позначену цифрою ІІ у варіанті розподілу № 3 загальною вартістю 367028,50 грн., що становить 45,8% або 46/100 (23/50). Зокрема: - приміщення у житловому будинку під № 1-6, 1-7, 1-8, 1-9 загальною площею 47,8 кв.м. та становить частку 36,1 % (36/100, або 9/25) вартістю 196162 грн., - надвірні споруди - броварню «б», коровник «В», літню кухню «Г», вбиральню «Д», 1/2 огорожі «№1-5», 1/2 тротуара «І», вартістю 170866,5 грн.

Відповідачеві ОСОБА_1 присудити - об'єкти, позначені цифрою «І» з варіанту розподілу № 3, загальною вартістю 434 279, 5 грн. та становить частку 63,8 % (64/100 або 16/25). Зокрема: - приміщення у житловому будинку: 1-1 - коридор; 1-2 - кімната; 1-3 кімната; 1-4 - ванна; 1-5 кімната; 1- підвал, 11 - підвал, що відповідає загальній площі 84,4 кв.м., вартістю 346 361 грн. Надвірні споруди: гараж вартістю 71 288 грн., 1/2 - огорожі № 1-5, вартістю 15 059, 5 грн.; 1/2 - тротуару «І» вартістю 1571 грн., загальною вартістю 87 918,5 грн.

Зобов'язати відповідача: ліквідувати дверний проріз між приміщеннями: 1-1 та 1-6, 1-5 та 1-6; - реконструювати приміщення 1-5 під кухню, влаштувати дверний проріз між приміщеннями - 1-1 та 1-5. Стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати.

Рішенням Іршавського районного суду від 17.11.2017 позов задоволено. Визнано право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частку у будинковолодінні АДРЕСА_1 згідно висновку № 6 судової інженерно-технічної експертизи від 06 квітня 2017 року по варіанту № 3 на приміщення згідно з технічним паспортом: 1-6 кухня, площею 19,8 м.кв., вартістю 81255 грн.; 1-7 коридор, площею 7,3 м.кв., вартістю 29958 грн.; 1-8 кухня, площею 15,5 м.кв., вартістю 63609 грн.; 1-9 кладова, площею 5,2 м.кв., вартістю 21340 грн.; разом: площа 47,8 кв.м, вартість 196 162 грн. З надвірних будівель і споруд: дроварня «Б» вартістю 10770 грн., коровник «В» вартістю 57779 грн., літня кухня «Г» вартістю 77180 грн., вбиральня «Д» вартістю 8507 грн., 1/2 огорожа «№1-5» вартістю 15059,5 грн., 1/2 тротуар «І» вартістю 1571 грн., разом: 170866,5 гривень, а всього вартістю 367 028, 5 гривень, що менше від ідеальної частки на 33 625,5 гривень.

Визнано право власності за співвласником ОСОБА_1 на 1/2 частку у будинковолодінні АДРЕСА_1 згідно висновку № 6 судової інженерно-технічної експертизи від 06 квітня 2017 року по варіанту № 3 на приміщення згідно з технічним паспортом: 1-1 коридор, площею 8,3 м. кв., вартістю 34061 грн., 1-2 кімната площею 19,6 м.кв., вартістю 80435 грн., 1-3 кімната площею 18,9 м.кв., вартістю 77562 грн., 1-4 ванна площею 4,6 м.кв., вартістю 18877 грн., 1-5 кімната площею 12,0 м.кв., вартістю 49246 грн., І підвал площею 5,0 м.кв., вартістю 20519 грн., ІІ підвал площею 16,0 м.кв., вартістю 65661 грн.; разом: площа 84,4 кв.м., вартістю 346361 грн. З надвірних будівель і споруд: гараж «Е» вартістю 71288 грн., 1/2 огорожа «№1-5» вартістю 15059, 5 грн., 1/2 тротуар «І» вартістю 1571 грн.; разом: 87918,5 гривень, а всього вартістю 434279,5 гривень, що більше від ідеальної частки на 33 625,5 гривень.

Зобов'язано сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_1 для утворення окремих квартир провести слідуючі роботи: - ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 1-1 та 1-6, 1-5 та 1-6; - реконструювати частину приміщення 1-7 під суміщений санвузол; - реконструювати приміщення 1-5 під кухню; - влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-1 та 1-5; - реконструювати приміщення 1-6 під кімнату.

Стягнуто з ОСОБА_1 як співвласника більшої частки в якості компенсації на користь ОСОБА_3 різницю в частках в розмірі 33 625, 50 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 775,25 гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Додатковим рішенням цього ж суду від 23.02.2018 стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 3572,00 грн. судових витрат (сплачених за проведення судової інженерно-технічної експертизи).

На це судове рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1, у якій посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального й процесуального права. Просить рішення місцевого суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 - відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при поділі будинку судом не враховано ту обставину, що у будинку проживає донька ОСОБА_4 з чоловіком та двома малолітніми дітьми; ОСОБА_5 брала участь у ремонті та утриманні будинку в належному стані; ОСОБА_1 працював за кордоном, заробляв значні кошти, які вкладав у будівництво будинку, а тому суд неправильно стягнув з нього на користь ОСОБА_3 компенсацію в розмірі 33 625,50 гривень.

Заслухавши позицію сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що із 28.01.1982 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Іршавського районного суду від 26.05.2015 (а.с. 12-13 т. 1).

Також встановлено, що раніше, у квітні 2016 року, ОСОБА_1 звертався в суд із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_4, приватний нотаріус Іршавського нотаріального округу Ожеледа Петро Миколайович та Кушницька сільська рада Іршавського району. Позовні вимоги у такій справі № 301/711/16-ц ОСОБА_1 мотивував, зокрема тим, що за період його шлюбу з відповідачкою ОСОБА_3 ними, як подружжям, побудовано два житлові будинки: АДРЕСА_1, які подружжя мало намір поділити між своїми дітьми: сином ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_4

За результатом розгляду такого спору у справі № 301/711/16-ц ухвалено рішення Іршавського районного суду від 17.05.2016, залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 07.10.2016, яким у позові ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку від 23.07.2012 відмовлено.

Цими судовими рішеннями встановлено, що у період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 побудовано два житлові будинки: АДРЕСА_1 (а.с.74-78, 88-90 т. 1).

Таку обставину щодо набуття права власності на спірний будинок за час шлюбу визнано сторонами. Будь-які доводи щодо спростування спільності майна подружжя ОСОБА_1 не наведено і таких відомостей до матеріалів справи не додано.

При цьому спірний будинок зареєстрований в цілому за відповідачем ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 04.12.2006 НОМЕР_1 (а.с. 11 т.1).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і норма частин третьої та четвертої статті 368 ЦК України.

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Будь-які доводи щодо спростування спільності майна подружжя ОСОБА_1 не наведено, таких відомостей до матеріалів справи не додано, належних і допустимих доказів для спростування презумпції спільності права власності подружжя - не надано.

Згідно із частиною першою статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя").

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом (ч. 1 ст. 372 ЦК України).

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України).

У відповідності до висновку судової інженерно-технічної експертизи № 6 від 06.04.2017, загальна площа житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 становить 132,2 кв.м. (т. 1а.с. 134).

Згідно вказаного висновку експерта проведення реального розподілу житлового будинку є технічно можливим.

Позивач ОСОБА_3 просила здійснити поділ будинку за 3 варіантом розподілу, наведеному у висновку експерта. Згідно цього варіанту:

Одному співвласнику слід виділити (всього вартість по домоволодінню 367 028,50 грн.):

- приміщення у житловому будинку під № 1-6 кухня, 1-7 коридор, 1-8 кухня, 1-9 кладова (загальна площа 47,8 кв.м., становить частку 36/100, вартістю 196162 грн.);

- надвірні споруди - дроварню «Б», коровник «В», літню кухню «Г», вбиральню «Д», 1/2 огорожі «№1-5», 1/2 тротуара «І» (загальною вартістю 170866,5 грн.);

Другому співвласнику слід виділити (всього вартість по домоволодінню 434279,50 грн.):

- приміщення у житловому будинку: 1-1 коридор; 1-2 кімната; 1-3 кімната; 1-4 ванна; 1-5 кімната; І підвал, ІІ підвал (загальна площа 84,4 кв.м., становить частку 64/100, вартістю 346361 грн.);

- надвірні споруди: гараж «Е», 1/2 огорожі «№ 1-5»,; 1/2 тротуару «І». (загальною вартістю 87 918,5 грн.)

Для варіанту № 3 необхідно провести наступне перепланування:

- ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 1-1 та 1-6, 1-5 та 1-6;

- реконструювати частину приміщення 1-7 під суміщений санвузол;

- реконструювати приміщення 1-5 під кухню;

- влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-1 та 1-5;

- реконструювати приміщення 1-6 під кімнату.

Відповідач варіанту розподілу згідно висновку експерта не зазначав та судове рішення із підстав застосованого варіанту розподілу будинку не оскаржує.

Суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за перевищення розміру належної йому частки будинку в розмірі 33 625, 50 гривень

Доводи скаржника про те, що судом не враховано, що з ним проживає донька ОСОБА_5 з сім'єю та брала участь у ремонті та утриманні будинку, є необґрунтованими, оскільки це не впливає на режим спільної сумісної власності сторін на майно. Така особа не позбавлена права вимагати від співвласників спірного будинковолодіння відшкодування її витрат.

ОСОБА_1 не довів обставин, що мають істотне значення для відступу від засади рівності часток подружжя, та не підтвердив таке належними й допустимими доказами.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду від 17 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2018 року.

Головуюча: Судді: