Справа № 444/2969/17
Провадження № 2/444/314/2018

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

05 червня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ОСОБА_3 Мохамед, 3-тя особа : Орган опіки та піклування Жовківської РДА про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 Мохамеда про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області був розірваний шлюб з відповідачем. За час спільного життя у сторін народилось двоє дітей, син, ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_1 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказує, що сама утримує дітей і робити їй це важко, а відтак їй потрібна допомога їх батька.

Просить стягувати щомісячно в її користь аліменти з відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 Мохамеда на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини певного віку.

Позивач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, однак подав до суду заяву в якій просить розглядати справу без їх участі. Окрім цього при розгляді даної справи просить врахувати законні права дітей та прийняти рішення, виходячи з їх інтересів.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Оскільки сторони по справі в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, відповідно до якого Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 19 червня 2014 року був розірваний. За час спільного життя у сторін народилось двоє дітей, син, ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_1 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач стверджує, що діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. Доказів, які б спростовували дані твердження у суду немає.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи те, що діти проживають разом із матірю, знаходиться на її утриманні, відповідач не надає коштів на їх утримання, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку.

При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо.

Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи, що свідчить про можливість виконання ним обовязку по утриманню дітей, що передбачено чинним законодавством.

З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 року», установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень , а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей відповідного віку, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 3723,00 грн., обовязок обох батьків на утримання дітей, розяснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, той факт, що діти знаходяться на утриманні позивача, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати на утримання неповнолітніх дітей, а саме, сина, ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_1 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 15.12.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони їх батька, враховуючи особливі потреби дітей.

Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач зверталася в суд із позовом 15.12.2017 року, коли судовий збір розраховувався виходячи із прожиткового мінімуму у розмірі 1600,00 грн., тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 Мохамеда в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн.

Що стосується позовної вимоги позивача про відновлення позивачу дошлюбного прізвища, то судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 19 червня 2014 року шлюб між сторонами розірваний та стягнуто з відповідача в користь позивача судовий збір сплачений ним при подачі відповідної позовної заяви.

Положеннями сімейного кодексу України передбачена можливість право на вибір прізвища після розірвання шлюбу.

Так, відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до глави 3 розділу п. 22 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в України затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 52/ від 18.10.2000 року, той із подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен письмово заявити про це у відділі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.

А тому враховуючи все вище наведене суд приходить до висновку, що у вимозі позивача про відновлення дошлюбного прізвища слід відмовити.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 23, 141, ч. 2 ст. 247, ст. 258-259, 264-265, 280-282, 354, ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 15, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 ОСОБА_3 Мохамеда, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 ОСОБА_2, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_1, ІПН НОМЕР_2 на утримання неповнолітніх дітей, а саме, сина, ОСОБА_1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_1 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 15.12.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 ОСОБА_3 Мохамеда, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в розмірі 640.00 грн., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

В решті частині позову відмовити за недоведеністю.

Розяснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Апеляційного суду Львівської області, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України.

Суддя Мікула В. Є.