Справа № 635/7592/17
Провадження № 2/635/189/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
23 березня 2018 року смт. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Ільїної Г.І.,
секретар судового засідання - Літінська Г.В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,
представник позивача - ОСОБА_2,
відповідач - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу, -
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 29.12.1997 р. між нею та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, який було зареєстровано на Харківській Товарній Біржі «Слобода» за № Н35-8053, однак нотаріально посвідчити зазначений договір ОСОБА_1 на сьогоднішній день не має можливості, оскільки відповідач ухиляється від відповідного посвідчення.
20 грудня 2017 року суддею було зроблено запит щодо доступу до персональних даних про ОСОБА_3 з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи згідно з ч. 6 ст. 187 ЦПК України.
23 січня 2018 року від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області надійшла відповідь на запит, згідно якої було встановлено, що відповідач на території Харківської області у встановленому законом порядку не зареєстрована.
24 січня 2018 року по вказаній цивільній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. У порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України відповідача було повідомлено про виклик в судове засідання через офіційний веб-портал судової влади України.
Заперечення на позовну заяву від відповідача у встановлений законом строк і порядок до суду не надходило.
Позивач в судове засідання не зявилась, її представник ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов підтримав та просити задовольнити, у разі неявки відповідача просив суд ухвалити заочне рішення.
Відповідач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила.
Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази в справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України 2003 року, правовий статус майна, а також права та обовязки субєктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.
Як вбачається з матеріалів справи, спірні відносини виникли у 1997 році, а відповідно, для їх врегулювання слід застосувати ЦК України в редакції 1963 року.
Так, положеннями ст. 42 ЦК України (в редакції 1963 року), який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми (простої або нотаріальної ).
Згідно з вимогами ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути укладений у письмовій формі з обовязковим нотаріальним посвідченням.
Невиконання цих вимог тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2 ст. 48 ЦК (в редакції 1963 року).
У той же час, відповідно до правил ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або обєктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 1997 року на Харківській Товарній Біржі «Слобода» між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу № Н35-8053.
ОСОБА_1, як покупець сплатила продавцю належну за договором ціну, а остання отримала гроші та передала будинок у її розпорядження.
Тобто, була досягнута згода з усіх необхідних та суттєвих умов договору та відбулося його виконання.
Разом з тим, вказаний договір не було посвідчено нотаріально.
Як вбачається із копії реєстраційного посвідчення, виданого КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» 04 квітня 1998 року, ОСОБА_1 зареєструвала свої майнові права щодо придбаного домоволодіння, відповідно до чинного, на час укладення угоди, законодавства (а.с. 9).
Реєстрація у КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» за позивачем права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент, не суперечила чинному законодавству, а саме: інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб» передбачала підставу для державної реєстрації-договори купівлі-продажу і міни, зареєстровані біржею.
Таким чином, суд вважає, що позивач, придбавши у відповідача за угодою купівлі-продажу домоволодіння, на підставі статті 15 Закону України «Про товарну біржу», статті 128 ЦК УРСР правомірно набула права власності на житловий будинок, однак, в силу положень статті 227 ЦК УРСР, через недотримання при укладені договору належної за законом форми, позивач на теперішній час позбавлена можливості у повній мірі використовувати правомочності власника будинку.
На даний час відповідач ОСОБА_3 ухиляється від нотаріального посвідчення укладеної між сторонами угоди.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
В цьому випадку не вимагається подальшого нотаріального посвідчення угоди.
Позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення угоди та її виконання.
Таким, чином, наведені вище обставини є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання договору купівлі-продажу № Н35-8053 від 29.12.1997 р. дійсним.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір залишити за рахунок ОСОБА_1 відповідно до заяви її представника.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку № 32 по вул. Островській у с. Рогань Харківського району Харківської області, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, підписаний та зареєстрований на Харківській Товарній Біржі «Слобода» 29 грудня 1997 року № Н35-8053 - дійсним.
Судовий збір залишити за рахунок ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не було подано заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Г.І. Ільїна