Провадження № 22-ц/780/909/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 21.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів: Сушко Л.П., Ігнатченко Н.В. розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у приміщенні Апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про перегляд та зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що на підставі судового наказу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року, було стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. Зазначає, що у нього значно погіршилось матеріальне становище, а саме: йому необхідно нести додаткові витрати на оренду житлового приміщення для проживання із вагітною дружиною, також він несе додаткові витрати у звязку з утриманням вагітної дружини. Зазначає, що у звязку з додатковими витратами і погіршенням матеріального стану, у нього є необхідність звернутися до суду для перегляду та зменшення розміру виплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_5

Просив, зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 (і.п.н. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (08.06.1987 р.н.) на підставі судового наказу від 02.10.2017 року у справі № 369/9935/17 на утримання, сина ОСОБА_5 (22.08.2013 р.н.) - з 1/4 до 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Києво Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно ст. 357 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом Києво Святошинського районного суду Київської області від 02 жовтня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 (22.08.2013 р.н.) у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (14 вересня 2017 року) і до досягнення дитиною повноліття.

24 жовтня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір про утримання вагітної дружини та після народження дитини. За умовами якого ОСОБА_2 зобовязався сплачувати на користь ОСОБА_4 50% від офіційного розміру місячного доходу чоловіка.

Відповідно до довідки виданої ДК «Укрспецекспорт» від 19.10.2017 р. Вих. № USE-11-12160, вбачається що ОСОБА_2 працює в Державній компанії «Укрспецекспорт» з лютого 2014 року на посаді провідного спеціаліста та його заробітна плата за квітень вересень 2017 р. становить 185 077,86 грн. Заборгованість по заробітній платі відсутня.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували погіршення матеріального стану, що унеможливлює сплату аліментів, у раніше визначеному розмірі.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, стягнутих з нього вищезазначеним судовим рішенням,з 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до 1/8 частини щомісячно.

Згідно із ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Таким чином, підставою позову про зменшення розміру аліментів, поданого у відповідності до положень ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, є зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів.

Позивач будь-яких доводів, що вказували б на зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів за період - з часу винесення вказаного судового наказу в позові не вказав, доказів на їх підтвердження суду не надав.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що передбачені ч.1 ст.192 СК України підстави для зміни розміру аліментів відсутні, а тому позов задоволенню не підлягає.

Посилання апелянта на те, що ним щомісячно несуться витрати в розмірі 6 000,00 грн. по сплаті за орендну житлового приміщення та в розмірі 50 % від офіційного розміру його місячного доходу по договору про утримання вагітної дружини не спростовують висновків суду першої інстанції.

Укладення вказаних договорів не свідчать про погіршення матеріального стану позивача, адже витрати, що несе ОСОБА_2 за договором оренди та договором про утримання вагітної дружини ОСОБА_4, були ним погодженні при добровільному укладенні зазначених договорів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків викладених у рішенні суду першої інстанції та не можуть свідчити про його незаконність.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому ввважає дане рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що повинна бути залишена без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Києво Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: