Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Монич О.В.,

за участю секретаря - Пассер М.І.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач кошти отримав.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобовязання не виконав.

Станом на 31.10.2017 року заборгованість відповідача за кредитом становить 43970,57 грн.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», заборгованість по кредитному договору №б/н від 19.09.2006 року на загальну суму 43970,57 грн.

Ухвалою суду від 20 грудня 2017 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі

Відповідно до ч. 2ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Станом на 05 березня 2018 року відзив на позов від відповідача ОСОБА_1 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області не надійшов.

Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК Українисуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощено позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Згідност. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У силу ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 19 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, було укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у розмірі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19 вересня 2006 р. .станом на 31 жовтня 2017 року ОСОБА_1, має заборгованість яка складається із заборгованості за кредитом 4582,34 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 33818,20 грн.

Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками, у звязку з чим, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується розрахунку комісії 3000 грн., та заборгованості за судовим штрафом 500 грн. штраф (фіксована частина) та 2070,03 грн. штраф (процентна складова)., суд зазначає наступне.

Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України.

Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Разом з тим, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісією та судовим штрафом задоволенню не підлягає, оскільки комісія та пеня мають різну правову природу та не можуть поєднуватись. Крім того, згідно до п. 6.5 Умов та Правил, клієнт зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, а також сплачувати комісію на умовах передбачених договором. З наданих позивачем умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна», вбачається, що комісія за кредитне обслуговування - відсутня.

З дослідженого розрахунку заборгованості вбачається, що позивач неправомірно просить суд стягнути комісію за користування кредитом, оскільки вона не передбачена кредитним договором б/н від 19.09.2006 року. Враховуючи, що згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК Українидоказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що вимога про стягнення заборгованості за комісією (пенею) в сумі 3000,00 грн., не знайшла своє підтвердження, у звязку з чим, в задоволенні вказаної вимоги необхідно відмовити.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. «Умов та Правил надання банківських послуг» при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

За змістом ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.

Аналізуючи вище вказані вимоги, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафів в сумі 2570,03 грн., має бути відмовлено.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, дійсно не виконав зобовязання за договором від 19 вересня 2006 року, а тому вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 4582,34 грн., заборгованості по процентам 33818,20 грн., підлягають задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що хоч позов задоволено частково, суд виходить з того, що при подачі позовної заяви позивачем було сплачено мінімальну суму судового збору, передбачену ЗУ "Про судовий збір", а тому із відповідача підлягає стягненню на користь позивача вся сума судового збору 1600 грн.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.76-80, 89, 141, 263-265, 273, 279, 352 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 536, 541, 543, 553,1049, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» р/р 3111, МФО 305299, ідентифікаційний код за заборгованість по кредитному договору № б/н від 19 вересня 2010 року року в сумі 4582,34 грн. та заборгованість за процентами в сумі 33818,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» р/р 3111, МФО 305299, ідентифікаційний код за витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень.

В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2