АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/3706/15-ц № апеляційного провадження: 22-ц/796/ 1922 /2018
Головуючий у суді першої інстанції:Тітов М.Ю. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд м.Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : судді-доповідача: ПрокопчукН.О.

суддів: Саліхова В.В., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Булах А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 12 грудня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та визначення додаткового строку для прийняття спадщини ,-

ВСТАНОВИВ :

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачки. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_5, після смерті якої залишилися спадщина. У березні 2009 року бабуся склала заповіт на його ім'я, яким заповіла йому усе належне їй майно. Звернувшись до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини він дізнався про те, що напередодні смерті бабуся склала новий заповіт на відповідачку. Посилаючись на те, що спадкодавець тяжко хворіла і на час складання заповіту не могла усвідомлювати своїх дій, заповіт не підписувала, просив визнати заповіт недійсним та визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, оскільки за наявності заповіту на відповідачку і до визнання цього заповіту недійсним він не міг звертатися із заявою про прийняття спадщини.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 12.12.2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового про задоволення його позову у повному обсязі. Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, безпідставне не урахування судом стану здоров'я спадкодавця на час складання оспорюваного заповіту й тієї обставини, що ОСОБА_5 не підписувала заповіт, а підписання заповіту за неї іншою сторонньою особою законом не передбачено.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України ( у редакції Закону № 2147- VIII від 03 жовтня 2017 року), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із вищевикладеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року.

В суді апеляційної інстанції позивач та його представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали з підстав наведених в ній.

Відповідач та її представник ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу відхилити. Зазначили, що заповіт складено із дотримання усіх вимог закону та відповідав волевиявленню спадкодавця. Судом повно та об'єктивно досліджено усі докази, а висновком посмертної судово - психіатричної експертизи доведено, що ОСОБА_5 на час складання заповіту розуміла значення своїх дій та могла керувати ними.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається із свідоцтва про смерть та установлено судом ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 Позивач є її онуком.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 4/9 частини квартири АДРЕСА_1, що належали на праві власності спадкодавиці.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 склала заповіт від 21.03.2012, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої КДНК ТютюнІ.М., зареєстрований в реєстрі за № 9-404, яким ОСОБА_5 заповіла все її майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, відповідачці ОСОБА_4

Відповідач поясняла, що вона є племінницею спадкодавця, проживала разом із нею та доглядала її. Позивач таких обставин не заперечував.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що ОСОБА_5 тяжко хворіла і внаслідок своєї хвороби та препаратів, які вона приймала на час складання заповіту, не могла розуміти своїх дій та керувати ними, а відтак вважав, що оспорюваний ним заповіт є недійсним та не відповідав волевиявленню спадкодавця.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що оспорюваний позивачем заповіт відповідає вимогам закону та волевиявленню спадкодавця, яка розуміла значення своїх дій та усвідомлювала їх.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Для визначення наявності стану, в якому громадянин не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння та ін.) на момент укладення угоди, суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент укладення угоди особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Судом першої інстанції було задоволено клопотання позивача та призначено судово - психіатричну експертизу для визначення психічного стану ОСОБА_5 на час складення оспорюваного заповіту.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 541 від 15.07.2016 року, експерти прийшли до висновку, що ОСОБА_5 під час складання заповіту 21.03.2012 страждала на органічне ураження головного мозку поєднаного (внутрішньо мозкова пухлина, судинного) ґенезу з мнестичним зниженням та емоційно-вольовими розладами (F 07.8 - згідно МКХ-10) і за своїм психічним станом у зазначений період часу усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Допитаний у судовому засіданні в якості експерта лікар судово-психіатричний експерт Мирошниченко О.О. підтвердив обставини, викладені у висновку від 15.07.2016 року.

ОСОБА_5 в установленому законом порядку не визнавалася недієздатною або обмежено дієздатною і такі питання за її життя позивачем або іншими особами не порушувалися.

З урахуванням такого, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що подані позивачем докази щодо стану здоров'я ОСОБА_5 не дають підстав для висновку про абсолютну неспроможність спадкодавця в момент складення нею заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджують про наявність в неї певних хвороб, що саме по собі не є підставою для визнання складеного заповіту недійсним з підстав, передбачених ч.1 ст. 225 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4. ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом.

Зі змісту оспорюваного заповіту убачається , що у зв'язку із станом здоров'я ОСОБА_5, за її дорученням, у її, свідків та нотаріуса присутності, текст заповіту після його попереднього оголошення підписано ОСОБА_10, що узгоджується з положеннями ч. ч. 4 ст. 207 ЦК України та ч.3 ст.45 Закону України "Про нотаріат",п.п.16,157 Інструкції "Про порядок вчинення дій нотаріусами України ( у редакції чинній на час складання заповіту),у яких зазначено,що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Доказів на підтвердження тому, що зазначені дії не відповідали волевиявленню спадкодавця матеріали справи не містять, не подано таких й до суду апеляційної інстанції.

Особу заповідача встановлено, її дієздатність перевірено. Про відсутність психічних розладів у ОСОБА_5 у розпорядження нотаріусу була надана медична довідка психоневрологічного диспансеру № 3 від 15.03.2012 року № 48399 на бланку суворого обліку медичної документації серії 12 ЯШ № 397457.

Отже, при посвідченні заповіту нотаріусом дотримано вимоги ст.1247,1248 ЦК України, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути прийняті до уваги.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 12 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач :

Судді :

Повний текст постанови складений : 23.03.2018 р.