У Х В А Л А

02.04.2018 Справа №607/4901/18

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицак Р.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 при визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 подала до суду вказану позовну заяву.

Однак вона не відповідає вимогам статті 175 Цивільного процесуального кодекс України (далі ЦПК України), а саме: в порушення пункту 4 частини 3 цієї норми права у ній не обґрунтовано належним чином обраного позивачем способу захисту прав, який би не суперечив закону.

При цьому вважаю за необхідне звернути увагу ОСОБА_1 на наступне.

У позовній заяві вона просить визнати за нею право власності на спадкове майно, котре залишилось після смерті її матері ? квартири АДРЕСА_1.

З обґрунтувань, наведених у позовній заяві вбачається, що правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно наявні; спору на предмет того, що дане майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя немає.

Єдиною перешкодою у видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на вказане спадкове майно, по суті, стало те, що частка померлої у даному обєкті нерухомості не виділена.

Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ пункті 3.4 свого листа № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розглядаючи спори, пов'язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/ 2».

Як уже зазначено вище позивач не приділяє належної уваги питанню вибору способу захисту порушеного права (шляхом визнання права власності на майно), не зазначає, яким законом він передбачений і чому з ряду інших (більш підходящих), вона вибрала саме такий.

У відповідності до частини 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин вважаю, що дану позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вищевказаних недоліків.

На підставі наведеного та керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 при визнання права власності на спадкове майно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку невиконання вказаних вимог у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

СуддяОСОБА_3