Номер провадження: 22-ц/785/6970/18
Номер справи місцевого суду: 520/3701/18
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Заїкіна А.П., Калараша А.А.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та пені за аліментами,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь заборгованість по аліментам на її утримання у розмірі 12 851,61 грн. та стягнути з ОСОБА_3 на її користь неустойку за несплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за період з 24.07.2014 року по січень 2018 року включно, в сумі 65 961,28 грн.

В обгрунтування позову, ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_3 не сплачує аліменти за рішенням суду, у зв"язку з чим утворилася заборгованість, яка, з урахуванням неустойки складає 65 961, 28 грн.

Вищевикладені обставини стали підставою звернення до суду.

29 травня 2018 року ОСОБА_3, через свого представника, звернувся до суду із відзивом на позовну заяву, в якому частково визнав позов в частині стягнення аліментів на користь позивача на утримання дітей у розмірі 20096 грн., а в частині стягнення заборгованості по аліментам на утримання дружини заперечував.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 18 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за період з 13 червня 2017 року по січень 2018 року за прострочення зі сплати аліментів на малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та на малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 24.07.2014 року по 31.12.2017 року у розмірі 20 096 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання позивача у розмірі 12851, 61 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 липня 2018 року в частині стягнення неустойки по несплаченим аліментам на утримання дітей в сумі 20 096 грн.скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача за період з липня 2014 року по 31 грудня 2017 року включно неустойку по несплаченим аліментам на утримання дітей у розмірі 65961,28 грн.

Таким чином, рішення суду переглядається лише в частині стягнення з відповідача неустойки по несплаченим аліментам на користь позивача на утримання дітей.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2009 року сторони по справі зареєстрували шлюб.

Від вказаного шлюбу, у позивача та відповідача народилися діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

24.07.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2016 року заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.09.2014 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Уточнивши розмір позовних вимог, позивач остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1600 гривень щомісячно, тобто по 800 грн. на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі по 800 гривень на дитину щомісячно, починаючи з 24.07.2014 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року та ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідно.

Згідно розрахунку державного виконавця ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6, заборгованість у ОСОБА_3 зі сплати аліментів станом на 01.01.2018 року, починаючи з 24.07.2014 року становить 65 961,28 грн.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до вимог ст.196 СК України, формула нарахування неустойки на суму несплачених аліментів, наведених ВС у постановах від 25 квітня 2018 року Справа № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, від 18.07.2018 року Справа № 753/11567/15-ц, провадження № 61-14527св18, від 18.07.2018 року, Справа № 522/4588/16-ц, провадження № 61-22207св18, має розраховуватись наступним чином:

?р=(А1?1%?Q1)+(А2?1%?Q2)+........(Аn?1%?Qn), де:

?р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

Аn- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Розрахунок нарахування неустойки на суму несплачених аліментів наданих суду позивачем, в обгрунтування своїх вимог, чітко зрозуміла вказана Верховним Судом формула, а саме: сума заборгованості за кожен місяць, початок період заборгованості та кінець періоду заборгованості (визначений позивачем) кількість днів заборгованості за кожний місяць окремо, та пеня за кожний місяць окремо нарахована з моменту виникнення заборгованості (перше число наступного місяця, після зобов'язання боржника сплатити аліменти і до моменту визначеному у позовних вимогах).

Як вбачається із первісного розрахунку заборгованості (а. с. 4-5), складеного державним виконавцем Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції по примусовому виконанню рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2017 року (виконавчий лист № 500/4838/ 14-ц), відповідач мав сплачувати аліменти у розмірі 1600,00 гривень щомісячно (тобто, по 800 гривень на дитину), на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та у зв"язку з несплатою, за період з липня 2014 року по 31 грудня 2017 року включно, утворилась заборгованість у сумі 65 961,28 грн., яку відповідач ОСОБА_3 не сплатив.

В подальшому позивачем представлений розрахунок заборгованості по аліментам від 16.07.2018 року державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції по примусовому виконанню рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2017 року за період з 24.07.2014 року до 01.01.2018 року на суму 68 475,28 грн. (а. с. 57-58)

Різниця в підсумковій сумі заборгованості у наданих розрахунках заборгованості по аліментам на утримання дітей за один і той самий період виникла за рахунок застосування державним виконавцем у розрахунку від 16.07.2018 року індексу споживчих цін до заборгованості починаючи з грудня 2016 року.

Проте позивач свої вимоги щодо стягнення неустойки не збільшувала і просила стягнути неустойку по аліментам виходячи з суми заборгованості по аліментам 65961,28 грн.

Відповідач не заперечує, що він не сплачував аліменти на утримання дітей.

Відповідно до розрахунку неустойки наданого позивачем, складеного відповідно до вимог ст.196 СК України та формули визначеної Верховним Судом, розмір неустойки склав 404 352,39 грн., та відповідно до вимог вищевказаної статті підлягала стягненню неустойка у розмірі 65961,28 грн., тобто не більше 100% заборгованості.

Натомість суд першої інстанції, не врахувавши Правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі від 25.04.2018 року № 572/1762/15-ц та не навівши мотивів відступу від даної правової позиції, керувався нормою статті 196 СК України, в редакції, яка на час ухвалення оскаржуваного рішення втратила чинність, та безпідставно посилався у рішенні на Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-14цс14, який грунтувався саме на вимогах ст.196 СК України (в редакції 2002 року), яка на час прийняття оскаржуваного рішення, втратила чинність.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування судового рішення в частині визначення розміру стягнутої заборгованості та вважає за необхідне скасувати в цій частині рішення та ухвалити нове про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку за несплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 24.07.2014 року по січень 2018 року включно в сумі 65 961,28 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 372, 374, 376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення зі сплати аліментів у розмірі 20 096 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку за несплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 24.07.2014 року по січень 2018 року включно в сумі 65 961,28 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 30.11.2018 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

А.А. Калараш