Справа №442/707/18
Провадження №2/442/784/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Чолавін Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік, ОСОБА_3 Спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_3, є вона, ОСОБА_4, та його син від першого шлюбу, ОСОБА_2. Мати померлого, ОСОБА_4, відмовилася від своєї частки у спадщині в її користь. До спадкового майна, яке залишилося після смерті її чоловіка, відноситься житловий будинок та земельна ділянка в с.Унятичі Дрогобицького району. Вказує на те, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті чоловіка, так як земельна ділянка була набута у власність її чоловіком у порядку приватизації із земель комунальної власності 22.01.2004 року. Відтак, змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з»явилася. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на підстави, викладені в заяві. Просила задоволити позов.

Відповідач в судове засідання не з»явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог - не заперечує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік позивача, , ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 11.01.2016 року.

Після його смерті відкрилася спадщина та спадкоємцями якої за законом є позивача, як дружина, його мати, ОСОБА_4, та його син від першого шлюбу, ОСОБА_2, відповідач по справі. Мати померлого, ОСОБА_4, відмовилася від своєї частки у спадщині в користь позивача. Дані обставини підтверджуються Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим Петрів В.Я, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, 30.11.2017 року за р. №2929.

Протягом спільного подружнього життя я, ОСОБА_1, разом з померлим чоловіком, ОСОБА_3, збудували житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, до спадкового майна, яке залишилося після смерті чоловіка позивача, зокрема відноситься і ? частка у праві власності на збудований житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Так як даний житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами побудований нею та її чоловіком, ОСОБА_3, як подружжям, а отже, набутий нами за час шлюбу і відноситься до об'єкту спільної сумісної власності подружжя (ст.ст. 60-61 Сімейного Кодексу України). Хоча відповідно до правовстановлюючих документів її чоловік був титульним власником, тобто дані документи видані на його ім'я.

Щодо житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, Петрів В.Я, приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу, 30.11.2017 року позивачу видане Свідоцтво про право на спадщину за законом за р. №2929 від 30.11. 2017 року на 2/3 частки у спадщині, що становить 1/3 частку у праві власності на цілий житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Право власності на 1/3 частку у праві власності на даний житловий будинок зареєстроване, що підтверджується Витягом з ДРРПНМ.; Свідоцтво про право власності від 30.11.2017 року за р. №2928 на ? частку у праві власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 Дана ? частка належить позивачу у праві спільної сумісної власності на майно (житловий будинок), набутого нею та чоловіком як подружжям за час шлюбу. Право власності на 1/2 частку у праві власності на даний житловий будинок зареєстроване, що підтверджується Витягом з ДРРПНМ.

Таким чином, на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 Дрогобицького району Львівської області мені, ОСОБА_1, належить 5/6 часток у праві власності = 1/2 (на праві спільної сумісної власності) + 1/3 (у порядку спадкування).

З оглянутої постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.12.2017 року за №02-31/14 приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В.Я. вбачається, що на земельну ділянку, на якій знаходиться даний житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 Дрогобицького району Львівської області, площею - 0,2023 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер - НОМЕР_3, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, нотаріус не змогла видати позивачу Свідоцтва, мотивуючи це тим, що дана земельна ділянка була набута у власність її чоловіком, ОСОБА_3, у порядку приватизації із земель комунальної власності 22 січня 2004 року, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до Сімейного Кодексу України в редакції чинній на момент приватизації земельної ділянки - станом на 22.01.2004 року, законодавець не визначав приватизовану земельну ділянку ні до об'єкту особистої приватної власності одного з подружжя, ні до об'єкту спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи презумпцію спільної сумісної власності передбачену ст. 60 Сімейного Кодексу України, а саме: «майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя».

Відповідно до ч. 2 ст. 62 СК України (чинною на момент виникнення права власності на земельну ділянку у мого покійного чоловіка) - Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

На даній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 Дрогобицького району Львівської області, площею - 0,2023 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер - НОМЕР_3, знаходиться житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який я спільно зі своїм покійним чоловіком побудувала, що підтверджується Свідоцтво про право власності від 30.11.2017 року за р. №2928.

Відповідно до вищезазначених Свідоцтв виданих приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В.Я. позивачу у праві власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 Дрогобицького району Львівської області усього належить ?+1/3= 5/6 часток. А тому, враховуючи вищезазначене, зокрема ст. 120 ЗК України, розмір частки позивача у земельній ділянці має становити 5/6 часток, тобто пропорційно до її частки у праві власності житловий будинок.

Згідно ч. 4 ст. 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до абз.3 ч.17 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається при відкритті після нього спадщини.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 264, 265, 352 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) право власності на 5/6 (п'ять шостих) часток у праві власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площею - 0,2023 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер - НОМЕР_3.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.