328/1133/18
УХВАЛА

іменем У к р а ї н и

07 червня 2018 р. м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Ушатого І.Г.

при секретарі: Гніпель О.Я.

розглянувши заяву головуючого Ушатого І.Г. про самовідвід, -

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Токмацького районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до КУ Токмацька центральна лікарня, третя особа: Токмацька міська рада про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

22.05.2018 року по вказаній справі відкрите провадження та справа призначена до розгляду на 07.06.2018 року з 13-00.

06.06.2018 року від відповідача надійшла заява про відвід судді Ушатому І.Г. Заява мотивована тим, що в справах де відповідачем була Токмацька міська рада суддя Ушатий І.Г. заявляв самовідвід через дружні стосунки з міським головою ОСОБА_2 До вказаної заяви додана копія рішення Токмацької міської ради №9 від 24.05.2018 року «Про внесення змін до складу комісії з припинення КУ Токмацька ЦРЛ шляхом перетворення» за підписом міського голови ОСОБА_2

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з,явились, представник третьої особи підтримала заяву про відвід.

Дослідивши заяву відповідача про відвід та матеріали справи суд вважає, що заява про відвід підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.5 ч. 1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об,єктивності судді.

Зважаючи на складність і різноманітність цивільних справ, життєвих явищ, із ними повязаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік для відводу судді, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його обєктивність і неупередженість.

Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим зїздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначив, що Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Занд проти Австрії» (заява №7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) комісія звернула увагу на те, що стаття 6 Конвенції передбачає: «всю організаційну систему судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції».

Окрім того, у рішеннях у справі «Посохов проти Росії» (заява № 63486/00) від 4 березня 2003 року та у справі «Федотова проти Росії» (заява № 73225/01) від 13 квітня 2006 року Європейський суд з прав людини також вказав, що суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані.

Таким чином, можна стверджувати, що «судом, встановленим законом» (пункт 1 ст. 6 Конвенції) не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на наявність підстав для заявлення самовідводу.

Головуючий дійсно перебуває в дружніх відносинах із міським головою ОСОБА_2, що було підставою для неодноразових заяв про самовідвід головуючим по справам де позивачем або відповідачем була вказана посадова особа. В даному випадку Токмацька міська рада є третьою особою по вказаній справі. Але у відповідача та представника третьої особи є сумніви в об,єктивності та неупередженості судді Ушатого І.Г. через вказані обставини.

В зв,язку з викладеним суд вважає необхідним заяву про відвід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заявлений відвід судді Ушатому І.Г. - задовольнити.

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до КУ Токмацька центральна лікарня, третя особа: Токмацька міська рада про визнання звільнення з роботи незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу передати в канцелярію Токмацького районного суду Запорізької області для перерозподілу.

Ухвала не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно

Головуючий суддя Токмацького районного суду

Запорізької області ОСОБА_3