Справа № 438/19/17
Номер провадження №4-с/438/5/2018
У Х В А Л А

08 червня 2018 року м.Борислав

Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Хемич О.Б.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

скаржника ОСОБА_2

представника скаржника ОСОБА_3

представника стягувача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Бориславського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Бориславського міського суду Львівської області зі скаргою на дії головного державного виконавця Бориславського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5, в якій просить: визнати оскаржувану постанову про арешт майна боржника від 18.04.2018 року (ВП №56138944) неправомірною.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконання вимог виконавчого листа №438/19/17, виданого 15.11.2017р. Бориславським міським судом, головний державний виконавець Бориславського міського відділу ДВС ГТУЮ у Л/о ОСОБА_5 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2018р. (ВП №56138637), якою відкрила виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк судові витрати у розмірі 1378грн. та виконавчий збір у розмірі 137,80грн. Наступною постановою про арешт майна боржника від 18.04.2018р. (ВП №56138944) державний виконавець встановив, що боржник самостійно не сплатив заборгованість на користь стягувача на підставі наведеного вище виконавчого документа.

Скаржник вважає дії виконавця про накладення арешту на майно такими, що порушують вимоги закону України «Про виконаче провадження», а саме: згідно п.4.2 ст.48 цього закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Саме з цією метою виконавець повинен проводити перевірку майнового стану божника (згідно п.8 ст. 48 Закону), чого не зробив по сьогодні.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2018р., копія якої разом із копією оскаржуваної постанови була направлена на його адресу зазначається, що йому на праві власності належить разом з дружиною 1/12 частки житлового будинку №22 по вул.Золота Баня в смт.Східниця, де він і проживає. Його заборгованість становить, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2018р. тільки 1378 грн. судових витрат та виконавчий збір у розмірі 137,80грн., згідно постанови про арешт майна боржника від 18.04.2018 року появилась сума боргу 5481,33 грн., яка попередньо йому не зобов»язувалась до оплати.

також зазначає, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим ровадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника (згідно ч.7ст.48 Закону) чого виконавець не робив.

Згідно ч.1 ст.50 Закону звернення стягнення на об»єкти нерухомого майна здійснюються у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Тому просить скасувати постанову про арешт майна боржника.

Ухвалою судді від 11.05.2018 року прийнято до провадження скаргу ОСОБА_2, призначено розгляд скарги у відкритому судовому засіданні та зобов'язано скаржника надати суду для огляду оригінал конверта, копія якого міститься в матеріалах справи; головного державного виконавця Бориславського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 надати суду належним чином завірену копію виконавчого провадження та оригінал для огляду в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 30.05.2018 року залучено до участі в справі стягувача - Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (адреса: м.Київ, провул.Шевченка, 12, ).

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали вимоги, викладені у скарзі у повному обсязі, просили скаргу задовольнити. Скаржник ОСОБА_2 додатково пояснив, що копію постанови про арешт майна отримав 25.04.2018 року, однак оригіналу конверта, про отримання ним копії оскаржуваної постанови він не зберіг.

Головний державний виконавець Бориславського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилась. Начальником Бориславського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_6 направлено суду лист з клопотанням розглянути скаргу без участі представника Бориславського міського відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області, а також витребувані судом копії виконавчого провадження.

Представник стягувача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечила, зазначаючи, що державним виконавцем оскаржуваною постановю накладено арешт на все майно боржника, а не на житловий будинок, в якому проживає боржник, тому порушень в діях виконавця вимог закону України «Про виконаче провадження» не вбачає.

Ознайомившись із матеріалами скарги, матеріали виконавчого провадження №56138944 та №56138637, вислухавши пояснення скаржника та його представника, пояснення представника стягувача, судом встановлено наступне.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає зокрема, обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби України під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, визначено розділом VІІ цього Кодексу у статтях 447-453 в рамках здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 15.11.2017 року Бориславським міським судом Львівської області згідно рішення Бориславського міського суду від 17.05.2017 року, видано два виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» заборгованості за договором №09-209/7 оренди нежитлового приміщення від 01.02.2016 р. у розмірі 5 481 гривню 33 копійки, в тому числі 600 гривень заборгованість по сплаті орендної плати та 4 881 гривень 33 копійки по відшкодуванню витрат на утримання приміщення; а також судових витрат, що складаються з 1 378 гривень 00 копійок судового збору.

06.04.2018 року головним державним виконавцем Добош Г.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56138944 з виконання виконавчого листа №438/19/17, виданого 15.11.2017 року по заборгованості за договором №09-209/7 оренди нежитлового приміщення від 01.02.2016 р. у розмірі 5 481 гривню 33 копійки; та постанову про відкриття виконавчого провадження №56138637 з виконання виконавчого листа №438/19/17, виданого 15.11.2017 року по судових витрат, що складаються з 1378 гривень 00 копійок судового збору.

18.04.2018 року головним державним виконавцем Добош Г.В. винесено постанову, якою накладено арешт на все майно боржника у виконавчому провадженні №56138944.

Як вбачається з даної постанови, підставою її винесення стало те, що боржник самостійно не сплатив заборгованість на користь стягувача.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 18.04.2018р., вбачається, що скаржнику ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/12 частки будинку №22 по вул.Золота Баня в смт.Східниця м.Борислава. З витягу вбачається, що постановою виконавця від 18.04.2018 накладено арешт на вищевказане нерухоме майно ОСОБА_2

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.7 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Згідно вимог ч.8 ст.48 даного Закону, виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

За змістом положень частин першої та другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені (списані коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

В той же час, відповідно до ч.3 даної ст.56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Наведені норми свідчать про обов'язковість сукупності дій з прийняття постанови про арешт майна та дій з його виявлення, а також накладення такого арешту на майно за вартістю співмірною, визначеним ч.3 ст.56 Закону, сум.

З копій матеріалів виконавчого провадження №56138944, вбачається, що головним державним виконавцем Добош Г.В. надіслано лише вимогу від 06.04.2018 року боржнику ОСОБА_2 про сплату заборгованість на загальну суму 6228 грн. 42 коп. та жодних дій щодо перевірки майнового стану боржника виконавцем вчинено не було.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що головним державним виконавцем Добош Г.В. не вчинено достатньо заходів для примусового виконання рішення суду, виконавцем не отримано жодної інформації щодо майнового стану боржника, більше того в постанові про арешт майна виконавець як підставу її винесення вказує те, що боржник самостійно не сплатив заборгованість на користь стягувача.

Таким чином, у суду є підстави вважати, що постанова державного виконавця від 18.04.2018 року про арешт всього майна боржника ОСОБА_2 була винесена передчасно, оскільки здійснена без виявлення такого майна та без дотримання вимог співмірності вартості майна, на яке накладено арешт сумі грошового зобов'язання, виконавчого збору чи витрат виконавчого провадження. Суд вважає необхідним, з урахуванням повноважень суду за результатами розгляду таких скарг (ст. 451 ЦПК України), визнати рішення державного виконавця від 18.04.2018 року про арешт всього майна боржника ОСОБА_2 неправомірним.

Керуючись ст.ст. 447 451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Бориславського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 задоволити.

Визнати постанову головного державного виконавця Бориславського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_5 про арешт майна боржника від 18.04.2018р. ВП №56138944 неправомірною.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено 13 червня 2018 року.

Суддя О.Б. Хемич