Дата документу 23.03.2018
Справа № 320/7468/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування квартирою № 3 у житловому будинку № 65 по вул. Брив-ла-Гайард в м. Мелітополі Запорізької області. Вказує, що їй позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2017 належить квартира № 3 у житловому будинку № 65 по вул. Брів-ла-Гайард в м. Мелітополі Запорізької області. Відповідач син позивачки проживав у вказаній квартирі до вересня 2016 року. З того часу він виїхав з квартири та мешкає на теперішній час у Ізраїлі. ОСОБА_2 добровільно не знявся з реєстрації місяця проживання у звязку з тим, що не має паспорту громадянина України. Позивачка, як власниця зазначеної квартири, позбавлена права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у звязку з чим, вимушена звернутися з вказаним позовом до суду.

Сторони судове засідання не зявилися.

Від позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах.

Відповідач в судове засідання не зявився, від нього та його представника надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі.

Від представника третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю, не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами.

Позивачці на праві приватної власності належить квартира № 3 у житловому будинку № 65 по вул. Брив-ла-Гайард в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2017 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по реєстрацію права власності від 29.08.2017. /а.с.6,7/.

Судом встановлено, що відповідно до повідомлення начальника відділу державного реєстратора ОСОБА_3 відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізькій області від 27.11.2017 № 6238 відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. /а.с.26/.

Однак, відповідач з вересня 2016 року не мешкає за місцем реєстрації, про що свідчить довідка від 05.10.2017 старшої по будинку, засвідчена директором КП «Житломасив» Мелітопольської міської ради Запорізької області. /а.с. 9/.

В силу того, що відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але не проживає з вересня 2016 року, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.

Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Оскільки відповідач є сином позивачки, мешкав за однією адресою разом з нею як член сім'ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім'ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення.

Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.

Оскільки, як було встановлено судом, зазначена квартира належить ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2, який проживав у вказаній квартирі як член сімї позивача, на теперішній час не мешкає у квартирі № 3 у житловому будинку № 65 по вул. Брів-ла-Гайард в м. Мелітополі Запорізької області без поважних причин, з вересня 2016 року, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідач може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час за адресою: АДРЕСА_1, залишається зареєстрованим ОСОБА_2, що перешкоджає власнику квартири ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 247, 265 ЦПК України, ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою № 3 у житловому будинку № 65 по вул. Брів-ла-Гайард в м. Мелітополі Запорізької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова