Житомирський апеляційний суд
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 23 травня 2017 року під головуванням судді Галасюка Р.А.

у цивільній справі №296/11076/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом. З урахуванням уточнень до позовної заяви просила визнати дії відповідача незаконними, стягнути суму депозиту в розмірі 13107,21 дол. США та стягнути на її користь витрати, пов'язані з відправленням судового запиту, в сумі 26,40 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 20.05.2013 року між нею та представником АТ «Дельта Банк» Воробйовою Л.В., що діяла на підставі довіреності АТ «Дельта Банк» від 08.08.2012 року № б/н, було укладено три договори банківського вкладу (депозитні договори) «Найкраща пропозиція» в дол. США з них:

1. Договір банківського вкладу (депозиту) від 20.05.2013 року за №007-05232-200513.

2. Договір банківського вкладу (депозиту) від 20.05.2013 року №008-05232-200513.

3. Договір банківського вкладу (депозиту) від 20.05.2013 року №009-05232-200513.

Предметом договорів було розміщення позивачкою у відповідача (AT «Дельта Банк») депозитних валютних вкладів у дол.США під виплату відсотків у розмірі 8,5% річних: за договором №007-05232-200513 в сумі 4359дол.США; за договором №008-05232-200513 в сумі 4177дол.США; за договором №009-05232-200513 в сумі 4353дол.США.

Для обслуговування цих депозитних договорів відповідачем було відкрито вкладний (депозитний) рахунок №3259 за договором №007-05232-200513 від 20 травня 2013 року, на який було зараховано кошти в сумі 4359дол.США; вкладний (депозитний) рахунок №3381 за договором №008-05232-200513 від 20 травня 2013 року, на який було зараховано кошти в сумі 4177дол.США; вкладний (депозитний) рахунок №3641 за договором №009-05232-200513 від 20 травня 2013 року, на який було зараховано кошти в сумі 4353дол.США, а всього по трьох депозитних договорах позивачкою було вкладено коштів в сумі 12889дол.США (4359дол.США +4177дол.США+4353дол.США). Вказані депозитні договори були укладені строком на 6 місяців, тобто, з 20 травня 2013 року по 16 листопада 2013 року.

Крім того Вкладнику було відкрито поточний рахунок №3119, на який щомісячно зараховувались відсотки за вкладами, видана пластикова картка з ПІН-кодом з можливістю отримання відсотків по вкладах, але позивачкою відсотки по вказаних депозитних вкладах не отримувались.

По закінченню строку дії вказаних депозитних договорів (до 16 листопада 2013 року), за ініціативою AT «Дельта Банк», 25 листопада 2013 року позивачці було запропоновано укласти з AT «Дельта Банк» новий депозитний договір від 25.11.2013 за №5100 на суму 9326,49дол.США. Одночасно за цим договором позивачу було відкрито новий вкладний (депозитний) рахунок №1149.

Сума нового депозитного договору сформувалася з сум тіл депозитів за договорами №008-05232-200513 від 20.05.2013 на суму 4177дол.США, №009-05232-200513 від 20.05.2013 на суму 4353дол.США та відповідно нарахованих відсотків по цих двох депозитних договорах, загальна сума цього депозитного договору вже становила 9326,49дол. США (на новий вкладний (депозитний) рахунок №1149 було зараховано тільки кошти з двох вкладних (депозитних) рахунків №381, №3641), а кошти з вкладного (депозитного рахунку №3259 за договором №007-05232-200513 від 20 травня 2013 року в сумі 4359дол.США взагалі зникли.

По закінченню строку дії депозитного договору від 25.11.2013 №5100 позивачкою було укладено з відповідачем депозитний договір № 006-05704-260514 (на строк до 24 травня 2014 року), сума депозиту за яким становила 9795,00дол.США (9326,49 /тіло депозиту/ +468,51дол.США /нараховані відсотки/). Для обслуговування депозиту за договором №006-05704-260514 позивачу було відкрито новий вкладний рахунок №3167 на який і було зараховано 9795,00дол.США.

По закінченню строку дії депозитного договору від 25.11.2014 №006-05704-260514 позивачкою було укладено з відповідачем депозитний договір № 003-05704-251114 (на строк до 09 грудня 2014 року), сума депозиту за яким становила 10269,00дол.США (9795,00дол.США /тіло депозиту + 474,00дол.США/ нараховані відсотки/) та відкрито новий вкладний рахунок №0082 на який і було зараховано 10269,00дол.США. Позивач вважала, що в порушення вимог Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №492 з послідуючими її змінами та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 р. за №1172/8493 та Положенням Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ від 03.12.2003 №516 відповідачем (AT «Дельта Банком») при об'єднанні трьох депозитних договорів в один до відкритого вкладного (депозитного) рахунку №1149 за новим договором від 25.11.2013р. №5100 не було обліковано кошти позивача в сумі 4359дол.США та нараховані відсотки на нього за період з 20.05.2013р. по 25.11.2013р. в сумі 661дол.США, а всього 5020дол.США. 29.12.2014 року ОСОБА_3 звернулась до Житомирського відділення AT «Дельта Банку» із заявою про повернення депозитного вкладу та нарахованих відсотків за договором банківського вкладу (депозиту) від 20.05.2013р. за №007-05232- 200513. Вимога позивача не була виконана банком.

27.02.2015 року позивачка вдруге звернулася до Житомирського відділення AT «Дельта Банку» про повернення депозитного вкладу. Однак відповіді не надійшло. Тому змушена була звернутись до суду за захистом своїх прав.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 23 травня 2017 року позов задоволено. Визнано дії АТ «Дельта Банк» - незаконними.

Стягнуто з АТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 суму внеску (депозиту) в розмірі 13107,21дол.США.

Стягнуто з АТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 витрати в сумі 26,40 грн. Стягнуто з АТ «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення. Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що 03 березня 2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення АТ «Дельта Банк» з ринку, а на момент ухвалення рішення судом АТ «Дельта Банк» перебував в процесі ліквідації (з 05.10.2015р.), що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж передбачено ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначена правова позиція викладена в постановах ВСУ №6-2001цс15 від 20 січня 2016 року, №6-1123цс16 від 13 червня 2016 року, які згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України. Після запровадження у банку тимчасової адміністрації (ліквідації) задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципу черговості. Крім того, вказує, що між сторонами не було укладено договір банківського вкладу (депозиту) за №007-05232-200513 від 20.05.2013 року. 01 липня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, через банківську установу ПАТ №Укрексімбанк», було виплачено ОСОБА_3 кошти в розмірі 200 000,00 грн., що знаходились в АТ «Дельта Банк», з яких 192 756,17 грн. /еквівалент 7 176,83 дол.США /виплачено кошти за договором банківського вкладу № 003-05704-25114 від 25.11.14р. та 4 868,57 грн. коштів, що знаходились на поточному рахунку за договором 006-05232-200513 «Ощадна карта №1 USD». Тому стягнення коштів по оскаржуваному рішенню призведе до подвійного стягнення з банківської установи. Проте суд на ці обставини уваги не звернув.

У поданій апеляційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. В частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб провадження закрити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення. Зокрема апелянт зазначає, що згідно із ч.2 ст.26 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Так. Позивачці під час дії тимчасової адміністрації - 01.07.2015 року було виплачено та отримано нею її суму вкладу - 200 000,00 грн., який був перерахований в національну валюту згідно із ч.5 ст.26 Закону. Тому кошти гарантовані Фондом виплачені позивачці, а прийняте рішення призведе до того, що на її користь відбудеться подвійне стягнення коштів, у зв'язку з чим судом першої інстанції порушено норми спеціального закону. Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, зазначає, що позивачка звернулась до суду із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який є суб'єктом владних повноважень, а тому у даній справі Фонд є неналежним відповідачем. Тому, відповідно до приписів діючого законодавства та практики його застосування спори, які виникають за участю Фонду є публічно-правовим та підлягають розгляду за правилами Кодексу Адміністративного Судочинства. Проте суд на ці обставини уваги не звернув.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 20.05.2013 року між ОСОБА_3 та представником АТ «Дельта Банк» Воробйовою Л.В., що діяла на підставі довіреності АТ «Дельта Банк» від 08.08.2012 року № б/н, було укладено три договори банківського вкладу (депозитні договори) «Найкраща пропозиція» в дол.США з них:

1. Договір банківського вкладу (депозиту) від 20.05.2013 року за №007-05232-200513.

2. Договір банківського вкладу (депозиту) від 20.05.2013 року № 008-05232-200513.

3. Договір банківського вкладу (депозиту) від 20.05.2013 року № 009-05232-200513.

Вказані депозитні договори були укладені строком на 6 місяців, тобто з 20 травня 2013 року по 16 листопада 2013 року (а.с.5,6,121)

Крім того, Вкладнику було відкрито поточний рахунок №3119 на який зараховувались щомісячно відсотки за вкладами, видана пластикова картка з ПІН-кодом з можливістю отримання відсотків по вкладах.

29.12.2014 року та 27.02.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення вкладу (а.с.7-8).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або у іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Вирішуючи спір та стягуючи з Банку кошти за депозитними вкладами, суд не звернув уваги на ту обставину, що з 3 березня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (т.1 а.с.106-111). Про ці обставини суду було достеменно відомо.

Відповідно до пункту 16 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно пункту 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Підпунктами 1 та 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Положенням частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Таким чином, якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, зміст позову свідчить про те, що будь-яких вимог до Фонду гарантування вкладів позивач не заявляла.

З матеріалів справи вбачається та визнано представником позивача, що гарантовану законом суму по вкладу в 200000 грн. позивач одержала та на залишок вкладу включена до Реєстру акцептованих вимог кредиторів.

За наведених обставин підстав для задоволення позову не було.

Висновки суду про порушення відповідачами гарантованого положеннями статті 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прав позивачки на мирне володіння майном є безпідставними, оскільки в даному випадку не було порушено майнових прав позивачки, а лише вказано на визначену Законом процедуру відновлення порушених банком прав.

Відповідно до п.4ч.1ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволити.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 29.11.2018 року.