АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4835/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Ломакін В.Є.
Провадження № 22-ц/789/95/18 Доповідач - Міщій О.Я.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Шмигельська&nbsp; І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/4835/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.03.2015 р., постановлену в м. Тернополі суддею Тернопільського міськрайонного суду Ломакіним В.Є. за поданням старшого державного виконавця Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИЛА:

20.03.2015 р. старший державний виконавець Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції звернувся до суду із вказаним поданням. В обґрунтування заявлених у поданні вимог посилався на те, що на виконанні у другому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження номер в ЄДРВП 45474125 від 11 листопада 2014 року, яке об'єднує чотири виконавчих документи на загальну суму заборгованості 467504,15 грн.

Представник Другого відділу ДВС ТМУЮ вказав, що державним виконавцем вживались заходи для примусового виконання виконавчих листів, ОСОБА_2 неодноразово повідомлялася про розмір заборгованості,однак ухиляється від виконання рішення судів.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 20.03.2015 р. подання старшого державного виконавця Другого відділу ДВС ТМУЮ про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволено. Встановлено ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, жительці АДРЕСА_1, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа серії НОМЕР_2, виданого 19 жовтня 2001 року, органом 1900, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання зобов'язань за судовим рішенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду, відмовити у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на те, що судом не встановлено факту умисного ухилення від виконання судових рішень, тому ухвала порушує її право, передбачене ст. 33 Конституції України.

Відповідачка вказала, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в їх ухиленні, поки не будуть доведені її навмисні, свідомі дії, спрямовані на невиконання покладених обов'язків. Однак, вказані обставини не були з'ясовані судом першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до п.11 ч.1 розд.Х111 Прехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 3.10.2017 року №2147-У111, заяви і скарги,подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу,провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу,розглядаються за правилами,що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України,провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів,чинних на час вчинення окремих процесуальних дій,розгляду і вирішення справи.

ОСОБА_2 та представник другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції в судове засідання апеляційного суду не з'явились, хоч були належно повідомлені про його час та місце ,тому колегія суддів ухвалила розглядати справу без учасників справи та згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу.

Задовольняючи подання, суд виходив з того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї судовими рішеннями, оскільки не погасила заборгованість в розмірі 467504,15 грн. згідно зведеного виконавчого провадження № 45474125 грн.

Однак, з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 33 Конституції України передбачено,що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як зазначено у ст.13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь -якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України,чинної на час розгляду справи в суді першої інстанції, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження," чинного на момент виникнення спірних правовідносин,державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Судом установлено, що на виконанні у другому відділі ДВС ТМУЮ знаходиться зведене виконавче провадження номер в ЄДРВП 45474125 від 11 листопада 2014 року про стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів на користь юридичних осіб на загальну суму 467504,15 грн. з примусового виконання:

- виконавчого листа № 607/7443/13-ц від 20 серпня 2013 року виданого Тернопільським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованість у розмірі 82547,06;

-виконавчого листа № 607/1137/13-ц від 21 березня 2014,виданого Тернопільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ "ФІДОКОМБАНК" заборгованості за кредитним договором в розмірі 254226,80 грн.,

- виконавчого листа № 607/3241/14-ц від 30 липня 2014 року, виданого Тернопільським міськрайонним судом, про стягнення із ОСОБА_2 в користь КС "Добра справа" заборгованості за договором кредиту в сумі 126677,66 грн., а також 243,60 грн. судового збору;

-виконавчого листа № 607/3241/14-ц від 01 жовтня 2014,виданого Тернопільським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 1023,17 грн. в дохід держави.

Старшим державним виконавцем винесено постанову від 11 листопада 2014 року про об'єднання вказаних виконавчий проваджень у зведене та відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" розпочато примусове виконання рішення.

22 листопада 2013 року державним виконавцем направлено запит в ТОДПІ з метою встановлення наявності у боржника відкритих рахунків у банківських установах, та отримання джерел доходів. 25 листопада 2013 року отримано повідомлення ТОДПІ про відсутність відкритих рахунків у боржника.

22 листопада 2013 року державним виконавцем для забезпечення виконання рішення суду винесено постанову у виконавчому провадженні про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію якої надіслано в УДАІ УМВС України в Тернопільській області, Реєстраційну службу Тернопільського міського управління юстиції до виконання, сторонам виконавчого провадження до відома.

З метою встановлення зареєстрованого рухомого та нерухомого майна боржника державним виконавцем, 13 листопада 2013 року, направлено запити в реєструючи установи. Згідно повідомлення УДАІ УМВС України в Тернопільській області від 18 листопада 2013 року транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

18 вересня 2012 року з метою встановлення зареєстрованого рухомого та нерухомого майна державним виконавцем направлено запити в Головне управління Держземагентства у Тернопільській області, УПФУ.

11 грудня 2013 року отримано повідомлення Управління Держкомзему в Тернопільському районі про те, що за ОСОБА_2 земельних ділянок не зареєстровано. Згідно повідомлення ІДТН Тернопільської ОДА від 13 листопада 2013 року, с/г техніка за боржником не зареєстрована.

В суді першої інстанції державний виконавець вказав, що ОСОБА_2 на офіційні попередження не реагує, на виклики держаного виконавця не з'являється, ухиляється від добровільного виконання судового рішення та від сплати боргу стягувачам.

Згідно повідомлення Управління державної міграційної служби ОСОБА_2 документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2, виданим 19 жовтня 2001, органом 1900.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ,як на підставу його вимог, підлягають доведенню вказаним суб*єктом,оскільки справа розглядається судом без виклику та повідомлення боржника.

Як роз'яснено в Узагальненні судової практики ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 01.01.2017 р., ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим із метою всебічного і повного з'ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Теоретично невиконання зобов'язання може бути зумовлено об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, визначених судовими рішеннями.

Колегія суддів вважає, що судом при ухваленні судового рішення не дано оцінки усім обставинам справи і безпідставно позбавлено ОСОБА_2 у права виїзду за межі України.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України,в редакції Закону №2147-V111 від 3.10 2017 року, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи,яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням,на строк до повного виконання такого рішення.

У відповідності до п. 19 ч.2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, що діє на час постановляння судового рішення апеляційним судом, передбачено, що виконавець зобов'язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п.п 1,3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи,невідповідність висновків суду обставинам справи.

Враховуючи те, що старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції не подано доказів умисного ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань згідно зведеного виконавчого провадження № 45474125, колегія суддів вважає, що ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 20.03.2015 р. слід скасувати, постановивши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.03.2015 р. скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, жительці АДРЕСА_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова суду апеляційної інстанції складена 23 березня 2018 р.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій