Справа № 2-2170/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кириченко П.Л.,

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь, Одеської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії посадових осіб Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області на дії посадових осіб та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, -

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2016 року скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії посадових осіб Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, в якої зазначила, що державний виконавець при здійсненні примусових дій в ході виконавчого провадження порушив порядок проведення виконавчих дій, а тому скаржник просить визнати неправомірними дії посадових осіб державної виконавчої служби та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, від 15.07.2015 року та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.07.2015 року.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу в повному обсягу.

Представник зацікавленої особи ПАТ "Марфін Банк" ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу не визнала, заперечувала проти задоволення скарги в повному обсязі.

Представник ДВС до суду не зявився, при цьому направив заперечення з яких видно, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доводи сторін, вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення,ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так судом встановлено, 29 квітня 2014 року Овідіопольським райсудом Одеської області в рамках цивільної справи №2-2170/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було прийнято рішення згідно, якого з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 338 975.16 дол. США та 76 333.58 грн. у солідарному порядку та судовий збір в розмірі 910 грн. з кожного (т.1 а.с.198).

16 червня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Одеської області вказане рішення суду першої інстанції від 29.04.2014 року залишено в силі. (т.1 а.с.227)

17 липня 2014 року банк отримав виконавчий лист за №2-2170/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Марфін Банк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 338975,16 доларів США та 76333,58 грн. Вказаний виконавчий лист на момент подачі скарги до суду перебував в провадженні державного виконавця (т.4 а.с.58).

24 липня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, а саме: рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.04.2014 року та Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16.06.2014 року в частині позовних вимог ПАТ "Марфін Банк" до ОСОБА_3 скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 3 а.с. 25).

12 березня 2015 року Овідіопольським районним судом Одеської Області в рамках вищевказаної цивільної справи відмовлено в задоволенні позову ПАТ "Марфін Банк" (т.3 а.с.49).

30 червня 2016 року рішенням Апеляційного суду частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ "Марфін Банк", а саме: рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.04.2014 року скасовано, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ "Марфін Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 286 868,54 доларів США та 10059,87 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Марфін Банк" заборгованість за кредитним договором за період з 09.09.2011 року по 16.02.2015 року в сумі 128641,01 доларів США та 2381799,50 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Марфін Банк" судовий збір у розмірі 910 грн. Рішення суду апеляційної інстанції є чинним .

15 липня 2015 року державним виконавцем на підставі виконавчого листа № 2-2170/11 виданого 17.07.2014 року та заяви представника банку було відкрито виконавче провадження №48144636, сторонами виконавчого провадження є стягувач - банк, боржником - ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в сумі 338975.16 доларів США та 76333.58 грн. (т.3 ас. 93). На час розгляду справи вищевказане виконавче провадження зупиненню на підставі ухвали суду першої інстанції від 20.10.2016 року.

Виходячи з предмету скарги, з якою звернувся скаржник та тих обставин, які були зясовані під час розгляду справи було встановлено, що виконавчий лист № 2-2170/11 від 17.07.2014 року виданий судом відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства, банк належним чином звернувся до державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання судового рішення, будь-яких неправомірних дій під час відкриття вищевказаного виконавчого провадження з боку державного виконавця не встановлено. Під час проведення виконавчих дій держаний виконавець здійснював свої повноваження в рамках ЗУ «Про виконавче провадження» та Наказу МЮ України за № 512/5 від 02.04.2012 р. «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішення» (із змінами). Таким чином суд приходить до висновку, що з боку державного виконавця будь яких порушень при здійсненні виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 48144636 не було, а тому скарга не знайшла свого обґрунтування.

Скаржник просить скасувати постанову про накладення арешту в рамках вищевказаного виконавчого провадження посилаючись на те, що з боку державного виконавця була порушена процедура відкриття виконавчого провадження, але суд прийшов до висновку, що державний виконавець відповідно до своїх повноважень належним чином відкрив виконавче провадження, а тому вважати доводи скаржника в частині накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони згідно постанови від 15 липня 2015 року є безпідставним.

Скарга, в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №2-2170/11, виданого Овідіопольським районним судом Одеської області 17.07.2014 року до закінчення розгляду справи, задоволенню не підлягає, оскільки скасування постанови про відкриття виконавчого провадження тягне за собою припинення усіх дій в рамках виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 258,259,260,450-451 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_1 на дії посадових осіб Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до палати по цивільним справам Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення.

Суддя Кириченко П.Л.