Справа № 307/2727/18
Провадження № 2/307/1424/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Комяті Н.А.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Тячівська міська обєднана територіальна громада с. Руське Поле про визнання особою такою, що втратила право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, по вул. Карпатській, в с. Руське Поле.

Посилається на те, що в його будинку зараєстровані його син ОСОБА_3 колишня невістка ОСОБА_2 та онук ОСОБА_4

Рішенням Тячівського районного суду від 10.12.2014 р. шлюб між відповідачкою та його сином був розірваний.

Більше чотирьох років ОСОБА_2 не проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, по вул. Карпатській, в с. Руське Поле, не сплачує комунальні платежі, в утриманні будинку не приймає ніякої участі та не зберігає особистих речей.

Ніхто не робив їй перешкоди у користуванні житлом.

Позивач у судовому засіданні позовні ваимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 та представник третьої особи Тячівської міської обєднаної територіальної громади у судове засідання не зявилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Під час розгляду справи суд встановив, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок № 36, по вул. Карпатській, в с. Руське Поле, що стверджується свідоцтвами про право власності на ? частину нерухомого майна від 09.04.2010 р. та про право на спадщину за законом на ? чатину нерухомого майна від 26.07.2010 р.

У вказаному будинку зареєстровані позивач ОСОБА_1, його син ОСОБА_3, невістка ОСОБА_2 та онук ОСОБА_4

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним та припинення правовідношення.

10.12.2014 р. рішенням Тячівського районного суду шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний.

Відповідно до довідки № 707/02-348 від 07.09.2018 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за ардресою: с. Руське Поле, вул. Карпатська, 36, але не проживає з 2014 року після розірвання шлюбу з ОСОБА_3

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло-житловий будинок, садиба, квартира, що передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка більше року не проживає у належному позивачу житловому будинку № 36, по вул. Карпатській, у с. Руське Поле, та будь-яких поважних причин, які б перешкоджали їй проживати у даному будинку не наведено, тому її слід визнати такою, що втратила право на проживання в будинку, що належить позивачу.

Свідок ОСОБА_4 показав, що відповідачка його колишня мачуха. У 2014 році вона розлучилася з його батьком і переїхала до своїх батьків. Її ніхто не виганяв.

Із позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, поданої до суду 16.10.2014 р. вбачається, що вона вказала своє місце пролживання в м. Тячів, вул.. Селянська 61.

Відповідачка не зявилася в судове засідання та надала суду ніяких доказів чи заперечень для відмови у позові.

За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Тому, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 391, 405 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканку с. Руське Поле, вул. Карпатська, № 36, Тячівського району, такою, що втратила право на користування житлом у будинку № 36, по вул. Карпатській, у с. Руське Поле, Тячівського району Закарпатської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сімсот чотири гривні 80 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 03.12.2018 року.

Головуючий: Гримут В.І.