Справа № 462/4100/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі: Каралюс Т.Р.,

за участю учасників справи

представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - головний державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби місто Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пазиняк Г.Я. та Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» - про визнання права власності на майно, зняття арешту з майна та стягнення грошової компенсації за частку у майні, суд

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом доОСОБА_2 треті особи, які не заявляють самостійних вимог - головний державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби місто Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пазиняк Г.Я. та Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», в якому просить визнати транспортний засіб /автомобіль/ марки Mercedes Benz, 1988 року випуску, модель-209 D, загальний легковий пасажирський-В, номер шасі /кузова/ НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4, виділивши у власність ОСОБА_4 2/3 частки вказаного автомобіля; зняти арешт з спірного автомобіля, накладений постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області Пазиняк Г.Я. від 05.12.2016 р.; стягнути з ОСОБА_4 1667 грн. на користь Залізничного ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області грошової компенсації за 1/3 частку спірного автомобіля, яка належить боржнику ОСОБА_2 та зарахувати в погашення суми боргу боржника перед банком у виконавчому провадженні №53027345. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 28.11.1998 року, під час перебування у шлюбі сторонами був придбаний спірний автомобіль, на купівлю якого позивач дала відповідачу грошові кошти у розмірі 7000.00грн. Придбаний автомобіль фактично використовувався позивачкою для потреб сім'ї. Вказала, що на повному її матеріальному утриманні знаходиться донька сторін ОСОБА_6, 1999 р.н., оскільки з 2013 року відповідач не приймає матеріальної участі в утриманні дитини, що пояснює скрутним матеріальним становищем, а тому враховуючи інтереси дитини, просить суд відступити від рівності часток та виділити їй у власність 2/3 частки спірного автомобіля. У зв'язку із наведеним, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 05.10.2017 р. /а.с.38-39/ позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечив проти задоволення позовних вимог, вказав, що спірний автомобіль був придбаний за грошові кошти позивача.

Представник третьої особи ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 01.12.2017 р. /а.с.53/ проти задоволення позову заперечила, покликаючись на письмові пояснення, долучені до матеріалів справи. Вказала, що реальна вартість спірного автомобіля на час розгляду справи не визначена, як цього вимагає законодавство, крім цього, метою отримання відповідачем кредиту була купівля квартири, поручителем виступала позивач, а тому така квартира була придбана сторонами в інтересах сім'ї, що спростовує обставини, на які покликається позивач як на підставу своїх позовних вимог. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи Залізничного ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області, який про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши зібрані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1998 року, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5, за час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_6, 1999 року народження /свідоцтво про народження серії НОМЕР_4/ /а.с.8/.

Згідно долучених до матеріалів справи копій документів, 05.05.2016 року відповідач ОСОБА_7 придбав автомобіль марки Mercedes Benz, 1988 року випуску, модель -209 D, тип т/з - мікроавтобус, загальний легковий пасажирський - В, номер шасі /кузова/ НОМЕР_3, ціна за домовленістю сторін - 5000.00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу №416/01/7342/2016 - а.с.17/, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, реєстраційний номер вказаного автомобіля НОМЕР_2, власником є ОСОБА_2 /а.с.12/.

Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії розписки від 20.04.2016 р. Кокоць А.Я,, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, особисто отримав від ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 7000 грн. на здійснення ним купівлі автомобіля марки Mercedes Benz 209 D в інтересах сім'ї /а.с.18/.

Постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 05.12.2016 року на все майно ОСОБА_2 накладено арешт у межах суми звернення стягнення - заборгованості у розмірі 32719 дол. США за кредитним договором від 27.07.2007 року №00, пені 4490,71 грн. та 3645,00 грн. судового збору, стягувач - ПАТ «Укрсиббанк» /а.с.16/.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини /навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо/ самостійного заробітку /доходу/. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Із змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить виділити їй у власність 2/3 частки спірного автомобіля.

На стадії розгляду справи по суті представник позивача подав заяву, в якій просив визнати право власності позивача на 2/3 частки спірного автомобіля.

Згідно ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Відтак, суд не прийняв до розгляду подану представником позивача заяву про уточнення позовних вимог.

Згідно ч.2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

До таких речей відноситься, зокрема, автомобіль.

Відповідно до ч.3 ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною 2 якої визначено, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Як вбачається із змісту п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК ( 2947-14 ) та ст. 372 ЦК ( 435-15 ). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» визначено, що при визначенні розміру частки у майні, що належить подружжю, частки боржника у спільній сумісній власності, а також частки неподільної речі суд має виходити з дійсної вартості цього майна на день ухвалення рішення. Дійсна вартість майна визначається її ринковою вартістю, яка діє на день ухвалення рішення суду, що має довести особа, яка на цю обставину посилається.

До матеріалів справи не долучено документів, які б визначали дійсну вартість спірного автомобіля на час розгляду справи.

Також судом враховано наступні обставини справи.

Згідно ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Як вбачається із правової позиції Верховного Суду України від 27.04.2016 р. у справі № 6-486цс16 при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Як ствердив представник ПАТ «Укрсиббанк» та цього не спростовували сторони, підставою накладення арешту на спірний автомобіль є рішення суду про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за договором кредиту, згідно якого, метою кредиту є купівля квартири на АДРЕСА_1 Поручителем по даному договору кредиту виступала позивач ОСОБА_4

Крім цього, як вбачається із долученої до матеріалів справи копії розписки відповідача ОСОБА_2 від 20.042016 р. про отримання від позивача ОСОБА_4 грошових коштів, такі він отримав для купівлі автомобіля в інтересах сім'ї, а відтак, доводи позивача про те, що з 2013 року відповідач не приймає участі у забезпеченні дитини, піддаються обґрунтованому сумніву, оскільки вказана розписка свідчить про те, що у 2016 році сторони спільно діяли в інтересах сім'ї.

Суд критично оцінює покази відповідача ОСОБА_2, які він надав суду як свідок в порядку ст. 92 ЦПК України, оскільки такі не спростовують обставини, встановлені судом, а також не доводять можливість виділу 2/3 частини спірного автомобіля Mercedes Benz, 1988 року випуску, у власність ОСОБА_4 Суд також не приймає визнання відповідачем позову, оскільки відповідач визнаючи позов мав на меті уникнення юридичної відповідальності, зокрема перед третьою особою - Банком.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Враховуючи наведене, оцінивши подані докази окремо та у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_4 про виділ їй у власність 2/3 частки спірного автомобіля та зняття з нього арешту є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові понесені судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 15, 16, 183, 364, 370 ЦК України, ст. 60, 65, 69 СК України, ст.4, 12, 13, 81, 89, 223, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - головний державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби місто Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пазиняк Г.Я. та Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» - про визнання права власності на майно, зняття арешту з майна та стягнення грошової компенсації за частку у майні - відмовити.

Понесені судові витрати покладаються на позивача ОСОБА_4

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.06.2018 року

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.