КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 359/6969/18 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Муранова-Лесів І.В.

27 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 та просила в порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 право власності на:

квартиру, загальною площею 72.1 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1;

квартиру, загальною площею 57,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2;

1/3 частину земельної ділянки, площею 0,04400 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/рада Гнідинська, ДП «Колос»;

1/3 частину садового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 371, 2 кв. м., розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/рада Гнідинська, ДП «Колос» дачне поселення, АДРЕСА_5.

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_3 право власності на:

2/3 частини земельної - ділянки, площею 0,04400 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/рада Гнідинська, ДП «Колос»;

2/3 частини садового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 371, 2

кв. м., розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/рада Гнідинська, ДП «Колос» дачне поселення, АДРЕСА_5.

Судові витрати покласти на Відповідача.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3353/2018
Також ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на:

земельну ділянку, площею 0,04400 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільського району, с/рада Гнідинська, ДП «Колос»;

садовий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 371,2 кв.м., розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/рада Гнідинська, ДП «Колос» дачне поселення, АДРЕСА_5;

квартиру, загальною площею 72.1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

квартиру загальною площею 57,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року заяву - задоволено.

Накладено арешт на нерухоме майно:

-земельну ділянку, площею 0,04400 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільського району, с/рада Гнідинська, ДП «Колос»;

-садовий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 371,2 кв.м., розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/рада Гнідинська, ДП «Колос» дачне поселення, АДРЕСА_5;

-квартиру, загальною площею 72.1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1;

-квартиру загальною площею 57,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження вище зазначеного нерухомого майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні заяви. Посилається на порушення судом норм процесуального права, нехтування принципами верховенства права.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що має право на виконання остаточного і обов'язкового рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.08.2017, яке набрало законної сили про стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошових коштів, в межах розгляду якої накладено арешт на спірні земельну ділянку та садовий будинок з господарськими будівлями. Зазначає на порушення оскаржуваною ухвалою її прав та інтересів.

Вказує на відсутність в заяві обґрунтування необхідності та доцільності забезпечення позову та доказів, які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення. Зазначає на відсутність спору між сторонами справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін. Вказав, що наявні підстави для забезпечення позову, оскільки на даний час 1/2 частина спірного майна, на яке претендує позивач, вже відчужена та зареєстрована за третьою особою.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній, просили останню задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 заперечував проти апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, подала клопотання про відкладення розгляду справи для надання відповідних доказів, яке колегією суддів відхилено, враховуючи обізнаність про розгляд справи та отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження позивачем 01.11.2018.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача та заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами справи виник спір щодо об'єкта права інтелектуальної власності, вид забезпечення, який просить вжити позивач, є повністю співмірними із заявленими позовними вимогами. Забезпечення позову у спосіб запропонований позивачем, законних прав та інтересів третіх осіб порушено не буде, застосований захід не перешкоджатиме відповідачеві користуватись майном.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що у вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 та просила впорядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_2 право власності на: квартиру, загальною площею 72.1 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; квартиру, загальною площею 57,7 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2; 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,04400 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/рада Гнідинська, ДП «Колос»; 1/3 частину садового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 371, 2 кв. м., розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/рада Гнідинська, ДП «Колос» дачне поселення, АДРЕСА_5.

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати за ОСОБА_3 право власності на: 2/3 частини земельної - ділянки, площею 0,04400 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/рада Гнідинська, ДП «Колос»; 2/3 частини садового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 371, 2 кв. м., розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/рада Гнідинська, ДП «Колос» дачне поселення, АДРЕСА_5.

Судові витрати покласти на Відповідача (а. с. 1-5).

Також ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, площею 0,04400 га, кадастровий номер: НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільського району, с/рада Гнідинська, ДП «Колос»; садовий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 371,2 кв.м., розташованого за адресою: Київська область, Бориспільський район, с/рада Гнідинська, ДП «Колос» дачне поселення, АДРЕСА_5; квартиру, загальною площею 72.1 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1; квартиру загальною площею 57,7 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та заборонити вчиняти будь-які дії щодо зазначеного майна (а. с. 7-9).

ОСОБА_2 зазначила, що вищевказане майно придбано сторонами за час перебування у шлюбі та їй стало відомо про стягнення за судовим рішенням з її чоловіка коштів у розмірі на загальну суму 1 918 971,75 грн., які є їх спільними коштами як подружжя та про існування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_6 від 27 серпня 2018 року про поновлення виконавчих дій в частині продажу вказаного нерухомого майна.

Вказала, що існує висока ймовірність того, що спільне майно подружжя може бути відчужене черес систему СЕТАМ на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На підставі викладеного можливо зробити висновок про те, що заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору, наприклад, укладати договір, проводити платежі, передавати майно. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Отже, підставою для забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 23.08.2017 рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23.08.2017 в справі № 753/6449/17, частково скасованим рішенням Апеляційного суду міста Києва від 01.11.2017, з ОСОБА_7 на користьОСОБА_1стягнуто 72 651,43 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України еквівалентно 1 890 651,75 грн., та 3 228,54 грн. судового збору (а. с. 35-43).

В межах розгляду наведеної вище справи Дарницьким районним судом міста Києва вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на земельну ділянку та садовий будинок з господарськими будівлями (а. с. 33-34).

22.11.2017 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва ОСОБА_6 відкрито два виконавчі провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду.

У рамках виконавчого провадження приватний виконавець звернувся до суду із поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

28.02.2018 Дарницьким районним судом міста Києва прийнято ухвалу в справі № 753/23866/17-ц, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17.04.2018 та ухвалою Верховного Суду від 02.07.2018, якою подання Приватного виконавця задоволено. Визначено частку боржника ОСОБА_7 в розмірі 1/2 частини у спільному сумісному майні подружжя квартирі АДРЕСА_3, яка належить на праві власності ОСОБА_2 Визначено частку боржника ОСОБА_7 в розмірі 1/2 частини у спільному сумісному майні подружжя квартири АДРЕСА_4, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 26.08.2008. Накладено арешт на 1/2 частини зазначених квартир, які належать ОСОБА_3 (а. с. 76-94).

24.04.2018 ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_1 та Приватний виконавець, про визначення права власності на майно і про зняття з нього арешту (а. с. 95-97).

23.07.2018 Дарницьким районним судом міста Києва постановлена ухвала про залишення без розгляду вказаної позовної заяви (а. с. 98-99).

Отже, на даний час існує рішення суду щодо стягнення з відповідача боргу на користь ОСОБА_1 та у рамках виконавчого провадження з метою його виконання постановлено ухвалу про визначення частки боржника ОСОБА_7 в розмірі 1/2 частини вищевказаних квартир, яка набрала законної сили.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Як вбачається з статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов'язковість рішень суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено обов'язковість виконання судових рішень. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Таким чином, рішення суду підлягає обов'язковому виконанню.

Також встановлено, що торги щодо продажу спірних земельної ділянки та садового будинку на даний час зупинено на підставі постанови про зупинення виконавчих дій приватного виконавця ОСОБА_6 від 05.03.2018 на виконання ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2018 по справі №359/6132/17 (а. с. 58-60).

Приватний виконавець звернувся до суду із поданням про визначення частки ОСОБА_3 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_2 щодо земельної ділянки та садового будинку (а. с. 70-74).

Отже, на даний час в законному порядку звернуто стягнення на 1/2 частину спірної квартири, яка за рішенням суду, що набрало законної сили, визнана на праві власності за відповідачем та вирішується питання в судовому порядку щодо власності боржника на земельну ділянку та садовий будинок.

Разом з тим, на вищевикладене суд першої інстанції уваги не звернув, неповно встановив обставини, що мають значення для справи, не з'ясував причини, у зв'язку із якими необхідно вжити заходи забезпечення позову, не дослідив існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову, враховуючи визнання права власності ОСОБА_7 в розмірі 1/2 частини спірних квартир та неможливості на даний час відчуження земельної ділянки та садового будинку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 2 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 вересня 2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 30.11.2018.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В.Шахова