Справа №489/271/18 19.03.2018
Провадження №22-ц/784/462/18
Справа № 489/271/18 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/784/462/18 Доповідач апеляційної інстанції - ОСОБА_2

П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 березня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Галущенка О.І.,

суддів: Лисенка П.П.,

ОСОБА_3,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю позивача ОСОБА_4,

представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2018 року по цивільній справі

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про надання додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом

встановила:

23 січня 2018 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про надання додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом.

Позовна заява мотивована тим, що 31 травня 2017 року помер ОСОБА_7, якому на праві спільної часткової власності з ОСОБА_6 його дружиною, належала ? частка квартири АДРЕСА_1.

6 січня 2018 року від ОСОБА_6 позивач дізнався про існування заповіту, складеного 12 березня 2015 року, згідно з яким ОСОБА_7 на випадок його смерті заповідав все належне йому майно позивачу.

11 січня 2018 року приватним нотаріусом відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку зі спливом 6 місячного терміну для подання вказаної заяви.

Тому ОСОБА_4 просив суд визначити додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2018 року вказану позовну заяву повернуто позивачу з усіма доданими матеріалами на підставі п.7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Повертаючи заяву ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався пунктом 7 частини четвертої статті 185 ЦПК України і виходив з того, що заявником не додано до заяви доказів досудового врегулювання спору , а саме постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з урахуванням заяви відповідача про згоду на прийняття позивачем спадщини.

Однак повністю погодитись з таким висновком суду не можна з наступних підстав.

Основні положення досудового врегулювання спору визначено частиною першою статті 16 ЦПК України, а саме: сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом.

Тобто, заходи досудового врегулювання спору у разі його наявності вживаються сторонами за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом.

Проте суд першої інстанції, повертаючи заяву з тих підстав, що до неї не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом (п. 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України) не зазначив в ухвалі закон, згідно із яким такі заходи є обов'язковими у даній справі.

За таких обставин суд апеляційної інстанції визнає наведені в апеляційній скарзі доводи обґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про повернення заяви передчасним.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Установивши, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, суд апеляційної інстанції скасовує оскаржену ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки, апеляційний суд Миколаївської області направляє справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду, то підстав для розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції немає, а таке питання повинно вирішуватися судом першої інстанції при ухваленні рішення.

Керуючись ст. 367, п. 6 ч.1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 23 березня 2018 року

Головуючий О.І. Галущенко

Судді: П.П. ОСОБА_8 ОСОБА_3