Справа № 369/5487/18
Провадження № 2-о/369/161/18
РІШЕННЯ

Іменем України

07.06.2018 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

за участі секретаря Ярмак О.В.,

заявника ОСОБА_1

заінтересована особа ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2, про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, а саме: видати обмежувальний припис, яким протягом шести місяців заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Заява обгрунтована тим, що 02.08.2014 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Проте, спільне життя з ОСОБА_2 не склалося внаслідок відсутності почуття любові та взаєморозуміння. Між подружжям відбувалися сварки з різних причин. Під час сварок на адресу ОСОБА_1 лунали погрози, а в деяких випадках ОСОБА_2 застосував фізичне насильство по відношенню до дружини, і його не зупиняло навіть те, що остання з інвалідом третьої групи. Необхідно зазначити, що ОСОБА_1 зверталась до правоохоронних органів щодо нанесення їй ОСОБА_2 тілесних ушкоджень.За таких обставин подальше спільне життя та збереження сімї та шлюбу стало неможливим.

09 лютого 2018 року рішенням Києво-Святошинським районним судом Київської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

04 квітня 2018 року Києво-Святошинським районним судом було винесено рішення щодо розподілу спільного майна подружжя.

Наразі колишнє подружжя проживає окремо, проте, незважаючи на те, що всі спірні майнові питання між ними було вирішено в судовому порядку, ОСОБА_2 періодично телефонує до ОСОБА_1 на її особистий мобільний телефон та вимагає

від неї повернення якихось речей, які на його думу заявник у нього забрала. Під час розмови висловлює на адресу заявника погрози, які викликають у останньої

побоювання за свою безпеку.

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали подану заяву, просили задовольнити

Заінтересована особа проти задоволення заяви заперечив, вважає, що усі звернення заявниці є надуманими та такими, що не знайшли свого підтвердження в подальшому та не відповідають дійсності. просив в задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 лютого 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Судом встановлено, що зі змісту наданої відповіді Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області від 17.08.2017 за зверненням заявниці на вказані звернення вбачається, що за заявами було проведено перевірку та прийнято рішення згідно Закону України «Про звернення громадян», ОСОБА_2 до відповідальності не притягувався, його дії не містять ознак кримінального правопорушення, а між сторонами виникли неприязні відносини на грунті непорозуміння.

У відповідності до п.3, п.6, п.7, п.8, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на колишнє подружжя.

Як регламентовано ст.16 зазначеного Закону, передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

За змістом ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об 'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв 'язку особисто і через третіх осіб.

Частинами 3, 4 статті 26 цього Закону зазначає, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Таким чином, приймаючи до уваги, що стороною заявника не надано суду належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1, відсутні судові рішення, які набрали законної сили про визнання винуватим ОСОБА_2 у вчиненні вищенаведених дій, тому суду не доведено належними засобами доказування, що заінтересована особа є кривдником щодо заявниці.

Ствердження заявника про те, що ОСОБА_2 чинить домашнє насильства щодо неї, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису.

Окрім цього, суду не надано будь-яких доказів щодо внесення хоча б одного випадку домашнього насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства, а за таких обставин суд вважає заяву необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно п.п.4, 5 ч.1 ст.10 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважені підрозділи органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству у разі виявлення насильства в сімї уповноважені винести терміновий заборонний припис стосовно кривдника, взяти на профілактичний облік кривдника та провести з ним профілактичну роботу в порядку, визначеному законодавством.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 263, 265, 350-1 - 350-6 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в апеляційний суд Київської області через Києво-Святошинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Д.Д.Усатов