РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне і вмотивоване)

19 березня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

судді Андреєва В.В.,

за участю: ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Торецька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

23 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Будівельників (вул.ХХ Партзїзду)АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 (XX Партзїзду) в м. Торецьк (Дзержинську) Донецької області. Разом з нею у квартирі зареєстровані: сини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та колишній чоловік ОСОБА_3 Влітку 2010 року відповідач зібрав свої речи та пішов із сім'ї. Він став мешкати зі своїми батьками за адресою: м.Торецьк пров.Магнітогорський, 8/1. У 2014 році шлюб між ними було розірвано. З 2010 року по теперішній час позивач з відповідачем разом не мешкають, сумісне господарство не ведуть. За період з літа 2010 року і до теперішнього часу відповідач жодного разу не з'являвся в квартирі, його речей у квартирі не має. Оскільки збереження реєстрації за відповідачем перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним їй майном, вона змушена звернутися до суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Будівельників (вул.ХХ Партзїзду)АДРЕСА_1.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України та іншими нормативно - правовими актами.

Згідно положень ст.ст.317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Судом встановлено, що квартира за адресою: м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Будівельників (вул.ХХ Партзїзду)АДРЕСА_1. належить позивачу на підставі Договору дарування від 19.12.1991 року (а.с.14). Разом з позивачем зареєстровані: сини ОСОБА_3Г, ОСОБА_5 та колишній чоловік ОСОБА_3М, що підтверджено записами у будинковій книзі (а.с.16). Відповідно до Акту №1267 від 24.10.2017 року ОСОБА_3 не проживає за вищевказаною адресою з літа 2010 року (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу встановлено, що сторони перебували у шлюбі (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ними було розірвано 12.08.2014 року (а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом було встановлено, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні за вказаною адресою з літа 2010 року, крім того шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Торецьк (м.Дзержинськ), вул.Будівельників (вул.ХХ Партзїзду)АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 23 березня 2018 року.

Суддя: