АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/316/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Медведчук Н.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/19410/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2017 року (суддя Мороз В.О.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору позики.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

05 жовтня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що за договором позики від 19 серпня 2011 року, укладеним нею з ОСОБА_6І, спадкоємцем якого є ОСОБА_5, грошові кошти у сумі 398500 грн не отримувала. Умовами договору передбачено, що порядок отримання коштів буде підтверджуватись окремою заявою позичальника про отримання коштів. Проте, жодної заяви про отримання в борг грошових коштів у сумі 398500 грн не писала і позикодавцю не надавала. Договір позики є укладеним з моменту передання коштів. Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця.

Тому, позивач просила визнати недійсним договір позики від 19 серпня 2011 року, укладений з ОСОБА_6, від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_5, і посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_7

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2017 року в позові відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків викладених у рішенні суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Оригінал договору позики від 19 серпня 2011 року і заяви про отримання грошових коштів відповідач не надав. Безпідставним є висновок суду про отримання грошових коштів у сумі 50000 грн за оспорюваним договором позики. Надана відповідачем копія розписки від 23 серпня 2011 року не є підтвердженням отримання грошових коштів за договором позики від 19 серпня 2011 року. В порушення вимог ЦПК України суд за її клопотанням не витребував оригінали договору позики і розписки та не надав їм належної оцінки.

У відзиві представник ОСОБА_5 посилається на необґрунтованість апеляційної скарги і просить залишити її без задоволення, справу розглянути за відсутності відповідача і його представника. Отримання коштів за нотаріально посвідченим договором позики від 19 серпня 2011 року підтверджується розпискою ОСОБА_4 Оригінал розписки був досліджений судом першої інстанції. Належним чином посвідчені копії договору позики і розписки долучені до матеріалів справи. Крім того, позивачем пропущена позовна давність.

Відповідно до п.п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У засідання апеляційного суду сторони не зявилися, про розгляд справи належним чином повідомлені.

ОСОБА_4 подала заяву про слухання справи за її відсутності і представника.

У звязку з неявкою сторін і їх представників відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 19 серпня 2011 року між ОСОБА_6, від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_5, та ОСОБА_4 був укладений договір позики, згідно з п.1 якого представник ОСОБА_6 передав, а ОСОБА_4 прийняла на протязі пяти днів з дня підписання договору, в борг грошові кошти у сумі 398500,00 грн, що еквівалентно 50000,00 доларів США по офіційному валютному курсу НБУ на день укладання договору. Факт отримання коштів буде підтверджуватись заявою позичальника про отримання коштів.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_7

Отримання коштів за договором позики від 19 серпня 2011 року підтверджується власноручною розпискою ОСОБА_4 від 23 серпня 2011 року про отримання від ОСОБА_5 кошів у сумі 50000 доларів США.

Наведене підтверджується матеріалами справи нотаріально посвідченою копією договору позики від 19 серпня 2011 року, копією розписки

від 23 серпня 2011 року, посвідченою адвокатом ОСОБА_8

Відмову в позові суд обґрунтовував безпідставністю і недоведеністю вимог.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону, на які посилався суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частинами 1 і 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

ОСОБА_4 не надала суду доказів недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, що були би підставою недійсності договору позики та доказів на підтвердження вимог про оспорення договору відповідно до ст. 1051 ЦК України.

На підставі ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В силу ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Із змісту договору позики від 19 серпня 2011 року вбачається, що сторони попередньо ознайомлені з наслідками вчинюваної нотаріальної дії, розуміють значення та умови правочину, його правові наслідки, підтверджують дійсність намірів при його укладенні, діють добровільно.

Договір позики і розписка ОСОБА_4 від 23 серпня 2011 року підтверджують боргове зобов'язання, містять умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення, дату отримання коштів, строк та умови повернення боргу, особистий підпис позичальника та представника позикодавця.

Отже, сторони, укладаючи договір позики визначилися, що це є їх добровільним волевиявленням, яке відповідає умовам та змісту договору.

Суд підставно не взяв до уваги доводи позивача про те, що насправді грошові кошти у сумі 398500 грн не були одержані нею від позикодавця, оскільки у договорі позики визначений грошовий еквівалент в іноземній валюті, а отримання коштів за договором позики підтверджується власноручною розпискою ОСОБА_4 про отримання 23 серпня 2011 року від ОСОБА_5 коштів у сумі 50000 доларів США.

Твердження ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, що надана нею розписка від 23 серпня 2011 року не є підтвердженням отримання грошових коштів за договором позики від 19 серпня 2011 року, не заслуговує на увагу, оскільки із змісту самої розписки від 23 серпня 2011 року вбачається, що кошти отримані згідно з договором позики від 19 серпня 2011 року.

У звязку з наведеним обґрунтованими є заперечення на апеляційну скаргу у відзиві.

Посилання в апеляційній скарзі на неналежну оцінку доказів судом є безпідставним.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судове рішення містить зазначення доказів, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Порушень норм процесуального права, які б були підставною для скасування рішення, судом не допущено.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б впливали на законність судового рішення і спростовували висновок суду.

Рішення суду першої інстанції ухвалене відповідно до норм матеріального права із додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 березня 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

Суддя /підпис/ ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай