Справа № 175/1710/17
Провадження № 2/175/686/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рись Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровська районна державна нотаріальна контора про усунення спадкоємця від права на спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про усунення спадкоємця від права на спадкування, в якому просила постановити рішення, яким усунути ОСОБА_2 від права спадкування за законом спадщини після смерті 08 квітня 2004 року ОСОБА_3, який є її дідусем та після смерті ОСОБА_4, померлої 20 лютого 2012 року, до складу якої ввійшли всі їх права та обов'язки, які існували на момент їх смерті.

В обґрунтування позову позивачка вказала, що 08 квітня 2004 року помер її батько ОСОБА_3. 20 лютого 2012 року померла її мати ОСОБА_4. Вона є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5, який помер 27 червня 2016 року є її рідним братом. Після смерті батьків відкрилася спадщина, заповітів батьки не складали. Вона має право на спадкування за законом у першу чергу, оскільки є донькою своїх померлих батьків, тому особисто звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Після смерті рідного брата ОСОБА_5, який помер 11 червня 2016 року до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контри звернулася з заявою про прийняття спадщини його рідна донька ОСОБА_2. Вважає, що відповідачку як спадкоємця необхідно усунути від права спадкування спадщини спадкодавця за законом, оскільки її батьки постійно хворіли, постійно виникали ускладнення від захворювань, вона проживала з батьками та несла витрати на утримання своїх покійних батьків, доглядала за ними та вчиняла всі необхідні дії щодо їх догляду, матеріального забезпечення та утримання. Проте, її брат ОСОБА_5 та його донька ОСОБА_2 за весь час життя її батьків та по день їх смерті, жодного разу не запропонували своєї допомоги, не надали коштів на їх лікування та утримання, жодного разу не з'явились їх провідати і навіть не телефонували і не цікавились їхнім станом здоров'я. Вважає, що відповідачка не має права на отримання спадщини після смерті її батьків та має бути усунена від права спадкування, а тому вона звернулася до суду з відповідною позовною заявою.

Представник позивачки за довіреністю ОСОБА_6 та позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи Дніпровської державної нотаріальної контори надав суду заяву в якій просив розглянути справу без участі їх представника.

Вислухавши сторони, представника позивачки, свідків, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з матеріалами спадкових справ №352/2012 та №634/2004, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 08 квітня 2004 року помер ОСОБА_3, про що свідчить актовий запис №89 від 08 квітня 2004 року в свідоцтві про смерть серії 1-КИ №569541 виданому Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 08 квітня 2004 року (а.с.11). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну йому частину домоволодіння за адресою: вул. Геологів, 54 в м. Підгородне Дніпровський район Дніпропетровська область. За час свого життя ОСОБА_3 заповіту не складав. У встановлений законом строк, 24 вересня 2004 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.41), внаслідок чого була відкрита спадкова справа №634/2004.

20 лютого 2012 року померла ОСОБА_4, про що свідчить актовий запис №55 від 20 лютого 2012 року в свідоцтві про смерть серії 1-КИ №435829 виданому Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 20 лютого 2012 року (а.с.12). Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належну їй частину домоволодіння за адресою: вул. Геологів, 54 в м. Підгородне Дніпровський район Дніпропетровська область. За час свого життя ОСОБА_4 заповіту не складала. У встановлений законом строк, 11 липня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.44), внаслідок чого була відкрита спадкова справа №352/2012 (а.с.47). 17 липня 2012 року рідний брат позивачки ОСОБА_5, подав до державного нотаріуса заяву про відмову від належної йому частки спадщини після смерті матері на користь позивачки по справі ОСОБА_1 (а.с.52).

27 червня 2016 року помер ОСОБА_5 (брат позивачки та батько відповідачки), про що свідчить актовий запис №161 від 04 липня 2016 року в свідоцтві про смерть серії 1-КИ №695606 виданому Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 04 липня 2016 року (а.с.13). У встановлений законом строк, 12 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.66), внаслідок чого була відкрита спадкова справа №361/2016 (а.с.60). Окрім ОСОБА_1, 24 вересня 2016 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до державного нотаріуса звернулася донька спадкодавця ОСОБА_2 (а.с.59), на користь якої друга донька спадкодавця ОСОБА_7 відмовилася від належної їй частки спадщини (а.с.75).

Постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_8 було відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 померлого 27 червня 2016 року, оскільки відсутній документ, що встановлює право власності на нерухоме майно на імя спадкодавця, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 лютого 2017 року (а.с.84).

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про усунення ОСОБА_2 від права спадкування після смерті ОСОБА_3, померлого 08 квітня 2004 року та після смерті ОСОБА_4, померлої 20 лютого 2012 року та вважає, що відповідачка повинна бути усунена від права на спадкування, оскільки ухилялася від надання будь-якої допомоги своїм діду та бабі, які хворіли та потребували сторонньої допомоги.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Відповідно до чинного законодавства, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у ч. 2 ст. 1259 ЦК України.

Отже, для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, правове значення має: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Спадкодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були інвалідами. В матеріалах справі відсутні відомості, які б свідчили про те, що спадкодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 додатково потребували допомоги та просили про неї у сина ОСОБА_5 та онуки ОСОБА_2, а також те, що відповідачка маючи змогу надати допомогу, умисно ухилялася від її надання. Не підтвердили вказані обставини і свідки. Позивачка належними та допустимим доказами не довела, хоча відповідно до ст. 81 ЦПК України, то є її обов'язком, як того, що спадкодавці потребували допомоги саме від відповідачки ОСОБА_2, а остання умисно ухилялася від виконання свого обов'язку, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних для цього дій, так і знаходження батьків у безпорадному стані при наявності допомоги з її (позивачки) боку, адже вона стверджує, що проживала разом з матір'ю і здійснювала за нею необхідний догляд. Надання допомоги спадкодавцям одним із спадкоємців в більшому обсязі, а також надання допомоги в меншому розмірі іншим спадкоємцем правового значення для розгляду справи по суті не має.

У своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи зазначив, що у частинах 2 - 4 статті 1224 ЦК України зазначені особи, які усуваються від спадкування на підставі закону, зокрема: які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування; батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав; батьки та повнолітні діти, які ухилялися від обов'язку щодо утримання спадкодавця.

Зважаючи на вище викладене, відсутні правові підстави, зазначені ст. 1224 ЦК України для усунення відповідачки від права на спадкування. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про усунення відповідачки від права на спадкування за законом задоволенню не підлягають у звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові на позивача.

У звязку з відмовою позивачу у задоволенні її вимог, судові витрати (судовий збір) не підлягають стягненню з відповідачки і підлягають покладенню на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1217, 1218, 1222, ч. 5, 6 ст. 1224, 1262, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 12, 13, 81, 141, 259, 264-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Дніпровська районна державна нотаріальна контора про усунення спадкоємця від права на спадкування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.