Справа № 493/1836/18
Провадження № 2-о/493/113/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Пінул І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за заявою ОСОБА_2, за участю заінтересованої особи Балтського РС ГУ ДМС України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Балтського районного суду Одеської області за участю Балтський РС ГУДМС України в Одеській області, із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

Свої вимоги мотивує тим, що він народився в с. Фештеліца, район Штефан-Воде, Республіки Молдова. В 1989 році переїхав на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, де проживає і по теперішній час. За весь цей період нікуди не виїжджав та місця проживання не змінював. З 01.01.1990 року по 30.04.2000 року працював та був членом КСП «Заповіти Леніна» Коритненської сільської ради Балтського району Одеської області. Через втрату паспорту громадянина СРСР не міг виїхати з країни та залишився проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Для того, щоб отримати паспорт громадянина України ОСОБА_2 просив суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтвердив та просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Балтського РС ГУДМС в Одеській області в судове засідання не зявився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також надав до суду заперечення на заяву, в якому просить відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не надав суду доказів належності його до громадянства колишнього СРСР. До заяви не додано копії свідоцтва про народження заявника, яке б підтверджувало факт народження на території Республіки Молдови. Заявником не надано доказів відсутності у його батьків паспортів громадян колишнього СРСР, або відсутності у останнього відмітки про прописку. ОСОБА_2 не надано жодного доказу свого законного знаходження на території України, серед яких, є, наприклад, посвідчення особи без громадянства. Крім того, заявник не звертався до органів Державної міграційної служби України із заявою про набуття громадянства на підставі ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство».

Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 народився 19 січня 1969 року в с. Фештеліца, район ОСОБА_3, Республіка Молдова, про що 07.03.1969 року Примерією села Фештеліца Суворовського району складено відповідний запис № 7. Його батьками є ОСОБА_4, національність або етнічна приналежність молдованин, та ОСОБА_5, національність або етнічна приналежність молдованка, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії NA-VI2390130 (а.с. 9,10)

Згідно довідки наданою старостою Коритненського старостинського округу Балтської міської ради Одеської області ОСОБА_6 № 420 від 10.08.2018 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживав та проживає з 1989 по 2018 рік на території с. Корине Балтського району Одеської області по вул.. М. Грушевського, 20, без реєстрації. (а.с. 6).

Згідно трудової книжки колгоспника серії УКП № 1611861 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, 01.01.1990 року прийнятий в члени КСП «Заповіти Леніна», колгоспником та 30.03.2002 року звільнений з роботи у звязку з реформуванням КСП «Заповіти Леніна». З 10.04.2000 року по 06.09.2000 року працював ПОСП «Росава». (а.с. 7-8)

Згідно довідки Консульства Республіки Молдова в Одесі № 034/2 від 14.08.2018 року, ОСОБА_2 громадянство Республіки Молдова не приймав, з приводу оформлення документів Національної паспортної системи не звертався. (а.с. 5).

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що в 1986 році переїхала з Республіки Молдова до с. Коритне Балтського району Одеської області. Працювала все життя на фермі. В 1989 році ОСОБА_2 приїхав в с. Коритне Балтського району Одеської області до своєї сестри ОСОБА_8, разом з якою працював у колгоспі та на фермі. Від колгоспу отримали будинок. Після смерті сестри проживав сам. Наразі ОСОБА_2 допомагає їй по господарству, за що вона його утримує.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що народився у 1962 році в с. Коритне Балтського району Одеської області. Працював механізатором. В 1989 році познайомився із ОСОБА_2, який на той час працював на формі різноробочим. Потім ОСОБА_2 працював в колгоспі. З території села ОСОБА_2 не виїзджав. Зараз працює в селі допомагає людям.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що з 1974 року проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. В даний час працює в «Агрофірмі «ОСОБА_7» спеціалістом по роботі з пайовиками. Памятає, як в жовтні 1989 року ОСОБА_2 та його сестра ОСОБА_8 пішли працювати на ферму, він скотником, вона дояркою. ОСОБА_3 ж у той час працювала бухгалтером колгоспу «Дзержинського», а з 1990 року КСП «Заповіти Леніна». У ОСОБА_2 був паспорт громадянина СРСР, на підставі якого заведено трудову книжку колгоспника та прийнято у члени колгоспу КСП «Заповіти Леніна» де працював до 30.03.2000 року. З села нікуди не виїзджав, так як загубив паспорт і не міг нікуди виїхати. Станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року перебував в с. Коритне Балтського району Одеської області.

Свідок ОСОБА_11Г в судовому засіданні показав, що переїхав з Бендер в с. Коритне Балтського району Одеської області у 1992 році, та з того часу знайомий з ОСОБА_2 Зі слів знає, що останній загубив паспорт громадянина СРСР, спочатку не було потреби у його відновленні, а потім не зміг зробити паспорт. З часу знайомства з ОСОБА_2, останній з с. Коритне Балтського району Одеської області не виїзджав.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Пунктом 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року визначено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: 1) заяву про встановлення належності до громадянства України; 2) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); 3) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України.

Стаття 1 цього ж закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах».

Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Відповідно до п.2 ч. 5ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичн інаслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чиннимз аконодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, факт постійного безперервного проживання заявника на території України підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючі наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України впродовж 29 років та зокрема станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 13, 80, 81, 95, 258, 259, 263, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

В И РІ Ш И В:

Заяву ОСОБА_2, за участю заінтересованої особи Балтського РС ГУ ДМС України в Одеській області, про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 07.11.2018 року.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ: