Номер провадження: 22-ц/785/1897/18
Номер справи місцевого суду: 1533/1638/2012
Головуючий у першій інстанції Котов В. Г.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 29.12.2008 року реєстровий НОМЕР_1 недійсним, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Южного міського суду Одеської області від 14 грудня 2012 року,-

встановила:

06 грудня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 29.12.2008 року реєстровий НОМЕР_1 недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2, виданого 23.12.2008 року Виконкомом Южненської міської ради, належала нежитлова будівля загальною площею 1577,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що 29.12.2008 року укладено договір дарування нерухомого майна, за яким ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар нежитлову будівлюзагальною площею 1577,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Договір зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_1. Вказаний правочин позивач вважає фіктивним.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 14 грудня 2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 29.12.2008 року реєстровий НОМЕР_1 недійсним - задоволено в повному обсязі.

Визнано договір дарування від 29.12.2008 року, реєстровий НОМЕР_1, за яким ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар нежитлову будівлюзагальною площею 1577,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 - недійсним.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 29.12.2008 року реєстровий НОМЕР_1 недійсним.

Як вбачається із матеріалів справи 29 грудня 2008 року позивачка подарувала, а відповідачка прийняла у дар нежитлову будівлю загальною площею 1577,9 м2, яка знаходиться у АДРЕСА_1. Договір посвідчений нотаріально та зареєстрований у електронному реєстрі прав власності нанерухоме майно 29 грудня 2008 року.

Пунктом 5 зазначеного договору сторони договору стверджували, що їхнє волевиявлення є вільним і відповідає їхній внутрішній волі, спрямованій на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним і це твердження засвідчили власноручними підписами на тексті договору.

Статтею 203 ЦК України встановлюється, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Судом встановлено, що відповідачка отримала у дар від позивачки нежитлову будівлю, зареєструвала своє право власності у єдиному державному реєстрі і як власник майна стала володіти, користуватися та розпоряджатися ним.

У межах передбачених законом прав власника, відповідачка розпорядилась належним їй майном, уклавши 26 листопада 2009 року іпотечний договір та договір про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно до якого передала означене майно на забезпечення виконання договору позики, укладеного між нею та ОСОБА_4. Тобто реально скористалась тими правовими наслідками, які обумовлені договором дарування.

За таких обставин твердження позовної заяви про відсутність у сторін дійсного наміру створити наслідки, зумовлені договором дарування, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Дії учасників договору свідчать про те, що договір укладено з наміром створення правових наслідків, обумовлених оспорюваним договором, і більш того, сторони договору своїми діями підтвердили справжність намірів щодо настання правових наслідків, обумовлених договором дарування.

У відповідності до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

З матеріалів справи вбачається, що договір дарування укладений між позивачкою і відповідачкою у формі, встановленій законом та зареєстрований у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Відповідачка як власник розпорядилась належним їй нерухомим майном, передавши його в іпотеку на забезпечення виконання умов договору позики.

Під час укладення іпотечного договору відповідачка особисто демонструвала іпотекодержателю нежитлові приміщення, що їх вона отримала у дар, відкриваючи замки своїми ключами, та надавала документи на них.

Оскільки сторонами виконано умови договору дарування, нерухоме майно передано обдаровуваному і вона ним розпорядилась, у суду першої інстанції не було жодних підстав для висновку про визнання договору дарування нежитлових приміщень недійсним з підстав відсутності у сторін дійсного наміру створення правових наслідків, обумовлених цим правочином.

Про наявність наміру створення правових наслідків, обумовлених оспорюваним договором дарування, свідчить також твердження самої позивачки, яка у позовній заяві та подальших поясненнях вказувала, що подарувала належні їй нежитлові приміщення своїй дочці аби остання мала можливість передати отримане майно в іпотеку на забезпечення виконання умов договору займу. Тобто бажала настання правових наслідків, передбачених умовами договору дарування.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і винести у справі постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 29.12.2008 року реєстровий НОМЕР_1 недійсним, відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, п.2 ч.1 ст. 374, п. 3, 4 ч. 1 ст.ст. 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 14 грудня 2012 року скасувати.

Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування від 29.12.2008 року реєстровий НОМЕР_1 недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 4828,50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26 березня 2018 року

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда