Постанова

Іменем України

22 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 759/349/15-ц

провадження № 61-27721св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), СімоненкоВ. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

третя особа - Державна реєстраційна служба України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 травня 2017 року у складі судді Гаращенка Д. Р.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, за участю третьої особи - Державної реєстраційної служби України, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що неодноразова неявка представника позивача в судове засідання є зловживанням процесуальними правами та порушує строки розгляду справи. Причини неявки позивача в судові засідання визнані судом неповажними.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, у березні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 травня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5, за участю третьої особи - Державної реєстраційної служби України, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд не може визнати поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки клопотання про поновлення строку не обґрунтоване належним чином та особою, яка подала апеляційну скаргу не вказано об'єктивних причин, які б могли стати підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, який був пропущений майже на рік.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дельта Банк» просить, посилаючись на порушення норм процесуального права, скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалу суду першої інстанції ПАТ «Дельта Банк» не отримало, оскільки копію ухвали отримало товариство з обмеженою відповідальністю «Про консалтинг» (далі - ТОВ «Про консалтинг»), яке надало юридичні послуги та згодом копія ухвали була втрачена. Суд апеляційної інстанції не взяв до уваги, що з березня 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд встановив, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року позовну заяву ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду.

Не погоджуючи із зазначеною ухвалою, ОСОБА_4 в інтересах ПАТ «Дельта Банк» 22 березня 2017 року подала апеляційну скаргу в якій, зокрема, просила поновити строк на апеляційне оскарження.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строків на оскарження, ОСОБА_4 в інтересах ПАТ «Дельта Банк» посилалася на те, що копія ухвали була втрачена. Копію ухвали було отримано ТОВ «Про консалтинг», яке надавало юридичну допомогу банку. Після розірвання договору останнє не передало копію ухвали банку, у зв'язку із чим був пропущений строк.

Суд встановив, що копію ухвали суду першої інстанції від 21 січня 2016 року уповноважена особа ПАТ «Дельта Банк» отримала 26 січня 2016 року, що підтверджено зворотнім повідомленням з поштової установи (а. с. 236).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 квітня 2017 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року представником ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_4, надано строк для подання належним чином вмотивованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з інших підстав.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_4 в інтересах ПАТ «Дельта Банк» надала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та докази на підтвердження поважності причин пропуску строку.

Відповідно до частини другої статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених ст. 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з тих підстав, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не скористалася наданим їй правом та подала до суду повторне клопотання про поновлення строку з тих самих підстав, які вже були розглянуті судом та визнані неповажними.

Введення тимчасової адміністрації не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки не є об'єктивною перешкодою для звернення особи з апеляційною скаргою у визначені законом строки,

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.

Крім того, ПАТ «Дельта Банк» не позбавлений права повторно звернутися до суду з цією позовною заявою.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв В. М. Сімоненко С. П. Штелик