П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„27" листопада 2018 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 241/513/18

Номер провадження 22-ц/804/338/18

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Гаврилової Г.Л., Пономарьової О.М.

за участю секретаря: Єфремової О.В.

учасники справи :

позивач- ПАТ КБ «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку « Приватбанк» на заочне рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 06 серпня 2018 року головуючого судді Демочко Д.О. із складанням повного тексту рішення 15 серпня 2018 року по цивільній справі про стягнення боргу кредитором спадкодавця ,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, обґрунтовуючи вимоги тим,що 16 квітня 2010 року ОСОБА_2 на підставі укладеного договору б/н було надано кредит у розмірі 7 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку,із сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Заборгованості за кредитним договором б/н від 16 квітня 2010 року, яка станом на дату смерті ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, становить 17 876,62 грн. та складається з : 5190,48 грн. - заборгованість за кредитом; 12520,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом ; 165,82 грн. - заборгованість за пенею та комісією. На момент смерті позичальника та по теперішній час разом з ним проживав та мешкає відповідач ОСОБА_1 , який на думку позивача є спадкоємцем та вважається таким, що прийняв спадщину, до складу якої входять всі права і обов'язки спадкодавця, в тому числі обов'язок повернення заборгованості за кредитом.

29 листопада 2016 року позивачем було направлено претензію кредитора до Першотравневої державної нотаріальної контори з метою виявлення спадкоємців після померлого та включення кредиторської вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу.

01 лютого 2017 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію ,згідно яких позивач пред*явив свої вимоги ,але ніяких дій з боку відповідача виконано не було.

Згідно з відповіді Першотравневої державної державної нотаріальної контори від 16 грудня 2016 року спадкоємці померлого ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини або про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались . З підстав передбачених ст.1282 ЦК України просили стягнути з відповідача заборгованість та понесені витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 06 серпня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ « Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця -відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними доказами законність вимог до відповідача, оскільки відсутні дані щодо звернення до нотаріальної контори спадкоємців, а записи щодо місця реєстрації відповідача не можуть вважатися доказом того, що останній постійно проживав із позичальником та прийняв спадщину. Крім того ,не надано доказів ,які б підтверджували вартість майна,одержаного у спадщину відповідачем,та доказів існування такого майна.

В апеляційній скарзі АТ КБ « ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права .

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України ,відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції .

У судове засіданні апеляційного суду представник АТ КБ « ПриватБанк» ,відповідач ОСОБА_1 не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату,час і місце розгляду справи (а.с.144,148-149). Представник АТ КБ «Приват Банк»,що діє за довіреністю ОСОБА_3 , надала заяву про можливість розгляду справи у відсутності представника (а.с.154 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи , що 16 квітня 2010 року між ПАТ КБ«ПриватБанк » та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого,позичальник отримав кредит у розмірі 7300 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення,що відповідає строку дії картки . ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» складає між ним та банком договір . ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та умовами виконав в повному обсязі , надав ОСОБА_2 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому змінювався.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 помер.

Станом на день смерті боржника заборгованість за кредитним договором становить 17876,62 грн. та складається з : 5190,48 грн. - заборгованість за кредитом; 12520,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 165,82 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

29 листопада 2016 року ПАТ КБ » ПриватБанк» звернувся до Першотравневої державної нотаріальної контори з претензіцєю, в порядку ст.1281 ЦК України, з метою встановлення кола спадкоємців та з вимогою включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу та повідомленням спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком.

Згідно відповіді Першотравневої державної нотаріальної контори від 16 грудня 2016 року спадкоємці померлого ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини або про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались .

Відмовляючи у задоволенні позову ,суд першої інстанції виходив з того,що записи щодо місця реєстрації відповідача не можуть вважатися доказом того, що останній постійно проживав із позичальником та прийняв спадщину. Відповідач ОСОБА_1 до нотаріальної контори з приводу прийняття,оформлення спадщини не звертався та відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № KTH3CS9F0T0034 від 16 квітня 2010 року, оскільки позивачем не надано доказів щодо наявності спадкової маси, її вартості, яку фактично прийняв відповідач після смерті боржника ОСОБА_2

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора, відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Аналіз норм статей 1216,1218,1219,1231,1268,1269,1296,1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Відповідач, як спадкоємець померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, у силу ст. ст. 1281,1282 ЦК України зобов'язаний у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.

Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у спадкодавця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 майна на час його смерті.

Апеляційний суд додатково встановив ,що відповідно до інформації бази даних РПС «Автомобіль» та НАІС ЄДР МВС станом на 05 листопада 2019 року за ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, транспортні засоби не зареєстровані (а.с.123.137),відомості щодо реєстрації нерухомого майна відсутні (а.с.153), згідно копії матеріалів спадкової справи № 100/2016 щодо померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 Мангушської державної нотаріальної контори спадкова справа відкрита на підставі претензії кредитора ПАТ КБ » ПриватБанк» ,спадкоємці померлого ОСОБА_2 до нотаріальної контори до цього часу не звертались,за адресою реєстрації померлого Мангушською державною нотаріальною конторою було направлено лист повідомлення про надходження претензії кредитора (а.с.124-134) .

Отже, доказів існування майна боржника ОСОБА_2 не має.

Враховуючи, те що у разі смерті боржника за кредитним договором спадкоємець несе відповідальність лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину, а відповідач ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3, такого майна у спадщину не отримував , що відповідно унеможливлює стягнення з нього заборгованості.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції .

Банк стверджує,що на момент смерті разом із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, проживав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, відповідач по справі. Разом із цим, цю обставину доводить тільки тим, що у цих осіб зазначене однакове місце реєстрації, проте на думку апеляційного суду, відомості що містяться в копіях паспорта позичальника та відповідача по справі , в довідці Бердянської сільської ради від 10 квітня 2018 року про реєстрацію ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження за адресою : АДРЕСА_2 з 20 березня 1997 року і по теперішній час, не містять інформацію щодо предмета доказування ,а саме місця їх постійного проживання на час відкриття спадщини. Крім того,як вбачається з матеріалів справи позичальник ОСОБА_2 оформлюючи та підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» 16 квітня 2010 року зазначав відомості про дружину ОСОБА_4 та адресу проживання : АДРЕСА_1 (а.с.9,34-35,53) .

З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 була відкрита за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк», як кредитора померлого.

ОСОБА_1 як спадкоємець ОСОБА_2 до нотаріальної контори з приводу прийняття, оформлення спадщини не звертався .

Отже доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, прийняття відповідачем ОСОБА_1 спадщини після померлого ОСОБА_2 позивачем суду надано не було, а його посилання на реєстрацію місця проживання відповідача за однією адресою з померлим, жодним чином не свідчить про те, що відповідач є спадкоємцем ОСОБА_2 та постійно проживав з померлим на час відкриття спадщини, вчинивши тим самим дії, що свідчать про її прийняття.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції належним чином визначився з характером спірних правовідносин, дослідив надані докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, і дійшов правильного висновку про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволені позовних вимог, оскільки, позивачем не доведено того факту, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого ОСОБА_2 у визначений законом спосіб, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором б/н від 16 квітня 2010 року в порядку ст.1282 ЦК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку « Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 06 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 30 листопада 2018 року .

Судді: