Справа № 456/253/17 Головуючий у 1 інстанції: Янко Б.Я.
Провадження № 22-ц/783/126/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретаря: Бадівської О.О.

за участі: ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4, ОСОБА_7 ОСОБА_5 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області ( суддя Янко Б.Я.) від 30 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_7 до директора Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради про визнання дій неправомірними і незаконними, відшкодування шкоди та повернення коштів за отримані нотаріальні послуги,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до директора Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради в якому просять визнати відмову від виконання службових обовязків директором Моршинського ПЖКГ неправомірною та незаконною та стягнути моральну шкоду в сумі 3000 ,00 гривень та 200, 00 гривень за отримані нотаріальні послуги.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 листопада 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано відмову від виконання службових обовязків директором Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради неправомірною та незаконною.

В частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди в сумі 3000 (три тисячі) гривень та стягнення 200 (двохсот) гривень за отримані нотаріальні послуги відмовлено.

Стягнуто з Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_7 по 160 (сто шістдесят) гривень судового збору.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4, ОСОБА_7 ОСОБА_5, подавши апеляційну скаргу.

Вказує, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки при поданні заяви його довірителі надали суду в підтвердження докази звернення до Моршинського ПЖКГ стосовно потреби в завіренні довіреностей на представництво інтересів в судах та державних установах. Також додатково були подані докази відповіді Моршинського ПЖКГ. Зазначає, що представником відповідача не заперечувалось, що раніше вони завіряли позивачам довіреності. Вважає дії відповідача зловживанням службового становища, оскільки ПЖКГ не є приватною компанією а державною і повинна діяти в рамках чинного законодавства і Конституції України. Вказує, що рзмір моральної шкоди зазначив, виходячи з суми вартості послуг будь-якого юриста в Україні, оскільки оскарження дій відповідача це нервове напруження як позивачів так і їх представника та затрачений час.Також, суд першої інстанції не роз`яснив з якої позиції виходив у зв`язку з присудженням саме судового збору по 160 грн.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 листопада 2017 року скасувати в частині відмови в задоволенні моральної шкоди в сумі 3000 грн і судового збору в повному обсязі, доповнивши рішення присудженням моральної шкоди в сумі 3000грн та стягненням судового збору.

Ю.І. задоволити повністю.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4, представника ОСОБА_5, представника ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст..263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернулась 18.10.2016 року до ПЖКГ Моршинської міської ради з заявою про завірення доручення, в подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_4 повторно звернулись до ПЖКГ Моршинської міської ради з заявами про надання та зареєстрування доручення, згідно бланку відповідача з метою представництва їхніх інтересів представником ОСОБА_5

Відповідно до листів ПЖКГ Моршинської міської ради № 792, 881, 882 позивачів повідомлено, що відповідно до п.4 ст. 245 ЦК України, посадова організація, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду або за місцем проживання, може посвідчувати довіреності тільки на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції та згідно ст..38, 39, 42 ЦПК України поширюють свою дію тільки на представництво в судових інстанціях, а тому рекомендують звернутись до нотаріуса для посвідчення такого змісту довіреності.

Задовольняючи позовні вимоги районний суд встановив що позовні вимоги в частині відмови ПЖКГ Моршинської міської ради є обґрунтованими, оскільки така відмова є неправомірною та суперечить вимогам ст.. 245 ЦК України, проте вважав що вимоги щодо стягнення моральної шкоди та витрати за отримані нотаріальні послуги не передбачені ст.. 79 ЦПК України , та відповідачі не навели обставин спричинення їм моральної шкоди.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки сторонами не оскаржується рішення суду першої інстанції в частині визнання відмови від виконання службових обовязків директором Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради неправомірною та незаконною, тому колегією суддів в цій частині рішення не переглядається відповідно до ст.. 367 ЦПК України.

Як встановлено матеріалами справи, позивачі скориставшись рекомендацією відповідача звернулись до нотаріуса за посвідченням довіреності.

Згідно п.3 постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (неморальної) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань чи інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями чи бездіяльностю інших осіб.

Разом з тим, у п.4 постанови вказується, що позивач зобов'язаний довести не тільки факт заподіяння моральних страждань, але і пояснити з яких міркувань він виходив, зазначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Крім цього, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у даному випадку підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами до неї (далі постанова ПВСУ № 4 від 31.03.1995 року), звертає увагу судів на те, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абз. 1 п. 4, абз. 2 п. 5).

Зважаючи на наведене при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: 1. наявність заподіяної позивачу шкоди; 2. протиправність діяння відповідача; 3. наявність причинного зв'язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача.

При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Умовами застосування цих норм є завдання моральної шкоди неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.

Щодо визначення розміру моральної шкоди, колегія суддів приходить до висновку, що на користь позивачів підлягає стягненню по 200грн., вказана сума відповідає вимогам розумності та справедливості.

Як встановлено судом першої інстанції, та не заперечується в відзиві відповідача, відмову від виконання службових обовязків директором Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради визнано неправомірною та незаконною, з цієї причини позивачі понесли витрати на оформлення довіреності.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_7 194 грн 64 коп за отримані нотаріальні послуги.(а.с. 14-15)

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому пропорційно розміру задоволених вимог з врахуванням квитанцій про оплату судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції та за подання апеляційної скарги. (а.с. 22, 122) з Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради в користь ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1200 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_7 ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 листопада 2017 рокускасувати в частині відмови у позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради в користь ОСОБА_7 194 грн 64 коп за отримані нотаріальні послуги та стягнути з Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради в користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 200грн. та стягнути з Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради в користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 200 грн.

Стягнути з Підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради в користь ОСОБА_4 судовий збір 1200 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 червня 2018 року.

Головуючий

Судді