Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.03.2018 Справа №607/1535/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Грицака Р.М. за участю секретаря Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ КБ ПРИВАТБАНК звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 27012 грн. 85 коп. В обґрунтування завлених вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору від 17.01.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті позивача складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в заяві. Позивач свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановлення кредитного ліміту. Однак відповідач порушив умови кредитного договору укладеного 17.01.2008 року, зобов'язання за ним не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 31.12.2016 року становить 27012,85 грн., з яких 1264,63 грн. - заборгованість за кредитом, 20412,65 грн. - заборгованість по процентах, 3573,05 грн. - заборгованість за пенею і комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500,00 грн. - (фіксована частина), 1262,52 грн. (процентна складова). Добровільно відповідач борг не погашає, просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву якою просив слухати справу у його відсутності та надав письмовий відзив на позов у якому виклав заперечення проти позову в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що між відповідачем ОСОБА_1 ніколи не укладалося договору кредиту від 17.01.2008 року.

Дослідивши матеріали справи суд вважає правильним у задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав:

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 12, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 17.01.2008 року, банк надав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 кредит у розмірі 250,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Судом встановлено, що позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгованості за порушення умов кредитного договору укладеного 17.01.2008 року однак згідно поданої позивачем копії кредитного договору від 17.01.2008 року вбачається, що позичальником є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, а не відповідач ОСОБА_1 Позивачем в обґрунтування позовних вимог надано Довідку про зміну умоув кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта, яка містить інформацію про картрахунок 23941 від 17.01.2007 року, однак згідно позову відповідачем не виконано грошових зобовязань за договором від 17.01.2008 року, а тому вказана довідка не підтверджує укладення між позивачнм та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору від 17.01.2008 року. Інші докази подані позивачем не доводять укладення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 кредитного договору від 17.01.2008 року. Оцінивши всі зібрані у справі докази, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору №б/н від 17.01.2008 року, в силу чого, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні даного позову у звязку з недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.207, 626, 628, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 263, 265, 352, 354 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.01.2008 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення строку на апеляційне скарження в порядку вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Головуючий суддяОСОБА_3