АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 753/1139/18 Головуючий у 1-й інстанціїсуддя: Мицик Ю.С.

07 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Семенюк Т.А., Стрижеуса А.М.

секретаря судового засідання: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, а саме замінити стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником ОСОБА_3 та поновити пропущений строк для пред'явленнявиконавчого документа до виконання.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.02.2018 заяву задоволено частково. Замінено первісного стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», його правонаступником - ОСОБА_3 у виконавчому провадженні з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2013 у цивільній справі № 2-5503/12 (провадження № 2/753/628/13) про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором. Поновлено стягувачу ОСОБА_3 пропущений строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2013 у цивільній справі № 2-5503/12 (провадження № 2/753/628/13) про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором. В іншій частині задоволення заяви - відмовлено.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3334/2018
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні вимог заявника в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування своїх доводів вказує, що заявник придбав право вимоги за кредитним договором після закінчення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання первісним кредитором та сам звернувся із пропуском такого строку без поважних причин.

Зазначив, що заміна кредитора у зобов'язані на підставі договору комісії діючим законодавством не передбачена. Вказав, що доказів вчинення правочину щодо відступлення права вимоги за кредитним договором, у якому новим кредитором є ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал», яке діяло в інтересах ОСОБА_3 не надано.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив залишити без змін ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зазначив, що володіє правом вимоги за кредитним договором та договором іпотеки до ОСОБА_2 та на час укладення правочинів не знав про порушення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» строку пред'явлення виконавчого документа до виконання і не міг цього знати, оскільки виконавче провадження було відкрито у передбаченому законом порядку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку з чим, справа підлягає розгляду Апеляційним судом м. Києва.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі з підстав наведених в ній та просив останню задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову в задоволенні заяви.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленні про розгляд справи, про причини неявки суд не повідомили.

На підставі викладеного, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2013 станом на сьогоднішній день залишається не виконаним, та виконавчий лист неможливо пред'явити до виконання, у зв'язку з пропуском строку його пред'явлення до виконання, а тому наявна поважність причин пропуску строку та можливість задоволення заяви в цій частині.

Вимоги ОСОБА_3 про виключення з виконавчого листа боржника ОСОБА_6 та видачу нового виконавчого листа, суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на нормах Закону, авідтак відмовляє у їх задоволенні.

З таким висновком судупершої інстанції колегія суддівповністю погодитись не може.

Ухвала суду в частині відмови в задоволенні заяви не оскаржується, у зв'язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2013 позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 203 854,55 доларів США, що за курсом НБУ становить 1 628 777, 47 грн. заборгованості, а також по 1 609,50 грн. судових витрат з кожного» (т. 1, а. с. 82-83).

Зазначене рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2013 (т. 1, а. с. 120-121).

На підставі виконавчого листа № 2-5503/12 від 21.10.2013, виданого щодо боржника ОСОБА_2, державний виконавець ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції 19.05.2014 відкрив виконавче провадження № 43364806 (т. 1, а. с. 156).

29.08.2014 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КБ «Стандарт» були укладені договори про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, за умовами яких новий кредитор прийняв усі права вимоги за кредитним договором та за договорами забезпечення, зокрема: договором іпотеки від 15.12.2006 та договором поруки від 28.12.2006 (т. 1, а. с. 188-203).

Згідно Договору комісії № 290814/9 від 29.08.2014 ПАТ «КБ «Стандарт» від свого імені та за рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» вчинив правочин щодо набуття права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 014/9408/85/50590 від 15.12.2006 та договором іпотеки від 15.12.2006, водночас ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» діяло за дорученням та за рахунок ОСОБА_3Таким чином, новим кредитором за зазначеними кредитним договором та договором іпотеки став заявник ОСОБА_3(т. 1, а. с. 204-219; 223).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.01.2015 скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 43364806 з виконання рішення суду, було задоволено, зокрема, визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8 по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2014 по виконанню рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором та зобов'язано державного виконавця вжити заходів до скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (т. 1, а. с. 164-166).

12.06.2015 державний виконавець відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8 виніс постанову про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2014 року ВП № 43364806 (т. 1, а. с. 157).

ОСОБА_3 зазначив, що на час придбання ним права вимоги існувало виконавче провадження, яке було відкрите державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції. Боржник вчинив дії щодо оскарження відкриття виконавчого провадження, а тому він не подавав заяву про зміну стягувача у виконавчому провадженні до моменту вирішення спору, а після його вирішення строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання закінчився.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 звернувся із відповідною заявою до суду.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов'язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а відповідно до ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час звернення заявника до суду) передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Матеріали справи свідчать, що згідно укладеного між ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 29.08.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком 3.3. за реєстровим №2670, права вимоги за Договором іпотеки набуло ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал». На виконання Договору комісії №290814/9 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором від 29.08.2014, ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт» передало права вимоги до ОСОБА_2 за Кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» по Акту приймання-передачі права вимоги від 29.08.2014. до Договору комісії №290814/9 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором від 29.08.2014. Відповідно до Акту приймання-передачі права вимоги від 11.09.2014 до Договору комісії №290814/4 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором від 29.08.2014 ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» передало ОСОБА_9 права вимоги до ОСОБА_2 по Кредитному договору.

Відповідно до Договору про відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 11.09.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком 3.3. за реєстровим №2895, ТОВ «Фінансова Компанія «Сіагал» передало ОСОБА_9 всі вимоги за Договором іпотеки.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Таким чином, ОСОБА_9 отримав право вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки до ОСОБА_2

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про задоволення заяви щодо заміни сторони виконавчого провадження є правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що заміна кредитора у зобов'язані на підставі договору комісії діючим законодавством не передбачена є хибним розумінням норм матеріального права скаржником.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів вчинення правочину щодо відступлення права вимоги за кредитним договором, у якому новим кредитором є ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал», яке діяло в інтересах ОСОБА_3 є необґрунтованими, враховуючи вищевикладене та те, що дана обставина не знайшла свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо вимог заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження»№606-XIV від 21 квітня 1999 року строк пред'явлення виконавчого документу, що виданий на виконання судових рішень - протягом року.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що державний виконавець не може прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, а тому чинним законодавством встановлено відповідний порядок поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Суд має право лише поновити пропущений строк пред'явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку.

Матеріали справи свідчать, що на момент придбання права вимоги ОСОБА_3 на підставі Виконавчого листа № 2-5503/12 від 21.10.2013, виданого по рішенню Дарницького районного суду міста Києва 19.05.2014 було відкрите державним виконавцем ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції виконавче провадження. Боржник здійснив дії щодо оскарження відкриття виконавчого провадження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.01.2015 по справі №753/23380/14-ц (провадження №4-с/753/38/15) скаргу ОСОБА_2 задоволено. Визнано дії державного виконавця ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8, які виявилися у винесенні Постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2014 р. (ВП №43364806), по виконанню Виконавчого листа неправомірними. Зобов'язано державного виконавця ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8 вжити заходів до скасування Постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2014 (ВП №43364806). Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06.03.2015 ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

На підставі вищевказаної ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 29.01.2015 головним державним виконавцем Борискевичем А.І. ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиції винесена Постанова про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.06.2015.

Таким чином, на момент набуття прав вимоги по Кредитному договору та Договору іпотеки виконавче провадження було відкрите та новий стягувач не позбавлений був можливості звернення до суду із відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження та за необхідності із заявою поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Представник ОСОБА_9 при розгляді справи в суді апеляційної інстанції підтвердила той факт, що про усі вищезгадані обставини було відомо заявнику.

Пояснити в суді в зв'язку з чим, отримавши право вимоги на суму вищезгаданої заборгованості, ОСОБА_9 на протязі більш як півтора року не зробив дій направлених на заміну сторони у виконавчому провадженні пояснити не зміг.

Також представник заявника не зміг пояснити чому, отримавши право вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки до ОСОБА_2 з 11.09.2014, ОСОБА_9 не звертався до суду за захистом своїх прав, а лише після оскарження ОСОБА_2 відкриття виконавчого провадження, коли строк пред'явлення виконавчого листа до виконання закінчився, звернувся до суду у листопаді 2015.

Отже, ОСОБА_9, отримавши право вимоги більш ніж через півтора роки, звернувся до суду із заявою про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Також представник заявника не зміг пояснити причину переуступлення права вимоги за вказаним договором в один і той же день чотирьом особам, три з яких були юридичними, а одна фізична.

Колегія суддів звертає увагу на те, що скасовуючи ухвали суду першої інстанції та направляючи вказану заяву на повторний розгляд до суду першої інстанції, вищестоящі суди звертали увагу суду першої інстанції на безпідставність поновлення заявнику строку на пред'явлення виконавчого документу до виконання, але зазначені вказівки не враховувалися судами при винесенні рішення по зазначеній заяві ( т. 2, а. с.74-78).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку ОСОБА_9 для пред'явлення виконавчого документа до виконання, а тому вимоги заяви в даній частині не підлягають до задоволення.

На вищевикладене, суд першої інстанції уваги не звернув, у зв'язку з чим дійшов невірних висновків про необхідність поновлення ОСОБА_9 строк пред'явлення виконавчого листа до виконання з неповним з'ясуванням обставин справи.

Доводи апеляційної скарги про те, заявник придбав право вимоги за кредитним договором після закінчення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання первісним кредитором та сам звернувся із пропуском такого строку без поважних причин знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 376 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції в частині поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання підлягає скасуванню з постановленням нової про відмову в задоволенні.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374, 376, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року в частині поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання скасувати

Постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11.06.2018.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Т.А. Семенюк

А.М.Стрижеус