ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року

м.Суми

Справа №1802/625/2012

Номер провадження 22-ц/788/949/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Біляєвої О. М. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

сторони:

заявник Конотопська місцева прокуратура,

заінтересована особа Червонослобідська сільська рада Буринського району Сумської області,

особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 26 березня 2012 року у складі судді Міщенко В.М., ухвалене у м. Буринь,

в с т а н о в и в :

У березні 2012 року прокурор Буринського району Сумської області в інтересах територіальної громади Червонослобідської сільської ради звернувся із заявою про визнання спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 відумерлою та передачу у власність територіальної громади.

Заява мотивована тим, що 24 серпня 1995 року в с. Червона Слобода померла ОСОБА_2. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна частка (пай), площею 3,58 га, що знаходиться на території Червонослобіської сільської ради Буринського району Сумської області. Спадщина після смерті ОСОБА_2 ніким не прийнята, спадкоємці для оформлення спадщини до державної нотаріальної контори не зверталися, спадкова справа не відкривалась.

Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 26 березня 2012 року визнано відумерлою спадщину, яка залишилася після померлої ОСОБА_2, яка померла 24 серпня 1995 року в с. Червона Слобода Буринського району Сумської області на земельну частку (пай) розміром 3,58 га відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) СМ №021319, який зареєстрований 02 квітня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №318 вартістю 56866 грн. 30 коп. та передано її власність територіальної громади Червонослобідської сільської ради Буринського району Сумської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - особа, яка не брала участі у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обовязки, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спадщина відкрилася до набрання чинності новим ЦК України, тому до спірних правовідносин має застосовуватися ЦК Української РСР 1963 року, в якому не передбачено визнання спадщини відумерлою, а не ст. 1277 ЦК України, якою керувався суд першої інстанції. Зазначає, що суд не перевірив коло спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки її батько ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті її матері ОСОБА_2 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Крім того, вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька, проте не змогла оформити право власності у порядку спадкування на земельну ділянку, яка належала її матері через відсутність сертифіката на право на земельну ділянку (пай).

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України так інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора прокуратури Сумської області ОСОБА_4, яка не заперечувала проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24 серпня 1995 року в с. Червона Слобода Буринського району Сумської області померла ОСОБА_2 (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належну їй на підставі сертифікату серії СМ № 021391 від 02 квітня 1996 року земельну частку (пай), площею 3,58 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Червонослобідської сільської ради Буринського району (а.с. 8).

З листа Буринської районної державної нотаріальної контори №122/01-16 від 29 лютого 2012 року вбачається, що після смерті 24 серпня 1995 року ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася, спадкові договори та заповіти не посвідчувалися (а.с.9).

Рішення суду першої інстанції про задоволення заяви прокурора Буринського району Сумської області в інтересах територіальної громади Червонослобідської сільської ради мотивовано тим, що спадкова справа після померлої ОСОБА_2 не заводилась, відомості про спадкоємців відсутні, а тому наявні передбачені ст. 1277 ЦК України підстави для визнання спадщини відумерлою.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Звертаючись із заявою про визнання спадщини відумерлою, прокурор посилався на норму статті 1277 ЦК України.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до ст. 1231 цього Кодексу.

Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

У пункті 1 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 3 розяснено, що положення ст. 1277 ЦК України застосовуються лише до відносин спадкування, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини ОСОБА_2, є день її смерті 24 серпня 1995 року.

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР.

Суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув, розглянув справу на підставі положень Цивільного кодексу України, який спірні правовідносини не регулює.

В той же час, Цивільним кодексом Української РСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою.

Заяви про визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР, або про перехід спадщини до держави в порядку ст. 555 ЦК УРСР не подавалися.

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції повинен був перевірити наявність у померлої ОСОБА_2 спадкоємців, зясувати, чи усунені вони від права на спадкування, прийняли або не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.31).

З довідки Червонослобідської сільської ради Буринського району Сумської області від 13 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_3 в с. Червона Слобода Буринського району Сумської області. Заповіт від імені ОСОБА_2 сільською радою не посвідчувався (а.с.33).

Отже, після смерті 24 серпня 1995 року ОСОБА_2, прийняв спадщину її чоловік шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Відтак, висновок суду про те, що спадкоємців після смерті ОСОБА_2 за законом немає та спадщина ніким не прийнята, є необґрунтованим.

24 травня 1995 року ОСОБА_3 складено заповіт на все своє майно, яке на день його смерті буде йому належати і на яке за законом він буде мати право, заповів дочці ОСОБА_1 (а.с.25).

19 грудня 2005 року ОСОБА_3 помер (а.с.27).

08 червня 2006 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку (пай) розміром 2,72 га , яка належала ОСОБА_3 (а.с.29).

Таким чином, ОСОБА_3 прийняв спадщину, але юридично не оформив після смерті своєї дружини ОСОБА_2, до складу якої входить і право на земельну частку (пай) розміром 3,58 га, а єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є дочка ОСОБА_1

Відповідно до положень ч. 1 ст. 292 ЦПК України (в редакції Кодексу 2004 року), особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Аналогічні положення містяться в ст. 352 ЦПК України (в редакції Кодексу від 03 жовтня 2017 року).

За таких обставин, оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про права та обов'язки ОСОБА_1, оскільки остання, як спадкоємець за заповітом, має право успадкувати земельну ділянку, спадщину на яку визнано відумерлою.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви прокурора Буринського району Сумської області в інтересах територіальної громади Червонослобідської сільської ради.

Керуючись ст. ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Буринського районного суду Сумської області від 26 березня 2012 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви прокурора Буринського району Сумської області в інтересах територіальної громади Червонослобідської сільської ради про визнання спадщини відумерлою.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді :

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8