ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/1253/17
Провадження № 22-ц/4820/62/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач), Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю учасників справи: позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на рішення Полонського районного суду від 04 червня 2018 року (суддя Горгулько Н.А.) у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що у травні 2013 року сторони зареєстрували шлюб, від якого в них народилася донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Полонського районного суду від 4 грудня 2015 року, яке рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2016 року в частині визначення розміру аліментів - скасовано та постановлено нове рішення. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з 11 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача на користь позивача, аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно починаючи з 11 листопада 2015 року до досягнення дитиною трирічного віку.

Починаючи з листопада 2015 року відповідач проводив часткову сплату нарахованих аліментів, в зв'язку із чим у нього виникла заборгованість, яку позивач просила стягнути із відповідача, а також пеню.

У зв'язку з цим, позивач просила суд стягнути із відповідача заборгованість по аліментах в розмірі 12487 грн. та пеню в розмірі 3680,80 грн. на доньку ОСОБА_7, стягнути на її утримання як дружини до досягнення дитиною трирічного віку за період з 11 листопада 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 заборгованість по аліментах в розмірі 6263,46 грн. та пеню в сумі 1903,74 грн.

Рішенням Полонського районного суду від 04 червня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4: 411 грн. заборгованості по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 та 530 грн. на утримання матері дитини до трьох років, а всього 941 грн. заборгованості по сплаті аліментів; а також неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_7 у сумі 123 грн. 30 коп., а також 160 грн. 22 коп. неустойки за прострочення сплати аліментів на її утримання.

ОСОБА_6 не погодившись з рішенням суду подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Полонського районного суду в частині стягнення заборгованості по аліментах скасувати та ухвалити нове рішення яким задоволити позовні вимоги тільки в частині стягнення пені.

Зазначає, що рішення суду винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Посилається на те, що суд не звернув уваги, що в матеріалах справи міститься розрахунок ДВС, який свідчить про відсутність у нього заборгованості по сплаті аліментів.

Не погоджуючись з таким рішенням в частині відмови, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким стягнути на її користь з ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_7 за період з січня 2017 по червень 2017 року: заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 4190 грн. 50 коп. та пеню по сплаті аліментів у розмірі 1246 грн. 43 коп., а також стягнути з відповідача на її утримання як дружини до досягненню дитиною трирічного віку у період з січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_3: заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 2205 грн. 50 коп. та 681 грн. 15 коп. пені по сплаті аліментів.

Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги розрахунки заборгованості по аліментах на неї та на дитину за період з січня по червень 2017 року. А оскільки судом не взято до уваги вказану заборгованість, вважає, що і розмір неустойки за кожен місяць прострочення сплати на її утримання та на утримання дитини є не вірним.

Окрім того, ОСОБА_4 вказує, що судом безпідставно взяті до уваги розписки про отримання нею аліментів, оскільки вважає, що в даному випадку це є угодою між сторонами, відповідно на ній повинні бути підписи обох сторін із зазначенням паспортних даних, проте розписки, що є у справі цим вимогам не відповідають, і коштів вона не отримувала.

ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивачка наводить розрахунки які не відповідають розрахункам позовної заяви, а також невірно зазначає дату, коли ухвалено рішення місцевим судом. Окрім того, в судовому засіданні встановлено факт знищення документів, які знаходяться у справі виконавчого провадження і свідчать про сплату ним аліментів.

ОСОБА_4 теж подала відзив, вважає апеляційну скаргу безпідставною і просить залишити її без задоволення. Зазначає, що доводи ОСОБА_6 про відсутність заборгованості по сплаті аліментів не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи є розрахунки заборгованості по аліментах, які свідчать про наявність у відповідача заборгованості (а. с. 9-10).

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів, відповідно до ст. 196 СК України, має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з розрахунку заборгованості, визначеного державним виконавцем Максимовим В.М. 7 липня 2017 року (а. с. 39-42), з якого вбачається, що відповідачем періодично сплачувались аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, що підтверджується чеками про сплату аліментів та розписками про отримання аліментів ОСОБА_4

З таким висновком апеляційний суд не погоджується.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2016 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5) в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 8).

Цим же рішенням з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на її утримання як матері, яка доглядає дитину віком до трьох років в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) (а. с. 8).

Визначаючи заборгованість суд першої інстанції послався на вимоги Закону України «Про виконавче провадження» і взяв за основу розрахунок вчинений державним виконавцем (а. с. 39-42).

Виходячи з цієї заборгованості суд розрахував пеню.

Між тим при розгляді апеляційної скарги, старшим державним виконавцем Полонського районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Максимовим В.М. до Хмельницького апеляційного суду було направлено повідомлення, від 10 вересня та 7 листопада 2018 року, про відсутність заборгованості ОСОБА_6 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дитини та матері та розрахунки від 2 травня 2018 року (а. с.237 - 239, 261-213). Державним виконавцем роз'яснено, що довідка-розрахунок від 26 лютого 2018 року була розрахована виходячи з середньої заробітної плати в Полонському районі, оскільки не було відомо що боржник працював. Коли боржником було надано довідку про доходи, державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості по аліментах відповідно до довідки про доходи. Довідка-розрахунок від 7 липня 2017 року здійснена після надання боржником квитанцій про сплату аліментів та розписок стягувача про отримання аліментів. В зазначеній довідці було допущено технічну помилку, а саме при перерахунку заборгованості не змінено дату розрахунку. 2 травня 2018 року було здійснено перерахунок заборгованості, з врахуванням наданих боржником квитанцій про сплату аліментів та розписок стягувача про отримання аліментів.

Зазначені розрахунки підтверджуються квитанціями про сплату аліментів та розписками стягувача про отримання аліментів, які надавались до суду першої інстанції (а. с. 23, 130-138). Також наявними в матеріалах виконавчого провадження, які суд апеляційної інстанції оглянув.

Суд першої інстанції зазначені розписки до уваги не взяв та прийшов до висновку, який не відповідає обставинам справи.

Аргументи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

За таких обставин, враховуючи, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, позов про стягнення пені задоволено не може бути, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову.

Відповідно до статті 376 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції, якщо встановить невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Полонського районного суду від 04 червня 2018 року скасувати. Постановити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне судове рішення складено 3 грудня 2018 року.

Судді А.В. Купельський

Т.В. Спірідонова

Т.О.Янчук