Справа №167/444/18
Провадження №2/167/228/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2018 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свій позов обґрунтовує тим, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Доросинівської сільської ради Рожищенського району Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №8. Вказує, що на протязі останніх років не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. На даний час спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинені. Шлюб існує формально.

В шлюбі народився син ОСОБА_4, 05.02.2005 року, який проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає.

Покликаючись на викладені обставини, шлюб, укладений з відповідачем, просила розірвати та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_2 в підготовче засідання не зявилася, суду надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче засідання не зявився, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

З матеріалів справи судом встановлено, що шлюб між сторонами укладений 20.09.2003 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Доросинівської сільської ради Рожищенського району Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕГ № 128602 (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалося, позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально.

На основі наведеного та виходячи із вимог ст.112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення, тому шлюб між ними слід розірвати.

В шлюбі народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ № 000221 від 14.02.2005 року (а.с.8).

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину.

Судом встановлено також, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з позивачем за адресою: с.Кияж, вул.Лобушняка, 9 Рожищенського району Волинської області та перебуває на її утриманні, відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає.

Також встановлено, що домовленості між батьками щодо участі в утриманні малолітньої дитини не досягнуто, а позивач наполягає на стягненні аліментів в примусовому порядку.

На підставі наведеного, враховуючи матеріальне становище сторін, що у відповідача інших осіб на утриманні немає, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідач дійсно ухиляється від обовязку по утриманню неповнолітньої дитини, хоча зобовязаний її утримувати до досягнення повноліття, є працездатним і це гарантує стабільне надходження коштів на повсякденні потреби дитини і відповідає її інтересам, а тому з ОСОБА_3 слід стягнути в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

При цьому частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Тому суд вважає за необхідне стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

На підставі ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивач ОСОБА_2 при подачі позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі статтями 141, 142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 352,40 грн. сплаченого судового збору та стягнути з відповідача на користь позивача 352,40 грн. судового збору.

Крім того, оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів у розмірі 704,80 грн., як особа звільнена від його сплати та враховуючи також, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст.24, 55, 56, 110, 112, 113, 180, 182, 181, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст.4, 12, 77, 81, 141, 200, 259, 265, 268, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, жителем ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Грицюк) ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_6, жителькою с.Кияж, вул.Лобушняка, 9 Рожищенського району Волинської області, який зареєстрований Виконавчим комітетом Доросинівської сільської ради Рожищенського району Волинської області 20.09.2003 року, актовий запис №8 - розірвати.

Стягнути аліменти з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, жительки с.Кияж, вул.Лобушняка, 9 Рожищенського району Волинської області на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову 27.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 352 (триста п'ятдесят два) грн. 40 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 352 (триста п'ятдесят два) грн. 40 коп. понесених судових витрат.

Повернути позивачу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительці с.Кияж, вул.Лобушняка, 9 Рожищенського району Волинської області, з Державного бюджету України 352 (триста пятдесят два) грн. 40 коп. судових витрат, що були сплачені нею при подачі позову до суду та підтверджується квитанцією №76 від 30.04.2018 року (оригінал квитанції знаходиться в матеріалах цивільної справи №167/444/18 в Рожищенському районному суді Волинської області).

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: І.І.Сіліч