Справа № 663/2243/18
Провадження № 2-з/663/16/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2018 року суддя Скадовського районного суду Херсонської області Шабрацький Г.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Скадовську заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про переведення прав та обовязків покупця, -

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати житловий будинок № 2 по пров. Торговому в м. Скадовську окремим житловим будинком поділеним на частки і таким, що не являється фактично багатоквартирним житловим будинком; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 09.08.20017 квартири № 3 в житловому будинку № 2 по пров. Торговому в м. Скадовську укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2017 площею 0,0118 га, кадастровий номер :01:054:0017 та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2017 площею 0,0125 га, кадастровий номер :01:054:0018 по пров. Торговому, 2 в м. Скадовську укладені між продавцем ОСОБА_2 та покупцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4; перевести на позивача права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу від 09.08.2017 квартири № 3 в житловому будинку № 2 по пров. Торговому в м. Скадовську та за договорами купівлі-продажу земельних ділянок від 09.08.2017 площами 0,0118 га та площею 0,0125 га по пров. Торговому в м. Скадовську продавцем ОСОБА_2 та покупцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Позивачка, одночасно з позовною заявою, подала до суду письмову заяву у якій просила забезпечити позов шляхом заборони відчуження квартири № 3 в житловому будинку № 2 по пров. Торговому в м. Скадовську, до ухвалення судом рішення по суті справи оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають можливість за час судового розгляду переоформити права власника вказаної квартири іншим особам, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, а саме: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановлення обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до роз'яснень, зазначених в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 «Про судову практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Крім того судом враховується, що у відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Оскільки позивач просить заборонити вчиняти дії із спірною квартирою, яка є предметом спору і невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, тому суд вважає, що подана заява підлягає задоволенню і вбачає підстави для забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-150 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про переведення прав та обовязків покупця - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (НОМЕР_2) відчужувати належну їм на праві спільної часткової власності квартиру № 3 (з будівлями та спорудами) по пров. Торговому у м. Скадовську Херсонської області до набрання рішенням у вказаній справі законної сили.

Копії даної ухвали направити сторонам для відома.

Копію ухвали направити для виконання до сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Скадовського районного управління юстиції Херсонської області та Скадовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд Херсонської області. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Скадовського районного суду

Херсонської області ОСОБА_6