Справа № 159/1817/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Наваляний Т.Д.
Провадження № 22-ц/773/287/18 Категорія: 81 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Грушицького А. І., Киці С. І.,

з участю:

секретаря судового засідання Вергуна Т. С.,

боржника ОСОБА_1,

стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, стягувач ОСОБА_2, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2017 року головний державний виконавець Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 звернулася в суд із даним поданням, в якому зазначає, що на виконанні у Ковельському міськрайонному відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Ковельським міськрайонним судом Волинської області 17 червня 2015 року в справі № 159/1817/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 173178,25 грн. З метою примусового виконання виконавчого провадження державними виконавцями відкрито виконавче провадження. Рішення суду в добровільному порядку ОСОБА_1 не виконує. Проведені державним виконавцем дії, направлені на примусове виконання рішення суду, результату не дали у звязку з відсутністю зареєстрованого за боржником майна та відсутністю коштів. У звязку із значною сумою боргу, наявністю закордонного паспорта, є підстави вважати, що боржник може виїхати за межі України, а тому просить суд обмежити право виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до повного виконання рішення суду.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року подання задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, до повного виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що на його думку державним виконавцем не доведено факт його ухилення від виконання рішення суду.

Таким чином, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав у ній наведених, стягувач ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав та просив її залишити без задоволення.

Ковельський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області та стягувач ОСОБА_2 подали в апеляційний суд письмові відзиви на апеляційну скаргу, в яких апеляційну скаргу не визнали.

Ковельський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, також було винесено постанову про розшук майна боржника, були надіслані запити про джерела отриманих доходів, однак, майна належного на праві власності боржнику не виявлено. Оскільки боржник періодично виїжджає за межі України, заборгованість залишається непогашеною, то обмеження у праві виїзду боржника є законним засобом впливу на нього, а тому Ковельський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1

Стягувач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що оскільки дані про наявність робочої візи у боржника були відсутні, а періодичні виїзди ОСОБА_1 за межі України можуть свідчити про отримання нелегального доходу за межами України і уникання виконання рішення суду в Україні, то обмеження його в праві виїзду застосоване з дотриманням норм діючого законодавства є дієвим заходом впливу на боржника для стимулювання виконання рішення суду.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та стягувача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 30 листопада 2016 року, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у випадку ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України у редакції, що діяла на час постановлення ухвали судом першої інстанції, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 441 ЦПК України у чинній редакції, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Як убачається із матеріалів справи, на виконанні Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебуває виконавчий лист, виданий 17.06.2015 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області в справі № 159/1817/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в сумі 173178,25 грн. Постановою державного виконавця від 13.06.2016 року було відкрито ВП № 51404284. Вказана постанова надсилалась боржнику та надавався час для добровільного виконання рішення суду (а.с. 46, 47, 48).

Державним виконавцем отримано інформацію, що за ОСОБА_1 станом на 09.07.2016 року зареєстровано три транспортні засоби, а саме автомобіль FIAT DUCATO, реєстраційний номер НОМЕР_2 та два причіпи, які постановою державного виконавця від 04.08.2016 року про розшук майна боржника були оголошені в розшук (а.с. 55, 50).

04.08.2016 року держаним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника (а.с. 49).

Державним виконавцем надсилались запити про надання інформації щодо отримання боржником заробітної плати та інших доходів, пенсії, роботи за трудовими та цивільно-правовими договорами, наявності у його власності нерухомого майна, земельних ділянок та були отримані відповіді про відсутність у боржника заробітної плати та інших доходів, пенсійних виплат, соціальних виплат, а також про те, що за боржником не зареєстроване нерухоме майно, а також отримано Інформаційну довідки з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта станом на 12.07.2016 року та станом на 04.09.2017 року (а.с. 57-65, 52, 53-54).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення суду не виконує, борг не сплачує значний період часу.

З інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що боржник періодично виїжджає за межі України (а.с. 66-67).

З актів державного виконавця від 18.05.2017 року та від 24.08.2017 року вбачається, що при виході за місцем реєстрації боржника в присутності боржника, який відмовився від підпису актів, належного боржнику майна, на яке можна було б звернути стягнення, не виявлено, що підтверджує те, що боржнику відомо про наявність виконавчого провадження і що боржником тривалий час не вчиняються дії для погашення заборгованості, що свідчить про ухилення боржника від виконання зобовязань (а.с. 51).

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що боржник ОСОБА_1 тривалий час добровільно боргу не сплачує, а отже має місце ухилення боржника від виконання зобовязання.

Доводи апеляційної скарги про те, що державний виконавець не довів факту ухилення боржника від виконання рішення суду, спростовуються матеріалами виконавчого провадження та наведеним вище.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. За ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення постанови, судові накази.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 вересня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 22 березня 2018 року.