Номер провадження: 22-ц/785/2101/18
Номер справи місцевого суду: 522/2387/14-ц
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ПАТ «Марфін Банк» звернулося до суду з позовом, який згодом був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 28 грудня 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №00394/FO із додатковими угодами №1 від 08.02.2008 року, №2 від 11.07.2008 року, №3 від 05.06.2012 року.

Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 569 990, 99 доларів США, а позичальник зобов'язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути банку кредит, строком до 27 грудня 2027 року.

Згідно додаткової угоди №1 від 08.02.2008 року, сума кредиту склала 762 407, 88 дол. США, також кредитний договір був доповнений пунктом 2.2.13 та 4.4.

Згідно додаткової угоди №2 від 11.07.2008 року сума кредиту, який банк зобов'язався надати позичальнику, склала 969 413, 60 дол. США.

За додатковою угодою №3 від 05.06.2012 року до кредитного договору №00394/FO від 28.12.2007 року за взаємною згодою сторін договір був доповнений.

Відповідно до п.1.3. кредитного договору, забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором виступає: іпотека садового будинку, загальною площею 491 кв.м., житловою площею 111 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; іпотека земельної ділянки, загальною площею 0,0572 га., яка знаходиться за адресою: 65038, АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_4.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 08 лютого 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін банк» та ОСОБА_5 був укладений договір поруки №03713-СО, відповідно до якого поручитель відповідає перед Банком за виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

05 червня 2012 року між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 06796-СО.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 05 червня 2012 року між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_6 був укладений договір поруки № 06797-СО.

Також позивач зазначив, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, ОСОБА_4 зобов'язалась здійснювати своєчасне погашення частини суми заборгованості та сплачувати усі інші, передбачені договором, платежі. Однак, відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором та додатковими угодами не виконувала належним чином, у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути солідаро з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3, солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь банку у сумі 1 191 534, 51 дол. США та 30 031 263, 89 грн., з яких: 729 021, 11 дол. США - заборгованість за кредитом (основний борг); 462 513, 40 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 11 933 287, 75 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу; 16 956 773, 02 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків; 43 725, 94 грн. - штраф за невиконання зобов'язань за кредитним договором, а також стягнути ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в рівних частках на користь банку судові витрати.

ОСОБА_6 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Марфін Банк», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, посилаючись на те, що 05.06.2012 року між нею та ПАТ «Марфін Банк» був укладений договір поруки №06797-СО, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_4, а також і його спадкоємцями зобов'язань за кредитним договором №00394/FO від 18.12.2007 року із всіма додатковими угодами до нього у повному обсязі. Проте вважає, що даний договір поруки від 05.06.2012 року має бути припиненим, так як договором поруки №06797-СО не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за вказаним кредитним договором. Порушення основних зобов'язань позичальником перед банком настало в січні 2013 року. Банк використав право достроково стягнути заборгованість за кредитним договором, пред'явивши до суду 11.02.2014 року відповідний позов до позичальника та поручителів. Проте, оскільки порушення основного зобов'язання з боку позичальника відбулось у січні 2013 року, то банк мав у відповідності до ст.. 559 ЦК України протягом 6 місяців від дня настання основного зобов'язання позичальника пред'явити відповідну вимогу до поручителя, тобто не пізніше липня місяця 2013 року. Проте, позов був поданий лише 11.02.2014 року, а тому ОСОБА_6 вважає, що банк пропустив строк пред'явлення вимоги до поручителя, чим порушив вимоги ст. 559 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, зустрічний позов не визнала.

Представник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти вимог банку.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не з'явились, про слухання справи були сповіщені належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року позов ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задоволений частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 191 534, 51 дол. США та 28 890 060, 70 гривень, з яких: 729 021, 11 дол. США - заборгованість за кредитом (основний борг), що за курсом НБУ складає 19 091333 грн. 85 коп.; 462 513, 40 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, що за курсом НБУ складає 12 112 763 грн. 43 коп.; - 11 933 287, 75 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу; - 16 956 773, 02 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 191 534, 51 дол. США та 28 890 060, 70 гривень, з яких: 730 021, 11 дол. США - заборгованість за кредитом (основний борг) що за курсом НБУ складає 19 091333 грн. 85 коп.; 462 513, 40 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, що за курсом НБУ складає 12 112 763 грн. 43 коп.; - 11 933 287, 75 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу; - 16 956 773, 02 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Марфін Банк» судові витрати у сумі 1 488 грн.26 коп. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ПАТ «Марфін Банк» судові витрати у сумі 1 488 грн.26 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Марфін Банк» судові витрати у розмірі 1 488 грн. 26 коп. В іншій частині позову ПАТ «Марфін Банк» відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у сумі 198 828 грн. 93 коп. кожного. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ПАТ «Марфін Банк», третя особа ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині часткового задоволення позову, ПАТ «Марфін Банк»подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також, що судом порушені норми матеріального права.

Також не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове по суті позовних вимог, відмовивши у задоволені позову ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_3 у повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання, призначене на 21 березня 2018 року сторони не з'явились, всі були сповіщені належним чином.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Марфін Банк» підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає вимогам Закону не в повній мірі, тому підлягає зміні з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником всіх прав та зобов'язань якого виступає ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №00394/FO із додатковими угодами №1 від 08.02.2008 року, №2 від 11.07.2008 року, №3 від 05.06.2012 року (а.с. 17-20, 29, 34, 39-42 т.1).

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику грошові кошти в сумі 569 990, 99 доларів США, а Позичальник зобов'язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути Банку кредит, строком до 27 грудня 2027 року.

Згідно п.4.1. Кредитного договору, при порушенні будь-яких термінів повернення Кредиту, сплати відсотків та комісій, передбачених умовами Кредитного договору, Позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,3% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно п.4.2. Кредитного договору, за кожний випадок порушення Позичальником на строк більш ніж 60 календарних днів зобов'язань по поверненню Кредиту, сплати відсотків та комісій, Позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу Банку штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу. Пеня та штраф сплачуються в гривні за курсом НБУ на дату нарахування.

Пунктом 4.3. Кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25% від суми кредиту, використаної не за цільовим призначенням (згідно п.1.1 цього договору) на рахунок банку, визначений у п.1.2 даного договору. Сплата штрафу здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату зарахування.

Згідно додаткової угоди №1 від 08.02.2008 року, сума кредиту склала 762 407, 88 дол. США. Також кредитний договір був доповнений пунктом 2.2.13 та 4.4.

Згідно додаткової угоди №2 від 11.07.2008 року сума кредиту, який банк зобов'язався надати позичальнику, склала 969 413, 60 дол. США.

За додатковою угодою №3 від 05.06.2012 року за взаємною згодою сторін п.1.1 кредитного договору був викладений наступним чином - банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний (валютний) рахунок позичальника у банку з 28 грудня 2007 року і терміном погашення по 27 грудня 2027 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 969 413, 60 дол. США на наступні цілі: на придбання нерухомості та споживчі цілі у сумі 876 390, 99 дол. США, а також у сумі 93 022, 61 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі:

13% річних за період користування Кредитом з 28.12.2007 року по 24.03.2012 року включно;

10,6% річних за період користування Кредитом з 25.03.2012 року по 24.06.2012 року включно;

14,0% річних за період користування Кредитом з 26.06.2012 року по 24.01.2013 року включно;

13% річних за період користування Кредитом з 25.01.2013 року і до закінчення строку дії Кредитного договору; за фактичний період користування Кредитом (із розрахунку 360 календарних днів у році) на суму залишку заборгованості за Кредитом, а Позичальник, в свою чергу, зобов'язався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в Кредитному договорі повернути Банку Кредит, сплатити щомісяця в період сплати відсотки за користування кредитними коштами, розраховані відповідно до п.п. 3.1., 3.1.1., 3.3. Кредитного договору, а також сплатити комісії, пені та штрафи, передбачені умовами Кредитного договору.

Сторони визначили, що періодом сплати вважається період з «26» числа по останній робочий день поточного місяця.

Додатковою угодою №3 від 05.06.2012 року до кредитного договору №00394/FO від 28.12.2007 року договір був доповнений наступними пунктами, зокрема:

- пп.2.2.14, згідно якого у випадку зниження вартості наданого забезпечення, на вимогу банку ( у строк до 30 календарних днів з дня отримання вимоги), надати додаткове забезпечення, що задовольняє банк. Вартість забезпечення протягом чинності кредитного договору визначається до діючого у банку порядку оцінки забезпечення та у відповідності до пп.2.3.15, 2.3.16 цього Договору;

- п.4.5, згідно якого за кожний місяць порушення (прострочення) позичальником зобов'язань, передбачених п.2.2.14 цього договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язаний сплатити на першу вимогу банку, штраф у розмірі 0,1% від суми кредиту, на рахунок, зазначений в п.1.2 даного договору. Сплата штрафу здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату зарахування.

- п.4.6, яким передбачено, що сторони досягли, що позовна давність за вимогами банку про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, комісій та неустойки (пені, штрафів) за цим договором встановлюється тривалістю три роки.

Відповідно до п.17 додаткової угоди №3 від 05.06.2012 року сторони домовились, що сплата позичальником штрафу та пені за порушення ним зобов'язань по своєчасному і повному погашенню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом та комісії за період з 01.03.2011 року по день укладання цієї додаткової угоди №3 (тобто 05.06.2012 року) не здійснюється.

Погашення Кредиту здійснюється відповідно до Графіку погашення кредиту (Додаток №1 від 05.06.2012 року до Кредитного договору), вартість Кредиту, супутніх послуг, реальної процентної ставки та інших фінансових зобов'язань Позичальника зазначена в відповідному розрахунку (Додаток №2 від 05.06.2012 року до Кредитного договору), що є невід'ємними частинами Кредитного договору. Видача коштів за Кредитом відбувається на підставі письмових повідомлень (заявок), отриманих від Позичальника.

Відповідно до п.1.3. Кредитного договору, забезпеченням виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором виступає:

Іпотека садового будинку, загальною площею 491 кв.м., житловою площею 111 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

Іпотека земельної ділянки, загальною площею 0,0572 га., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_4.

Також, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 08 лютого 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях якого виступає ПАТ «Марфін банк» та ОСОБА_5, був укладений Договір поруки №03713-СО, згідно умов якого Поручитель відповідає перед Банком за виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (пункт 1.1., 1.2., 1.4. Договору поруки). А у випадку невиконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, Поручитель та Позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники (а.с. 47-48 т.1).

05 червня 2012 року між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_3, а також між ПАТ «Марфін банк» та ОСОБА_6 були укладені Договори поруки № 06796-СО, № 06797-СО згідно з якими Поручитель відповідає перед Банком за виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. А у випадку невиконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, Поручитель та Позичальник відповідають перед Банком як солідарні боржники (а.с.49-52 т.1).

Згідно п.3.3 договорів поруки № 06796-СО від 05.06.2012 року, № 06797-СО від 05.06.2012 року сторони встановили строк позовної давності тривалістю три роки.

Банк виконав свої зобов'язання щодо надання позичальнику кредитних коштів. На підставі письмових повідомлень про видачу кредитних коштів банком надано позичальнику - ОСОБА_4 надано 890 000 дол. США.

На підставі письмових повідомлень (заяв-клопотань) про видачу кредитних коштів банком було надано позичальнику 890 000, 00 дол. США, що підтверджується заявами про видачу готівки №21 від 28.12.2007 р. на суму 175 482, 40 дол. США; №2 від 28.12.2007 року на суму 319 517, 60 дол. США; №1 від 09.02.2008 року на суму 195 000, 00 дол. США; №170 від 11.07.2008 року на суму 200 000, 00 дол. США та виписками по рахунку про зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника НОМЕР_5 (а.с.64-71 т.1).

Однак, позичальник належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконувала, погашення кредиту та нарахованих відсотків у встановлені строки не здійснювала, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість.

Банком були направлені відповідачам листи вих. №3989/01 від 19.09.2013 року з вимогою щодо дострокового погашення заборгованості за кредитним договором, така вимога була отримана ОСОБА_4 20.09.2013 року, ОСОБА_3 - 20.09.2013 року, ОСОБА_6 також 20.09.2013 року, однак вимога Банку була залишена відповідачами без виконання (т.1 а.с.86).

Також судом встановлено, що 05.06.2012 року між Банком та позичальником було підписано додаткову угоду №3 до кредитного договору, згідно якої збільшено суму наданого позичальнику кредиту та змінено порядок та розмір відсотків, які підлягають сплаті за кредитом.

При цьому, жодних додаткових угод між банком та поручителем ОСОБА_5 не укладалось.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5, як поручитель за кредитним договором, не була повідомлена належним чином про прийнятті зміни, що банк попередньо погодив з нею такі зміни та поручитель прийняла на себе зобов'язання щодо збільшення суми наданого кредиту, зміни відсотків, а тому порука повинна бути припиненою з підстав, передбачених ч.1 ст. 559 ЦК України, у зв'язку зі зміною зобов'язання без згоди поручителя ОСОБА_5, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України зобов'язання мають бути виконанні належним чином та в встановлений строк.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України).

Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК підставою для припинення поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну є не будь-яка зміна умов основного зобов'язання, а лише така, внаслідок якої обсяг відповідальності поручителя збільшується.

Оскільки, Банком не були надані докази того, що відповідач ОСОБА_5, як поручитель за кредитним договором, була повідомлена належним чином про прийнятті зміни, що банк попередньо погодив з нею такі зміни та поручитель прийняла на себе зобов'язання щодо збільшення суми наданого кредиту, зміни відсотків, суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5 на підставі. 1 ст. 559 ЦК України, у зв'язку зі зміною зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя.

З вказаними висновками суду, також колегія суддів погоджується.

Задовольняючи частково позов ПАТ «Марфін Банк» та стягуючи з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 заборгованість за кредитом (основний борг) в еквіваленті за курсом НБУ, суд першої інстанції виходив з того, що гривня, як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України, а тому сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Однак, з таким висновком суду, колегія суддів погоджується не в повній мірі, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на підставі кредитного договору ОСОБА_4 отримала кредит у доларах США, та відповідно до умов договору повинна була сплачувати заборгованість за кредитом та відсотки за користування кредитними коштами саме у доларах США.

Згідно розрахунку за кредитним договором у відповідачів виникла заборгованість, яка складає 1 191 534, 51 дол. США та 28 890 060, 70 грн., з яких:

729 021, 11 дол. США - заборгованість за кредитом (основний борг); 462 513, 40 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 11 933 287, 75 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу; 16 956 773, 02 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків;

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року №15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету.

Згідно ч. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга ст. 192 ЦК України, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Марфін Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами поруки, в якому позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 191 534,51 доларів США, тобто саме в доларах США.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскільки кредитний договір був укладений між ПАТ «Марфін Банк» з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором повинна бути стягнута з ОСОБА_4, як позичальника, відповідно до умов договору, а також з ОСОБА_9 та ОСОБА_6, як поручителів, відповідно до умов договорів поруки, а тому підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором з відповідачів саме в доларах США.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 про те, що судом під час ухвалення рішення суду порушені норми матеріального та процесуального права, оскільки під час розгляду справи був заявлений зустрічний позов про визнання припиненим договору поруки між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_6, в обґрунтування якого представник ОСОБА_6 посилався на сплив позовної давності та положення статті 559 ЦК України, а тому суд повинен був відмовити у задоволені позову на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України, так як сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові до винесення рішення, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що способом судового захисту є не вимога про припинення договору поруки, а вимога про визнання поруки припиненою, оскільки порука припиняється не з моменту настання підстав, з якими законом пов'язане припинення поруки, тобто ОСОБА_6, звертаючись до суду з зустрічним позовом обрала не належний спосіб захисту своїх прав, на підставі чого їй в задоволені зустрічного позову судом було обґрунтовано відмовлено.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Крім того, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року не зверталася.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Марфін Банк» судові витрати в розмірі 1339,80 грн. з кожного за розгляд апеляційної скарги ПАТ «Марфін Банк».

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» -задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2017 року - змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 22.04.2005 року, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_9 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4, паспорт серія НОМЕР_7, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 01.09.1997 року ІПН НОМЕР_2), на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру 28, ) заборгованість за кредитним договором №00394/Б0 від 28.12.2007 року у розмірі 1 191 534, 51 дол. США та 28 890 060, 70 гривень, з яких:

729 021, 11 дол. США - заборгованість за кредитом (основний борг);

462 513, 40 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом;

11 933 287, 75 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу;

16 956 773, 02 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 22.04.2005 року, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_8, виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС в Одеській області 28.11.1996 року ІПН НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру 28, ) заборгованість за кредитним договором №00394ЯЮ від 28.12.2007 року у розмірі 1 191 534, 51 дол. США та 28 890 060, 70 гривень, з яких:

730 021, 11 дол. США - заборгованість за кредитом (основний борг);

462 513, 40 дол. США - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом;

11 933 287, 75 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу;

16 956 773, 02 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, паспорт серії НОМЕР_6, виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 22.04.2005 року, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру 28, ) судові витрати у сумі 1339,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 (зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт серія НОМЕР_7, виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 01.09.1997 року ІПН НОМЕР_2), на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру 28, ) судові витрати у сумі 1339,80 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 (зареєстрованої за адресоб: АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_8, виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС в Одеській області 28.11.1996 року ІПН НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» (Одеська область, м. Чорноморськ, проспект Миру 28, ) судові витрати у розмірі 1339,80 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець

Повний текст судового рішення складений 23 березня 2018 року.