Справа № 362/5927/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/846/18 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 26 20.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2018 року м. Київ

справа № 362/5927/16

провадження № 22ц/780/846/18

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В., Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Тимошевській С.І.

сторони:

позивач - ОСОБА_4

відповідач - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2016 року у складі судді Корнієнка С.В. про забезпечення позову,

встановила:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики. Одночасно з подачею позову, позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні відповідачеві 1/2 частину земельної ділянки у АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Mercedes-benz s320», державний № НОМЕР_1.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2016 року накладено арешт на земельну ділянку кадастровий № 0:06:007:0015 у Васильківському районі Київської області, автомобіль марки «Mercedes-benz s320», державний № НОМЕР_1 та житловий будинок в АДРЕСА_1

Відповідач не погодившись з ухвалою подав через свого представника апеляційну скаргу, просить ухвалу скасувати, посилаючись на передчасність такого рішення оскільки суд не з'ясував особу відповідача, дійсність спірних відносин та інші обставини які необхідно було з'ясувати у вирішенні заяви позивача.

Позивач у відзиві зазначив, що відповідач не зважаючи на накладення арешту вже відчужив автомобіль, тому просить ухвалу залишити без змін.

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України: пункт 8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується; пункт 9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В суді апеляційної інстанції адвокат Дуля Т.В., представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_5, та його представник адвокат ОСОБА_7, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції не з'явилися, ніяких клопотань не подавали, тому колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у їх відсутність, згідно ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України (в ред. на час розгляду судом першої інстанції) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 152 ЦПК України (в ред. на час розгляду судом першої інстанції) позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачами вимогами.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно, на яке позивач просить накласти арешт, належить відповідачу ОСОБА_5

Проте, такий висновок суду не відповідає обставинам справи.

В матеріалах справи відсутні докази про належність спірного майна, на яке судом накладено арешт, відповідачу.

Таким чином, суд накладаючи арешт на майно, не перевірив чи є власником спірного майна відповідач, чим порушив норми матеріального і процесуального права.

Перевіряючи дану обставину в суді апеляційної інстанції, встановлено, що позивачем не доведено, що спірне майно належать відповідачеві.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З огляду на наведене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню за п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, з прийняттям у справі нової постанови про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно, з наведених раніше підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389 ЦПК України, Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах, -

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2016 року скасувати, прийняти нову постанову про відмову у задоволені заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий : І.В.Іванова

Судді :