Справа № 286/1837/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2018 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

присяжних Муліванцевої І. М., Островської Н. І.,

з секретарем Павленко Л. В.,

з участю

прокурора Петерсон О. Г.,

представник психіатричного закладу Давидюк Т. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за заявою Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 Житомирської обласної ради про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку , -

В С Т А Н О В И В:

Житомирська обласна психіатрична лікарня №2 Житомирської обласної ради звернулася до суду з заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 у психіатричний заклад в примусовому порядку, мотивуючи тим, що остання хворіє на важку розумову відсталість з порушенням психіки і поведінки, поліморфними судомними нападами, синдромом розгальмованості та потребує лікування в стаціонарних умовах, тобто страждає на психічний розлад, внаслідок чого ненадання медичної допомоги потягне за собою тяжкі наслідки для здоров'я хворої та інших підопічних інтернату. Вона була поміщена до психіатричного закладу 13.06.2018 за направленням райпсихіатра Коростенського району на підставі ч.1 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу». Оскільки, вказану норму визнано неконституційною рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016, та зазначено про можливість здійснення госпіталізації недієздатної особи на лікування виключно за рішенням суду, тому постало питання госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник лікарні, лікар - психіатр, підтримала вимоги заяви і пояснила, що у ОСОБА_4 важка розумова відсталість з порушенням психіки і поведінки, з поліформними судомними нападами, синдром розгальмованості, а тому вона потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар зі звичайним режимом нагляду.

Прокурор підтримала вимоги заяви.

Опікун в судове засідання не з'явилася, але КУ «Пугачівський психоневрологічний інтернат» Житомирської обласної ради надали лист, в якому просять пролікувати їхню підопічну - ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що стан її здоров'я погіршився. Опікун, соціальний працівник інтернату - ОСОБА_5 також надала згоду на лікування останньої.

Хвора ОСОБА_4 в судове засідання не доставлена, оскільки, має нестабільний психічний стан.

Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора, дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 №2-рп/2016 по справі 1-1/2016 було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України ,Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю та рекомендовано Верховній Раді України невідкладно привести положення законодавства України у сфері надання психіатричної допомоги у відповідності до цього рішення.

В статтях 339 та 340 ЦПК України, які діють на даний час, законодавець закріпив, що за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Заява особи, якій за рішенням суду надається амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку, або її законного представника про припинення цієї допомоги подається до суду за місцем проживанням особи, а про припинення госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку - до суду за місцезнаходженням психіатричного закладу.

У заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу" закріплені підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку. Так, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона :

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Аналізуючи вказані правові норми, суд звертає увагу, що на даний час лікар-психіатр чи представник психіатричного закладу може звернутися із заявою про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку, про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заявою про продовження такої госпіталізації. Тобто, діюче законодавство передбачає розгляд судом лише справ про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Механізму здійснення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра чинним законодавством не визначено.

Однак, суд враховує, що Конституційний Суд України в своєму рішенні від 01.06.2016 №2-рп/2016 по справі 1-1/2016 вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Копія рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.01.2012 свідчить про визнання ОСОБА_4 недієздатною.

Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 15.06.2018 вбачається, що стан хворої погіршився, порушилась поведінка, її неможливо пролікувати в амбулаторних умовах, вона конфліктує з персоналом інтернату, опікуном, в силу інтелектуального дефекту не може оцінити ситуацію, а тому вона потребує примусової госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним режимом нагляду.

Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, зважаючи на відсутність механізму здійснення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра, та необхідністю надання ОСОБА_4 психіатричної допомоги, не зважаючи на наявність згоди законного представника, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.339, 342 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки АДРЕСА_1, госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку.

На рішення суду до апеляційного суду Житомирської області через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець

Присяжні :

Повне рішення виготовлено 19.06.2018.