Справа № 140/2001/17
Провадження № 22-ц/801/50/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Слободяник Т. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 рокуСправа № 140/2001/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т.О.,

суддів Рибчинського В.П., Медвецького С.К.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., скаржника прокурора відділу прокуратури Вінницької обласної Клименка Д.С., представника позива-ча ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5, розглянувши у порядку спроще-ного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_6

про визнання правочину дійсним, визнання права власності на

майно,

за апеляційною скаргою керівника Немирівської місцевої прокуратури Він-ницької області Кордона Олега Володимировича на рішення Немирівського ра-йонного суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року, ухвалене у примі-щенні суду у м. Немирові Вінницької області за головування судді Слободяник Т.В.,

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2017 року ОСОБА_4 звернувся у Немирівський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_6 про визнання правочину дій-сним, визнання права власності на майно. Позов мотивований тим, що 29 черв-ня 2017 року ОСОБА_4 купив у відповідача земельну ділянку, кадастро-вий номер НОМЕР_2 площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 належну останньому на підставі Державного акта на право власності на земель-ну ділянку від 06 вересня 2010 року серії НОМЕР_3. Позивач зазначає, що договір купівлі-продажу сторонами виконаний повністю, він сплатив продавце-ві кошти у сумі 208400,00 гривень, а ОСОБА_6 передав покупцю належне йому майно. Під час укладення даного договору з'ясувалося, що у зв'язку із здійсненням на цій земельній ділянці будівництва житлового будинку нотарі-ально посвідчити вказаний правочин неможливо. Посилаючись на норми статей 220, 328, 334, 638 ЦК України, позивач просив суд визнати дійсним договір ку-півлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,1000 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1 визнати за ним право власності на цю земельну ділянку (а. с. 2-3).

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволений; визнаний дійсним договір купів-лі-продажу земельної ділянки від 29 червня 2017 року площею 0,1000 га, кадас-тровий номер НОМЕР_2 призначеної для будівництва і обслуго-вування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 укладений між покупцем ОСОБА_4 і продавцем ОСОБА_6 За ОСОБА_4 визнано право власності на зазначену земельну ділянку ( а. с. 38 ).

Керівник Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області Кордон О.В. в інтересах держави в особі Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оскаржує в апеляційному порядку рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року. Скаржник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення суду пер-шої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, стягну-ти з позивача на користь прокуратури Вінницької області понесені судові вит-рати. Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, прокурор зазначає про його невідповідність вимогам чинного законодавства, ухвалення за неналежно-го обґрунтування, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвер-дження неможливості нотаріального посвідчення правочину, що є однією з умов застосування норм статті 220 ЦК України; відсутній сам договір купівлі-продажу від 29 червня 2017 року. Враховуючи норми статті 392 ЦК України, скаржник вважає відсутнім спір про право у даному випадку, внаслідок чого відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме май-но. Окрім того, оскаржуваним рішенням суду порушуються економічні інтере-си держави, адже ОСОБА_4 як покупець зобов'язаний сплатити до бю-джету відповідні платежі, які у зв'язку з визнанням судом договору дійсним, до бюджету не надійшли. Органами, уповноваженими державою на виконання представницьких функцій у спірних правовідносинах, є Головне управління Державної фіскальної служби України у Вінницькій області та Головне управ-ління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, проте ними заходи щодо перегляду рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 04 ве-ресня 2017 року в апеляційному порядку не здійснювалися, що свідчить про неналежне виконання ними своїх представницьких повноважень. Відповідно, на думку скаржника, убачаються підстави для оскарження судового рішення прокурором у межах компетенції, передбаченої статтею 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» (а. с. 40-43).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 вересня 2018 року клопотання керівника Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Немирівського ра-йонного суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року задоволене, йому по-новлений цей строк, відкрито апеляційне провадження у справі ( а. с. 56 ).

10 жовтня 2018 року до Апеляційного суду Вінницької області надійшов відзив ОСОБА_8 на апеляційну скаргу прокурора, який вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню. Позивач ствер-джує про об'єктивну неможливість нотаріального посвідчення договору купів-лі-продажу земельної ділянки через проведення на ній будівельних робіт, тому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої ін-станції залишити без змін ( а. с. 68-70 ).

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про лік-відацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних окру-гах» Апеляційний суд Вінницької області ліквідований, утворений Вінницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку область, з міс-цезнаходженням у місті Вінниці. Відповідно до частини п'ятої статті 31 ЦПК України у разі ліквідації суду справи, що перебували у його провадженні, невід-кладно передаються до суду, визначеного відповідним законом.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Вінницького апеляційного суду від 09 листопада 2018 року днем початку роботи Вінницького апеляційного суду визначено 12 листо-пада 2018 року. У зв'язку із ліквідацією Апеляційного суду Вінницької області справу передано до новоутвореного Вінницького апеляційного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2018 року для розгляду даної справи визначений новий склад колегії суддів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та заперечення на апеля-ційну скаргу представників сторін у справі, дослідивши матеріали справи, про-аналізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, об-ґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апе-ляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга під-лягає задоволенню, рішення суду першої інстанції належить скасувати як не-законне, ухвалене з грубим порушенням норм матеріального права з огляду на наступне.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року не відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався нор-мами статей 208, 218, 220, 638, 640, 655-657 ЦК України та зазначив, що позов слід задоволити, оскільки він відповідає вимогам закону, визнаний відповіда-чем, підтверджується матеріалами справи, паспортними даними ОСОБА_4, договором купівлі-продажу, що міститься у справі на 10-ому аркуші, зві-том про оціночну вартість земельної ділянки, розпискою на підтвердження укладення угоди, Державним актом на право власності на земельну ділянку від 05 серпня 2010 року серії НОМЕР_3. Сторони у справі домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання умов правочину, що підтверджено письмовими доказами, але нотаріальне посвідчення його немож-ливе через розпочате на земельній ділянці будівництво. Визнання ОСОБА_6 позову не суперечить законові, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку про можливість визнати дійсним договір купів-лі-продажу, визнати за позивачем право власності на куплене нерухоме майно у відповідності з нормами статті 328 ЦК України.

Це усі висновки суду першої інстанції. Вони свідчать про неправильне за-стосування, нехтування чинними нормами матеріального права, застосування норм права, які не підлягали застосуванню за наявних у справі фактичних об-ставин та не регулюють виниклих між сторонами у справі правовідносин.

Визнання позову відповідачем не тягне обов'язку суду відповідним рішен-ням задоволити заявлені вимоги. Чинне на час ухвалення оскаржуваного судо-вого рішення цивільне процесуальне законодавство передбачало можливість суду у разі визнання відповідачем позову за наявності для того підстав ухва-лити рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову су-перечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд поста-новляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продов-жує судовий розгляд з метою ухвалення законного, об'єктивного, обгрунтова-ного рішення.

Згідно вимог статей 328, 657 ЦК України, на які посилався позивач та суд в обгрунтування свого рішення, право власності набувається, зокрема, із право-чинів. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту пере-дання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власнос-ті на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає в набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами ви-моги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. За правилами частини другої статті 220 ЦК України у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмови-ми доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З матеріалів справи убачається, що спору між сторонами не існувало. Уже ця дійсна обставина виключає вирішення його як такого за визначеним предме-том спору судом. Крім цього, відповідач не ухилявся від нотаріального посвід-чення правочину, та, власне, сторонами у справі не укладався договір купівлі-продажу земельної ділянки. Останній у матеріалах справи відсутній, а посилан-ня судді на аркуш справи 15 є надуманим, таким, що не відповідає дійсності.

Докази, на які в обгрунтування законності вимог ОСОБА_4 послався суд, не можна у повному обсязі визнати належними, достовірними та достатні-ми, вони сам договір як правочин собою не підміняють, нічого юридично не підтверджують відносно предмета спору, є абсолютно формальними. Фактично судом перераховані матеріали, додані позивачем до позовної заяви.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рі-шень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національ-ні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і приктику Європейського суду як джерело права.

З усталеної практики Європейського суду з прав людини, статті 76 ЦПК України слідує, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обгрунтовують вимоги і запе-речення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішен-ня справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення мо-же випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між со-бою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ді-лянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку ( квартири ) або ін-шого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріально-му посвідченню та державній реєстрації. Частиною другою статті 640 ЦК Укра-їни встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або дер-жавній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і дер-жавної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

За змістом приписів вказаної норми, правила частини другої статті 220 ЦК України не застосовуються щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочи-нів відповідно до статей 210, 640 ЦК України пов'язується з державною реєс-трацією, тому вони є неукладеними і не створюють прав та обов'язків для сто-рін.

Суд першої інстанції вказані норми матеріального права проігнорував, на-лежним чином не визначився у правовідносинах, які виникли у справі, та, буду-чи обізнаним про відсутність у справі самого договору купівлі-продажу, що є предметом спору, все ж ухвалив у справі незаконне рішення.

Оскаржуючи ухвалене 04 вересня 2017 року судове рішення, скаржник під-креслює, що суд не звернув уваги на нікчемність договору, про який йдеться між продавцем і покупцем, на відсутність доводів позивача, наведення ним будь-яких фактів стосовно безповоротного ухилення відповідача від нотаріаль-ного посвідчення правочину і втрати стороною можливості з будь-яких причин посвідчити угоду. Крім викладеного, оскаржуваним судовим рішенням поруше-ні економічні інтереси держави, оскільки, враховуючи вартість земельної ділян-ки, про яку йдеться як предмет купівлі-продажу, у розмірі 208400,00 гривень до бюджету не сплачене державне мито за належне оформлення угоди та не стяг-нутий збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, що свідчить про не-доотримання державою коштів у сумі понад чотири тисячі гривень.

Окремо скаржник зазначає, що державні органи, в інтересах яких прокура-турою заявлений даний позов, з моменту ухвалення оскаржуваного рішення жодних заходів щодо його перегляду в апеляційному порядку не вживали. Це свідчить про бездіяльність органів, до компетенції яких віднесні представниць-кі повноваження у даній сфері. Через вказане на підставі статті 131-1 Конститу-ції України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру», статті 56 ЦПК Украї-ни прокуратурою подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги посадової особи Немирівської місцевої прокура-тури Вінницької області заслуговують на увагу, вони обгрунтовано спростову-ють висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції, є об'-єктивно достатніми для визнання вимог позивача такими, що підлягають зали-шенню без задоволення.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлу-мачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змі-нює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Враховуючи необхідність залишення без задоволеня позовних вимог ОСОБА_4 у повному обсязі, на користь скаржника підлягають стягненню з позивача понесені у справі судові витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Немирівської місцевої прокуратури Вінниць-кої області Кордона Олега Володимировича задоволити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання правочину дійсним, визнання права власності на земельну ділянку скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання правочину дійсним, визнання права власності на зе-мельну ділянку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року наро-дження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого у АДРЕСА_2 на користь прокуратури Вінниць-кої області, код 02909909, МФО 820172, розрахунковий рахунок 3988 судовий збір, сплачений на користь держави за подання апеля-ційної скарги у сумі 1920,00 гривень (одна тисяча дев'ятсот двадцять гривень 00 коп.).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховно-го Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складений 03 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: Т.О. Денишенко

Судді: В.П. Рибчинський

С.К. Медвецький