Справа № 638/3451/18
Провадження № 2/638/2843/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2018 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Монастирьової І.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів, розміщених на депозитному рахунку,

Установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на її користь 19775,27 грн. за договором № 1838183 строкового банківського вкладу (депозиту) від 11.02.2014 року.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що є вкладником ПАТ «КБ «Надра» відповідно до договору № 1838183 від 11 лютого 2014 року. Відповідно до п.1.1 вказаного договору вона зобов'язана протягом п'яти днів з дня підписання внести грошову суму в розмірі 20066,57 грн., що нею було виконано. Строк дії договору становить 12 місяців+1 день з дня надходження коштів на депозитний рахунок, при цьому дія строку вкладу починається від дня надходження вкладу на рахунок (п.2.2 договору). Процентна ставка по вкладу складає 19 % річних. Однак, після спливу строку дії вказаного договору вона не отримала кошти, що розміщені на депозитному рахунку ПАТ «КБ «Надра» у зв'язку із тим, що вказаний банк віднесено до категорії неплатоспроможних та 06 лютого 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію. Відповідачем грошові кошти, розміщені на депозитному рахунку у ПАТ «КБ «Надра» їй не відшкодовані до часу звернення з даним позовом. Вимогу про стягнення коштів було розміщено на депозитному рахунку ПАТ «КБ «Надра», який є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, постановою правління НБУ від 01.06.2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 113 від 05.06.2015 року про початок ліквідації вказаного банку. Вона зверталась до відповідача із письмовими заявами стосовно роз'яснення підстав не внесення її до переліку вкладників, однак отримала відмову з посиланням на ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явився, надав відзив на позов, згідно якого просив врахувати його при розгляду спору, розглядати справу без участі представника відповідача, відмовити у задоволенні позову з урахуванням того, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено мораторій на стягнення коштів з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а виплата таких коштів можлива лише відповідно до зазначеного Закону, Фонд не є боржником за вкладом позивача у Банку, що ліквідується.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

11 лютого 2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) з поповненням оформлений в рамках пакету послуг «Новий ПУ «Базовий+», згідно якого вкладник передала банку грошову суму в розмірі 20066,57 грн., строком 12 місяців + 1 день, з процентною ставкою 19%.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 року № 113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра».

Листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» від 22.09.2015 року на адресу позивача підтверджено факт отримання заяви останньої щодо визнання кредиторських вимог та прийняття для подальшого розгляду.

Згідно квитанції від 19.05.2015 року ОСОБА_1 отримала 291,30 грн. в якості виплати відшкодування вкладникам ліквідованого банку ПАТ КБ «Надра».

Відповідно до листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10.07.2017 року на адресу позивача, ОСОБА_1 отримала кошти 19.05.2015 року, які є гарантованою сумою відшкодування коштів за рахунок Фонду. Щодо коштів розміщених у ПАТ «КБ «надра» згідно договору банківського вкладу від 11.02.2014 року, то ці вимоги включені до реєстру кредиторів банку внесені до четвертої черги, задоволення яких здійснюється в черговості, що передбачені ч.1 ст.52 Закону.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 04 червня 2015 р. № 356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05 червня 2015 р. № 113, "Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» строком на 1 рік з 05 червня 2015 р. до 04 червня 2016 р. включно.

На підставі пункту 2 частини пятої статті 12, частини першої статті 35, частини пятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 28 квітня 2016 р. № 616 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» строком на два роки до 04 червня 2018 включно.

На підставі пункту 2 частини пятої статті 12, частини першої статті 35, частини пятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 03 листопада 2016 р. № 2342 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» строком на два роки до 03 червня 2020 року включно.

Водночас, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Відповідно до частини 3 статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов?язковими до виконання на території України.

Зокрема, частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Крім того, відповідно до пункту 4 листа Міністерства юстиції України «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії» від 26.12.2008 року N 758-0-2-08-19, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

За таких умов, виходячи з наведених положень Конституції України, рішення Конституційного Суду України та роз?яснень Міністерства юстиції України, пріоритетними в даному випадку є положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відтак, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року у справі №6-2001п15.

Враховуючи те, що у ПАТ «КБ «Надра» розпочато процедуру ліквідації, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як вбачається з позову, позивач уклав із ПАТ КБ «Надра» договір строкового банківського вкладу.

Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 19775,27 грн.

Вимоги позивача ґрунтуються на обов?язку Фонду щодо повернення вкладу, що обумовлене договором.

За частиною 4 статті 104 ЦК України особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про банки і банківську діяльність» особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку, (стаття 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»)

Відповідно до частин 1-3 стаття 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Таким чином, правовідносини між позивачем та ПАТ КБ «Надра» ґрунтуються на договорі, а між Фондом гарантування та позивачем на Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, (частина 1 статті 509 ЦК України).

За частиною 1 статті 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Порядок відшкодування Фондом гарантування коштів за вкладами встановлюється Законом та «Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженим Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 (надалі - Положення № 14).

З приписів ст. ст. 26, 27, 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Розділів III і IV Положення № 14 вбачається, що Фонд гарантування починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування (200 000 грн.) вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в Загальний реєстр вкладників.

Так, відповідно до частини пятої статті 27 Закону протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду Переліку вкладників.

Отже, виконавча дирекція Фонду вживає заходи щодо затвердження Загального реєстру виключно на підставі Переліку вкладників, складеного та наданого Уповноваженою особою.

Таким чином, оскільки у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та на даний час розпочато процедуру ліквідації, вимоги позивача визнаються та задовольняються відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Такий висновок суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001 цс 15.

Жодною нормою Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та іншими чинними законодавчими актами України не передбачено, шо на Фонд гарантування покладено обов?язок відшкодовувати кошти вкладникам від імені сторони правочина, зокрема, у даній справі від імені ПАТ «КБ «Надра». Керуючись нормами спеціального Закону Фонд гарантування проводить відшкодування вкладникам неплатоспроможних банків ніяк інше, як у спосіб, встановлений Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, позивач безпідставно просить стягнути з у цій справі з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб кошти за порушення банком зобов?язань за договором, оскільки Фонд гарантування не є боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання. Фонд гарантування не є правонаступником Банку, а лише виступає його ліквідатором.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.ст.509,526 ЦК України, ст.ст. 2,47,77 Закону України "Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 3,4, 26,26,45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.12,13,81,158,258- 265ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення коштів, розміщених на депозитному рахунку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова, починаючи з 03.12.2018 року.

Головуючий