Номер провадження: 22-ц/785/940/18
Номер справи місцевого суду: 509/3591/17
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018 року м. Одеса

Справа № 509/3591/17

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_4;

- відповідач - ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Кочко В.К. 27 листопада 2017 рокуо 13 годині 55 хвилині в смт. Овідіополь Одеської області,

встановила:

У вересні 2017 р. ОСОБА_4звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_5 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі - 12 617,24 грн..

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовані тим, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.09.2013 р. з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі - ? частини всіх видів доходу щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2013 року і до повноліття дитини. Відповідач нерегулярно, не в повному обсязі платить аліменти на утримання доньки.

За період з 2013 р. по 2017 р. ОСОБА_5 сплачував аліменти частково різними сумами, не повністю і не завжди. Станом на 01.09.2017 р. має заборгованість по сплаті аліментів в сумі - 21 738,68 грн.. Вона має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі - 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за весь період ухилення від сплати аліментів в сумі - 12 617,24 грн..

Представник відповідача надав суду першої інстанції свій варіант розрахунку неустойки (пені), згідно якого її розмір становить - 5 943,15 грн..

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.11.2017 р. позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 пеню у зв'язку з простроченням сплати аліментів у розмірі - 5 943,15 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.09.2013 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі - ? частини всіх видів доходу щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2013 року і до повноліття дитини. ОСОБА_5 має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.09.2017 року в розмірі - 21 738,68 грн.. Враховуючи принципи диспозитивності та змагальності сторін слід стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі - 5 493 грн. (а. с. 41 - 42).

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі оскаржує рішення в частині визначення розміру неустойки (пені).Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині змінити. Стягнути неустойки (пеню) у розмірі - 12 617,24 грн..

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення в оскарженій частині ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує на те, що суд безпідставно взяв до уваги складений представником відповідача розрахунок неустойки.

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_5 письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав. У судовому засіданні вважав необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на те, що суд правильно визначив розмір неустойки.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час розгляду справи апеляційним судом, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про стягнення неустойки у розмірі - 5 943,15 грн..Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. 196 СК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 26 липня 2013 року сторони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.09.2013 р. з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі - ? частини всіх видів доходу щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2013 року і до повноліття дитини (а. с. 8).

З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного державник виконавцем Овідіопольського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області вбачається, що ОСОБА_5 має заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому листу № 2/509/3683/2013 від 30.09.2013 року станом на 01.09.2017 р. в розмірі - 21 738,68 грн. (а. с. 10).

Згідно розрахунку заборгованості з неустойки, який міститься у позові розмір пені становить - 12 617,24 грн. (а. с. 4 - 5).

У наданому представником відповідача варіанті розрахунку неустойки (пені) її розмір становить - 5 943,15 грн. (а. с. 27 - 28).

Між сторонами виникли правовідносини відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Частиною 1 ст. 196 СК України, в редакції чинній на час складення розрахунку заборгованості, передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про порушення права позивачки на своєчасне отримання аліментів, необхідність захисту цього права. Разом з тим, колегія суддів вважає правильним надання судом першої інстанції переваги розрахунку представника відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 р. справа № 6-94цс15 та від 16.12.2015 р. справа № 6-269цс15, неустойка (пеня) за один місяць рахується шляхом помноження заборгованості по аліментами за місяць на 1% і помноження на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання пені за кожен прострочений платіж у кожному місяці.

У розрахунку позивачки розмір пені по аліментам обрахований без врахування здійсненних платником аліментів переплат (жовтень, листопад 2013 року, квітень, жовтень 2014 р., червень та липень 2016 р.). Разом з тим, розрахунок представника відповідача цих недоліків не містить, він повністю відповідає правовим вищезазначеним висновкам Верховного Суду України.

Апелянт не надала доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно надав перевагу розрахунку відповідача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені належними доказами, суперечать встановленим по справі обставинам.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_4 є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаженій частині є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 листопада 2017 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 березня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

О. М. Таварткіладзе