АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 686/7839/17
Провадження № 22-ц/792/306/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 грудня 2017 року (суддя Палінчак О.М.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Добряк» до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_5 та ТзОВ «Добряк», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначали, що 12 жовтня 2007 року між ТзОВ «Добряк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Хмельницької обласної дирекції (далі - Банк) було укладено кредитний договір №010/08-11/9082, за яким Банк відкрив кредитну лінію у сумі 2 075 300 грн. строком до 11 жовтня 2017 року зі сплатою відсотків у розмірі 12,5% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між Банком та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 15 жовтня 2009 року були укладені договори поруки №№ 12/02-07/1-2-158 та 12/02-07/1-2-159.

В обґрунтування позову позивачі зазначали, що ні сам договір, ні укладені до нього додаткові угоди, не містять детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням процентної ставки за кредитом, відсутні положення про дострокове повернення кредиту, умови дострокового розірвання договору тощо, що є порушенням ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. п. 2, 3 постанови Правління НБУ «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Про незаконне підвищення процентних ставок за період дії договору з 12,5% до 18% річних без повідомлення про це споживача та поручителів стало відомо лише після звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У зв'язку з цим позивачі просили суд визнати недійсними кредитний договір №010/08-11/9082 від 12 жовтня 2007 року та договір поруки №12/02-07/1-2-158 від 15 жовтня 2009 року з моменту його вчинення.

У травні 2017 року позивачі звернулись до суду із заявою про призначення судово-економічної експертизи.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 грудня 2017 року у даній справі призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи правильно нараховано та розподілено ануїтетні щомісячні платежі на тіло кредиту та проценти згідно додатків до кредитного договору від 12 жовтня 2007 року №010/08-11/9082 та розрахунком заборгованості до позовної заяви, та яка процентна ставка застосована Банком виходячи із розрахунку заборгованості за кредитним договором, доданого до позовної заяви, та розміру заборгованості позивачів з урахуванням здійснених платежів. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Не погоджуючись з такою ухвалою, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»в апеляційній скарзі просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання позивачів про призначення по справі експертизи.

Вважає вказану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Посилається на те, що оскаржувана ухвала в частині зупинення провадження не відповідає законодавству, оскільки не містить мотивів постановлення ухвали з посиланням на законодавство та висновок з розглянутого питання, не зазначено, в чому полягає необхідність у зупиненні провадження у справі, тобто в порушення ст. 210 ЦПК України (попередньої редакції) взагалі не містить усіх обов'язкових частин такого процесуального документу як ухвала.

Як зазначено в апеляційній скарзі, скасування ухвали лише в частині зупинення провадження у справі не призведе до усунення обставин, що зумовили неможливість здійснення судом процесуальних дій - проведення експертною установою судової експертизи. Тому, на думку апелянта, скасуванню підлягає і ухвала в частині призначення експертизи.

Посилається на те, що предметом позову не є стягнення заборгованості, а Банк не є позивачем і не просить стягнути заборгованість, в правильності якої сумніваються позичальник та поручитель. У цій справі Банком жодних розрахунків заборгованості не надавалось, оригінали будь-яких розрахунків та розрахунково-касових документів, що можуть бути доказами, відсутні. Відповідно, проведення експертизи правильності експертизи боргу по копії взагалі не може здійснюватись.

Крім того, апелянтом зазначено, що судами різних інстанцій, що набрали законної сили, встановлено те, що зміна процентної ставки за кредитним договором (до 18% річних) відбувалась у відповідності до норм чинного законодавства, тобто, обставини підняття процентної ставки вже з'ясовані, розмір заборгованості визначений. Відтак, підстав для призначення експертизи з цих питань немає, оскільки обставини встановлені судовими рішеннями та не потребують доказування.

Задовольнивши клопотання позивачів про призначення експертизи на предмет вірності нарахування стягнутого судом боргу, суд першої інстанції фактично ставить під сумнів законність такого рішення, яке підтверджено трьома вищими інстанціями, що є прямим порушенням ст. 129 Конституції України, норм ЦПК України, а також унеможливлює проведення експертом такої експертизи з тих же підстав.

Щодо незаконності оскаржуваної ухвали в частині зупинення провадження апелянт зазначає, що виходячи зі змісту ст. 202 ЦПК України, в редакції, чинній на момент постановлення ухвали судом, необхідною передумовою для застосування такого необов'язкового виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог, а призначення судової експертизи відповідно до ст. 143 ЦПК України попередньої редакції можливе у випадку, коли при вирішенні спору виникають питання, які потребують спеціальних знань. Крім того, ухвала суду про зупинення провадження у справі має містити мотиви постановлення ухвали з посиланням на законодавство та висновок з розглянутого питання.

В судове засідання сторони не з'явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд, відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Суд, в силу п. 5 ч. 1 ст. 202, п. 2 ч. 1 ст. 203 ЦПК України, може за заявою особи, яка бере участь у справі, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи на час її проведення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.33 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», застосовуючи пункти 2, 3, 5 частини першої статті 202 ЦПК відповідно про зупинення провадження у зв'язку із захворюванням сторони, перебуванням її у службовому відрядженні чи призначенням судом експертизи, суд повинен виходити з того, що у таких випадках відповідно до змісту статті 157 ЦПК провадження у справі може бути зупинено, якщо передбачається, що зазначена відсутність сторони або проведення експертизи триватиме понад установлені строки розгляду справи.

Підстави зупинення провадження у справі та строки, на які зупиняється провадження у справі визначені положеннями ст. ст. 201-203 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали).

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 та ТзОВ «Добряк» звернулись до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк аваль» та просили суд визнати недійсними кредитний договір №010/08-11/9082 від 12 жовтня 2007 року та договір поруки №12/02-07/1-2-158 від 15 жовтня 2009 року з моменту його вчинення(а. с. 2-37).

У судовому засіданні позивачі звернулись до суду із заявою про призначення судово-економічної експертизи, зазначивши, що суд зобов'язаний сприяти всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи, за наслідками розгляду справи ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що неможливо без призначення судово-економічної експертизи (а. с. 43, 44).

Постановляючи ухвалу про задоволення клопотання позивачів про призначення у справі судово-економічної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи, виникає потреба у застосуванні спеціальних знань.

Зупиняючи провадження у даній справі, суд виходив з того, що на час проведення судово-економічної експертизи провадження у справі слід зупинити, так як для проведення експертизи потрібен тривалий час.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується Апеляційний суд Хмельницької області.

Посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала в частині зупинення провадження не відповідає законодавству, оскільки не містить мотивів постановлення ухвали з посиланням на законодавство та висновок з розглянутого питання, не зазначено, в чому полягає необхідність у зупиненні провадження у справі, є безпідставним. Така процесуальна дія як зупинення провадження є похідною від призначення експертизи, є підставою для переривання процесуальних строків, а посилання апелянта є формальним.

Посилання апелянта на те, що предметом позову не є стягнення заборгованості, а Банк не є позивачем і не просить стягнути заборгованість, в правильності якої сумніваються позичальник та поручитель, і що проведення експертизи щодо правильності боргу по копії взагалі не може здійснюватися, не є підставою для скасування ухвали в частині зупинення провадження.

Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності підстав для призначення експертизи та затягування розгляду справи шляхом зупинення провадження у справі на час її проведення, не мають правового значення, так як доцільність призначення вищевказаної експертизи апеляційним судом не визначається, оскільки ухвала в цій частині відповідно до ст. 293 ЦПК України (яка діяла на момент винесення ухвали) не підлягає перегляду в суді апеляційної інстанції окремо від рішення суду.

Задовольняючи клопотання про призначення експертизи, суд правильно виходив з того, що суду необхідно додержуватися засад рівних можливостей сторін у доказуванні, що документи, які надав позивач підлягають дослідженню особами, які мають спеціальні знання з метою забезпечення змагальності в доведенні та повного і об'єктивного встановлення обставин справи.

Аналіз питань, які ухвалою суду поставлені перед експертами вказує на те, що більшість із них не має ознак того, що вони є правовими. Хоча деякі питання і містять формулювання стосовно відповідності тих, чи інших операцій нормам чинного законодавства, але це викликано тим, що бухгалтерсько-економічна та фінансово-кредитна діяльність тісно пов'язана із застосуванням нормативно-правових активів, які цю діяльність регулюють. Якщо питання є чисто правовими, експерт має право не відповідати на ці питання.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що зупиняючи провадження у справі, суд діяв в межах діючого на той час процесуального законодавства (п.5 ч.1 ст.202, п.2 ст.203 ЦПК України). Судом враховано те, що експертам направляються матеріали справи.

Наведене свідчить про те, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування чи зміни цієї ухвали відсутні.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки ухвала суду правильна, обґрунтована, відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для її скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Хмельницької області

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 4 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 26 березня 2018 року.

Судді: /підписи/ А.В. Купельський

Л.М. Грох

А.М. Костенко

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський

_________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Палінчак О.М. Категорія: ухвала

Доповідач - Купельський А.В.