Справа № 2/593/466/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2018 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі прокурора Рісної І.В.

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бережани підготовче засідання по цивільній справі за позовом Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Бережанської центральної районної комунальної лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину,-

В С Т А Н О В И В :

Бережанський відділ Теребовлянської місцевої прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Бережанської центральної районної комунальної лікарні звернувся з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, мотивуючи позовні вимоги тим, що вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 128 КК України із призначенням покарання у виді 150 годин громадських робіт. Згідно вироку суду 23 лютого 2018 року між 19 та 20 годиною, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у м. Бережани Тернопільської області, на Площі Ринок, 8, відбувалася бійка, яку намагався припинити ОСОБА_4, розтягуючи останніх один від одного. ОСОБА_5 з метою уникнення дій ОСОБА_4, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, навмисно наніс йому удар ногою по лівій нозі, від якого ОСОБА_4 впав. Вказаний удар по нозі не спричинив тілесних ушкоджень потерпілому, однак внаслідок його нанесення ОСОБА_4, не втримавшись на ногах, впав з висоти власного росту лівою стороною свого тіла на поверхню бруківки, отримавши при цьому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівого стегна із зміщенням уламків, яке не було небезпечним для життя в момент заподіяння, однак спричинило тривалий (понад 21 день) розлад здоров'я, яке належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

А так як внаслідок дій ОСОБА_1 потерпілий ОСОБА_4 з 23 лютого 2018 року по 1 травня 2018 рік знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Бережанської ЦРКЛ (67 ліжко-днів), вартість якого становить 36 472,66 грн., які останнім у добровільному порядку не відшкодовано, тому прокурор Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури в інтересах закладу охорони здоров"я звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Бережанської ЦРКЛ вищевказаної понесеної суми витрат.

У судовому засіданні прокурор Рісна І.В. позов підтримала, просила його задоволити із підстав, зазначених у поданій нею заяві.

Представник Бережанської ЦРКЛ Станинець Д.Ю. в судове засідання не з"явився, просив справу розглядати у його відсутності, позов прокурора підтримує, просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з"явився, подав суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення, однак просив врахувати, що він у зв"язку із відсутністю коштів не має можливості повністю проплатити понесені Бережанської ЦРКЛ витрати на лікування потерпілого, а буде відшкодовувати його частинами.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивача та взявши до уваги письмові заяви відповідача та представника Бережанської ЦРКЛ, прийшов до висновку, що позовні вимоги прокурора підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Судом встановлено, що вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 31 серпня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Вироком Бережанського районного суду, який набрав законної сили, встановлено, що 23 лютого 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у м. Бережани Тернопільської області, на Площі Ринок, 8, відбувалася бійка, яку намагався припинити ОСОБА_4, розтягуючи останніх один від одного. ОСОБА_5 з метою уникнення дій ОСОБА_4, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, навмисно наніс йому удар ногою по лівій нозі, від якого ОСОБА_4 впав. Вказаний удар по нозі не спричинив тілесних ушкоджень потерпілому, однак внаслідок його нанесення ОСОБА_4, не втримавшись на ногах, впав з висоти власного росту лівою стороною свого тіла на поверхню бруківки, отримавши при цьому тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівого стегна із зміщенням уламків, яке не було небезпечним для життя в момент заподіяння, однак спричинило тривалий (понад 21 день) розлад здоров'я, яке належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Внаслідок отриманих ушкоджень потерпілий ОСОБА_4 з 23 лютого по 1 травня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Бережанської ЦРКЛ і у зв"язку з цим заклад охорони здоров"я поніс витрати на його лікування на суму 36 472,66 грн., які відповідачем у добровільному порядку не відшкодовано.

Вищевказані факти підтверджуються поясненнями прокурора та оглянутими в судовому засіданні розрахунком вартості перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні в Бережанській ЦРКЛ та вироком Бережанського районного суду від 31 серпня 2018 року, який в апеляційному порядку не оскаржувався та набрав законної сили.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування, і передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінального провадження, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 (далі Порядок).

Відповідно до п.2 вищевказаного Порядку сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

А так як відповідач ОСОБА_1 вчинив злочин, внаслідок якого потерпілий ОСОБА_4 перебував на лікуванні в Бережанській ЦРКЛ, що підтверджується матеріалами справи, та не заперчується у самим відповідачем, який, подавши суду свою письмову заяву, визнав позов, то за таких обставин, суд у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України вважає за необхідне позовні вимоги прокурора задоволити та стягнути з відповідача в користь Бережанської ЦРКЛ витрати, понесені на лікуванням потерпілого від злочину ОСОБА_4 в розмірі 36 472 грн.66коп..

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 19, 76-82, 89, 141, ч. 4 ст. 206, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 7 липня 1995року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», ст.ст. 1166, 1206 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Бережанського відділу Теребовлянської місцевої прокуратури задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, на користь Бережанської ЦРКЛ витрати, понесені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 в сумі 36 472 (тридцять шість тисяч чотириста сімдесят дві) гривні 66 копійок, перерахувавши їх на р/р 1517 в ГУДКСУ в Тернопільській області, МФО 838012, код 02000435.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.