Справа № 357/7667/17 Головуючий у І інстанції Кошель Л. М.
Провадження № 22-ц/780/1198/18 Доповідач у 2 інстанції Фінагеєв В. О.
Категорія 47 20.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області

у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Шуляка Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2017 року у справі за позовом Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - комунальний заклад Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини міста Біла Церква», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області звернулася до суду з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_3 та просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини усіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок малолітнього ОСОБА_3, відкритий у банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення ним повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 червня 2017 року під час обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3 було встановлено, що дитина проживала у незадовільних, антисанітарних умовах, у помешканні відсутні продукти харчування, дитина була у брудному одязі. Під час відвідування сім'ї відповідач та її мати перебували у стані сильного алкогольного сп'яніння, поводилися агресивно, а у квартирі спав невідомий чоловік. Комісія дійшла висновку про доцільність відібрання малолітнього ОСОБА_3 від його матері, оскільки залишення дитини в таких умовах проживання є небезпечним для її життя та здоров'я. Сусіди також повідомили, що відповідач кричить на дитину, застосовує до неї фізичну силу, через що дитина постійно плаче. 22 червня 2017 року Білоцерківським відділом поліції ГУНП України у Київській області зафіксовано факт вчинення насильства в сім'ї ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина. У зв'язку з зазначеним, 04 липня 2017 року ОСОБА_3 було відібрано від матері та влаштовано в комунальний заклад. Батько дитини ОСОБА_4 перебуває у місцях позбавлення волі. Рішенням суду від 14 липня 2011 року ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а рішенням суду від 16 жовтня 2012 року - відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Позивач також просив стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2017 року позов Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області в інтересах малолітнього ОСОБА_3 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що у рішенні суду відсутні посилання на будь-які докази, які підтверджують факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, незабезпечення належних санітарних умов проживання для дитини, відсутності піклування про стан здоров'я дитини, її фізичний розвиток, та зловживання відповідача спиртними напоями. Відповідач вказує на те, що її сім'я є малозабезпеченою, оскільки у зв'язку з народженням дитини вона не працювала. Висновок про зловживання відповідача алкогольними напоями є голослівним, так як ОСОБА_2 не перебуває на обліку з даного приводу. Відповідач зазначає, що її дитина ніколи не була голодною, оскільки коштів, які ОСОБА_2 отримує від держави, вистачає на придбання продуктів харчування та одягу для дитини. На даний час малолітній ОСОБА_3 перебуває у Спеціалізованому обласному будинку дитини м. Біла Церква, і відповідач часто його відвідує. Зі слів співробітниці закладу малолітнього ОСОБА_3 відібрали від матері з метою подальшого усиновлення чужими людьми.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 06 лютого 2018 року учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу до 21 лютого 2018 року. Однак, відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи не надходили.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2 (а.с.6).

22 червня 2017 року Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області було складено акт обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3, у якому зазначено, що малолітній ОСОБА_3 проживає по АДРЕСА_1, разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_7 Дитина з матір'ю спить на кухні. У помешканні брудно, стоїть неприємний запах, сморід. Продукти харчування були відсутні. У пляшечці, яку тримала дитина, була кисла вода. Під час обстеження мати вела себе агресивно, була нетвереза. У помешканні також знаходився невідомий чоловік, який спав, оскільки був у сильному алкогольному стані. Санітарно-гігієнічні умови вкрай незадовільні. Комісія дійшла висновку про доцільність відібрання малолітнього ОСОБА_3 (а.с.9).

Згідно рішення про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_3, який опинився в складних життєвих обставинах, та його влаштування № 241 від 27 червня 2017 року виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області вирішив за доцільне відібрати малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 від його матері ОСОБА_2 та позбавити її батьківських прав (а.с.5).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2011 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо її сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на його утримання у розмірі ? частині всіх її доходів щомісячно, починаючи з 17 травня 2011 року до повноліття дитини (а.с.10).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2012 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_6 (а.с.11-12).

З 04 липня 2017 року ОСОБА_3 перебуває на повному державному утриманні в комунальному закладі Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Біла Церква» (а.с.36).

Згідно висновку від 08 вересня 2017 року про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини ОСОБА_3 має ураження головного мозку неуточненої етіології, залізодефіцитну анемію, інші ускладнення, пов'язані з імунізацією, дерматит неуточнений (а.с.34).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

З матеріалів справи вбачається, що 22 червня 2017 року службою у справах дітей було проведено обстеження житлових умов малолітнього ОСОБА_3, який проживає з матір'ю ОСОБА_2. За наслідками такого обстеження було складено акт, з якого вбачається, що малолітній ОСОБА_3 проживає у несприятливих для нього умовах, а саме у помешканні брудно, стоїть сморід, продукти харчування відсутні. У пляшечці, яку тримала дитина, була кисла вода. Під час обстеження мати вела себе агресивно, була нетвереза. У помешканні також знаходився невідомий чоловік, який спав, оскільки був у сильному алкогольному стані. Санітарно-гігієнічні умови вкрай незадовільні.

На підставі зазначених в акті обстеження умов проживання дитини було прийнято рішення від 27 червня 2017 року про негайне відібрання малолітнього ОСОБА_3, який опинився в складних життєвих обставинах, та його влаштування до комунального закладу.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Звертаючись до суду з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_3 Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради вказує на факт ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того, позивач зазначив, що під час відвідування сім'ї відповідач перебувала у стані сильного алкогольного сп'яніння. Сусіди також повідомили, що відповідач кричить на дитину, застосовує до неї фізичну силу, через що дитина постійно плаче, у зв'язку з чим, 22 червня 2017 року відділом поліції зафіксовано факт вчинення насильства в сім'ї ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина.

Відповідно до ст. 164 СК України батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом, Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Так, зазначаючи про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків, позивач не надав доказів того, що вказана обставина має місце, носить постійний та систематичних характер. Позивач дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків на підставі разового відвідування та обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_3, яке мало місце 22 червня 2017 року, що не є достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Крім того, судом встановлено, що після відібрання малолітнього ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 неодноразово відвідувала його у закладі, якому він перебуває, що свідчить про те, що мати цікавиться життям дитини. Так, з повідомлення комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини міста Біла Церква» від 25 вересня 2017 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 відвідувала дитину ОСОБА_3 05 липня 2017 року, 06 липня 2017 року, 15 липня 2017 року, 18 липня 2017 року, 20 липня 2017 року, 22 липня 2017 року, 23 липня 2017 року, 27 липня 2017 року, 31 липня 2017 року, 03 серпня 2017 року, 06 серпня 2017 року, 09 серпня 2017 року, 11 серпня 2017 року, 28 серпня 2017 року, 19 вересня 2017 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Служба у справах дітей вказує на те, що під час відвідування сім'ї відповідач перебувала у стані сильного алкогольного сп'яніння. Однак, у матеріалах справи відсутні докази того, що вказана подія мала місце, а відповідач перебуває на обліку з приводу зловживання алкогольними напоями чи є хронічним алкоголіком.

У позовній заяві позивач зазначає, що зі слів сусідів відповідач застосовує до дитини фізичну силу, у зв'язку з чим, відділом поліції зафіксовано факт вчинення насильства в сім'ї ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина.

Однак, факт насильства ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 є недоведеним, оскільки будь-які докази, крім, як зазначає позивач, слів сусідів, які вказують на жорстоке поводження ОСОБА_2 з дитиною, у матеріалах справи відсутні.

Крім того, відповідно до наданої суду характеристики з місця проживання, ОСОБА_2 за час проживання в м. Біла Церква, зарекомендувала себе позитивно, громадський порядок не порушувала, скарг від сусідів на неї не надходило.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, передбачені ст. 166 СК України, як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківський прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року, справа «Савіни проти України» зазначено, що держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають

відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Сім'я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків; - наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб; Особливу увагу слід приділяти сім'ям, які опинилися в складних соціально-економічних умовах і

потребують більш конкретної підтримки. Необхідно також, щоб

загальні програми доповнювалися адресними цільовими заходами.

Однак, позивач не надав доказів того, що ним вживалися відповідні профілактичні заходи щодо підтримки сім'ї ОСОБА_2 та ним приділялася окрема увага цій сім'ї, враховуючи те, що відповідача уже позбавили прав відносно двох дітей.

Посилання позивача на судові рішення, згідно яких ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно двох інших дітей, не приймаються до уваги, оскільки вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд встановлює наявність підстав для цього з урахуванням конкретних випадків та окремо щодо кожної дитини.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позову, сплачений відповідачем судовий збір у розмірі 1 408 грн. підлягає стягненню на її користь з держави, так як при подачі позову Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області не сплачувала судовий збір на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2017 року скасувати та прийняти постанову.

У задоволенні позову Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - комунальний заклад Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини міста Біла Церква», про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з держави Україна на користь ОСОБА_2, проживаючої по АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 1 408 (одна тисяча чотириста вісім) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Фінагеєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.