Справа № 309/1353/18
Провадження № 2/309/1168/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я. В.

за участю секретаря Соймик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до Хустської міської ради про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Хустської міської ради про визнання права власності на майно колишнього колгоспного двору.

Позовні вимоги позивачем вмотивовані тим, що після смерті матері позивачки ОСОБА_2 10 травня 2017 р., відкрилася спадщина яка складається з житлового будинку з надвірними побудовами розташованого по вул..Маркуша №1 в м.Хуст. Після звернення до приватного нотаріуса ОСОБА_3 позивачу було розяснено, що вона не може отримати свідоцтво про право власності, оскільки право власності на житловий будинок визнано за колгоспним двором, головою якого була мати позивачки, при цьому не перераховані всі члени двору та не визначені їх частки. Свідоцтво про право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлено на фізичних осіб членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування у звязку з прийняттям Закону УРСР « Про власність» від 07.02.1991 року. Житловий будинок за адресою м.Хуст, вул.. Маркуша №1 належав колгоспному двору, головою якого була бабка позивачки ОСОБА_4, яка померла 22.08.1978 р.

ОСОБА_1 була членом колгоспного двору, 16 листопада 1979 р. Хустьким міським відділом комунального господарства матері позвачці ОСОБА_2 було видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, яким посвідчено, що в цілому житловий будинок з прилеглими до нього будовами та спорудами, який розташовано в м. Хуст по вул.. Залізничній № 1 дійсно належить колгоспному двору , головою якого є ОСОБА_2 Будинок зареєстровано в Хустському БТІ в реєстровій книзі №3 за реєстровим №1420 від 16.11.1979 року. На момент припинення колгоспного двору його членами були мати позивачки ОСОБА_2, позивачка, чоловік позивачки ОСОБА_5, дочка ОСОБА_5 Маряна ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 Після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 13.01.1996 року, відкрилася спадщина на його 1/5 частини житлового будинку як співвласника припиненого колгоспного двору. Після смерті матері ОСОБА_2 10.05.2017 року відкрилась спадщина на 1/5 частину житлового будинку як співвласника майна припиненого колгоспного двору. Діти позивачки ОСОБА_5 (у шлюбі - Бучок) Маряна ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 (у шлюбі - Фекете) ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 своїх прав на майно колишнього колгоспного двору та на спадкове майно свого батька не заявляли і не заявляють.

Враховуючи наведені обставини позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, для захисту своїх майнових прав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник Хустської міської ради в судове засідання не з'явився. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги визнають.

В зв'язку із цим суд, враховуючи письмові заяви сторін , вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла до 16.12.1993 року, двір може мати статус колгоспного за умови, якщо члени двору працюють у колгоспі.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років поспіль до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (у цей строк не включаються час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, а також хвороба). Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Житловий будинок був побудований батьками позивача. Відповідно 16 листопада 1979 р. Хустьким міським відділом комунального господарства матері позвачці ОСОБА_2 було видано свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, яким посвідчено, що в цілому житловий будинок з прилеглими до нього будовами та спорудами, який розташовано в м. Хуст по вул.. Залізничній № 1 дійсно належить колгоспному двору , головою якого є ОСОБА_2 Будинок зареєстровано в Хустському БТІ в реєстровій книзі №3 за реєстровим №1420 від 16.11.1979 року.

У зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок в м. Хуст вул.. Маркуша № 1 було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства за колгоспним двором, членом якого на момент припинення існування колгоспних дворів була мати позивача, відтак на підставі закону вона була власником цього будинку.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 р. та п.ПЗ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994 р. № 18/5, я є такою, що прийняла спадщину свого чоловіка, оскільки після его смерті фактично вступила у володіння та користування спадковим майном. Згідно з п 113 Інструкції № 18/5 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в зчіравління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України та п.п. 3.21 п. З глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5, позивач вважається такою, що прийняла спадщину своєї .матері як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і не заявив відмови від неї.

Відповідно до копії будинкової книги, станом на день смерті ОСОБА_4 за адресою м.Хуст, вул.. Залізнична № 1 проживала позивач ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких підстав позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись вимогами ст.ст. ст.ст.200, 259, 263, 264, 265, ЦПК України, ст. ст.. 328,392,1216 ,1218,1223,1261,1269 ЦК України, с у д

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в цілому, що розташований за адресою м. Хуст вул.Маркуша № 1 Хустського району Закарпатської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання через Хустський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення виготовлено 15 червня 2018 року.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_8

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_8