Єдиний унікальний номер 227/4080/17 Номер провадження 22-ц/775/943/2018

ОСОБА_1 ОСОБА_2 Номер провадження 22-ц/775/943/2018
Категорія 39

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Жданової В.С. (суддя-доповідач),

суддів: Папоян В.В., Халажди О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ситніка Д.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року у цивільній справі № 227/4080/17 (суддя Хандурін В.В.) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Добропільського району Донепцької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 сільської ради Добропільського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначила, що 27 грудня 2005 року у місті Родинське Донецької області померла її бабуся ОСОБА_5. 22 квітня 2004 року остання склала заповіт, яким все належне їй майно та майнові права на випадок своєї смерті заповідала їй. 17 листопада 2017 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, яке складається із права на земельну ділянку (пай) в землях Добропільського району СП «40 років Жовтня» розміром 9.5 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі, але їй було відмовлено у звязку з пропуском 6-місячого строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску цього строку вважає знаходження у стані вагітності на момент смерті своєї бабусі та інвалідність її чоловіка ОСОБА_6, який є інвалідом ІІ групи, за яким вона також здійснювала догляд. Через ці обставини у неї бракувало часу для оформлення своїх спадкових прав. Просила суд визначити додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Добропільського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилась позивач ОСОБА_3 та оскаржила його в апеляційному порядку, рішення суду першої інстанції просить скасувати та ухвалити нове, яким визначити додатковий строк для прийняття спадщини на три місяці.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неправильно оцінив докази, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що смерть спадкодавця 27 грудня 2005 року настала майже наприкінці її вагітності, а дитину вона народила 21 березня 2006 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Вважає, що насамперед їй необхідно було народити дитину, а після її народження здійснювати догляд за нею, оскільки на момент закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини дитині було всього три місяці, а тому ці обставини обєктивно вказують на те, що вона не мала можливості подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Крім того, для подання заяви про прийняття спадщини їй необхідно було у будь-якому разі виїжджати до міста Добропілля, щоб подати її особисто, чи до сусідніх міст відповідних нотаріальних округів, щоб оформити і надіслати таку заяву поштою, що у стані вагітності та потім із новонародженою дитиною для неї було важко та створювало труднощі. Зазначає, що причини пропуску такого строку вважає поважними.

Позивач у судове засіданні Апеляційного суду не зявилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що свідчить телефонограма, зареєстрована в Журналі реєстрацій телефонограм за №1897 від 15.06.2018 року, яку ОСОБА_3 отримала особисто (а.с. 77)

Відповідач ОСОБА_4 сільська рада Добропільського району також повідомлена належним чином , але її представник в судове засідання не зявився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 грудня 2005 року у віці 88 років померла ОСОБА_5, про що виконкомом Родинської міської ради у Книзі реєстрації смертей зроблено запис №224 від 05.12.2005 р. На випадок своєї смерті ОСОБА_5 22.04.2004 року склала заповіт, засвідчений секретарем Никанорівської сільської ради, відповідно до якого вона все своє майно, де воно б не знаходилось і з чого б не складалось, заповіла своїй онуці - ОСОБА_3 (а.с.6). Будь-яких документів про спорідненість позивача і померлої ОСОБА_5 суду не надано.

7 листопада 2017 року позивач ОСОБА_3В звернулась до Добропільської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно спадкодавця ОСОБА_5, яка померла 27 грудня 2005р. Державним нотаріусом Другої добропільської державної нотаріальної контори постановою від 17.11.2017р. відмовлено у видачі такого свідоцтва у звязку з порушенням шестимісячного строку подачі заяви про прийняття спадщини, який відраховується з дня відкриття такої спадщини (дати смерті спадкодавця) і відсутності доказів про постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.7).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що причини, на які посилається позивач, а саме: вагітність на час смерті бабусі, подальше перебування у відпустці по догляду за дитиною, догляд за хворим чоловіком, не можна вважати такими, що є непереборними та унеможливлювали подання до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Такий висновок суду першої інстанції зроблений судом на підставі доказів, наданих сторонами, які судом оцінені відповідно до приписів ст.. 89 ЦПК України, є вірним та відповідає фактичним обставинам справи.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. ( ст.ст. 1220,1222, 1270 ).

Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини постійно не поживав зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини ,суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як роз'яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року). Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 1320цс17.

З матеріалів справи вбачається, що спадщина після смерті ОСОБА_5 відкрилась 27 грудня 2005 року і її спадкоємець позивач ОСОБА_3, яка постійно зі спадкодавцем не проживала, повинна була у строк по 27 червня 2006 року включно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Така заява була подана позивачем лише 17.11.2017 року, тобто зі спливом більше ніж 11 років.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, позивач посилається на те, що на час смерті спадкодавця була вагітною, в подальшому доглядала за новонародженою дитиною та чоловіком, який був інвалідом 2 групи.

Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Пунктом 3.5 глави 10 Порядку передбачено, що якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

При цьому позивач не зазначила, що перешкоджало їй подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового зв'язку, що передбачено пунктом 3.5 глави 10 вказаного Порядку.

Такі обставини як народження дитини, догляд за дитиною та чоловіком-інвалідом, а тому бракування через це часу для подання заяви, в розумінні ст. 1272 ЦК України не можуть бути визнані судом такими, що створювали непереборні труднощі спадкоємцеві для вчасного подання заяви про прийняття спадщини, тобто не можуть бути визнані поважними причинами.

Крім того, враховуючи дату відкриття спадщині 27 грудня 2005 року, дату народження дитини 21.03.2006 р., а також дату встановлення чоловіку позивача інвалідності 01.05.2006 року відсутні підстави для висновку про наявність істотних на непереборних труднощів для подання заяви.

Доводи апеляційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції та могли вплинути на рішення суду представником позивача апеляційному суду не надано.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне рішення виготовлено 19 червня 2018 року

ОСОБА_1 ОСОБА_2