Справа № 206/4553/13-ц
Провадження № 6/206/45/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 м. Дніпро

Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С. розглянувши у судовому засіданні заяву представника заявника ФОП ОСОБА_1 про заміну стягувача у цивільній справі за позовом ПрАТ «СК «ВУСО» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою (в порядку регресу), -

ВСТАНОВИВ

Представник заявника ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну стягувача. Заявник заявлені вимоги мотивує тим, що 03.09.2013 Самарським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення по справі № 206/4553/13-ц (далі - Рішення), яким цивільний позов ПрАТ «СК «ВУСО» (далі - Первісний стягувач) до ОСОБА_2 (далі - Боржник) про відшкодування майнової шкоди задоволено. На виконання вищевказаного рішення судом видано виконавчий лист про стягнення в порядку регресу з Боржника на користь Первісного стягувача 17035 (сімнадцять тисяч тридцять п'ять) грн. 77 коп. завданої матеріальної шкоди та судовий збір 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 коп. 18.04.2018 між ПрАТ «СК ВУСО» (Первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Новий кредитор) укладено договір № 18/04/2018 про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договору страхування. Посилаючись на викладені обставини, представник заявника просив замінити стягувача по примусовому виконанню виконавчого листа № 206/4553/13-ц.

Представник заявника ФОП ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_3, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі заявника та представника заявника.

Інші учасники судового розгляду, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили.

Згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, розглянувши заяву про заміну стягувача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2013 з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «ВУСО» була стягнута сума страхового відшкодування у порядку регресу в розмірі 17035 (сімнадцять тисяч тридцять п'ять) гривень 77 (сімдесят сім) копійок та судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 (сорок) коп. (а.с. 50-51).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2018 між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», в особі Голови Правління Артюхова Андрія Вікторовича та суб'єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік який наведений у Додатку № 1 до Договору (а.с. 94-97).

В додатках до Договору № 1 та 3 до Договору наявна інформація про передання ФОП ОСОБА_1 права вимоги до ОСОБА_2 (а.с. 97-98).

Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї з сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім вищевикладеного суд, також, вирішуючи питання порушене поданою заявою враховує, таке. Статтею 1291 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. У постанові Пленуму ВСУ від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини. Так, рішенням від 27.11.2008 у справі «Крутько проти України» (№2), Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (no.1) (GC), no. 36813/97, п.197 ЄСПЛ 2006). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Джорж Естіма проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998*II, п. 35, та «Сіка проти Словакії» (Sica v. Slovakia), №2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року). Застосовуючи процедуру «пілотного рішення» у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (рішення від 15.10.2009, остаточне від 15.01.2010) Європейський суд з прав людини знову констатував, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» ( Immobiliare Saffi v. Italy), (GC), №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачене першим реченням першого пункту статті 1 Протоколу №1 (див. рішення у справі Войтенка, п. 53). Отже, виконання судового рішення це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов'язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на підставі договору про відступлення прав вимоги змінилась сторона у виконавчому провадженні, а саме відбулась заміна первісного стягувача - ПрАТ «СК «ВУСО» на заявника ФОП «ОСОБА_1», а тому, заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 11, 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Заяву представника заявника ФОП ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_3 про заміну стягувача у цивільній справі за позовом ПрАТ «СК «ВУСО» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою (в порядку регресу) задовольнити повністю.

Замінити стягувача по примусовому виконанню виконавчого листа № 206/4553/13-ц, виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 завданих збитків в порядку регресу в розмірі 17035 (сімнадцять тисяч тридцять п'ять) гривень 77 (сімдесят сім) копійок завданої матеріальної шкоди та судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) грн. 40 (сорок) коп., з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на його правонаступника - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення у формі ухвали складено 05.06.2018.

Суддя К.С. Маштак