Справа № 580/2134/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 просить стягнути суму заборгованості за договором позики грошових коштів від 04.07.2018 року у розмірі 17250 грн., яка складається з суми основного боргу - 15000 та суми нарахованої пені - 2250 грн. та судові витрати у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за досягнутою згодою про надання позики, вона 04.07.2018 року згідно з розпискою відповідачки передала останній грошові кошти в розмірі 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. Погашення позики повинно було здійснюватися до повної виплати суми боргу в строк до 04.09.2018 року. Однак відповідачка свої зобовязання не виконала. Після спливу строку повернення боргу позивачка неодноразово усно зверталася до відповідачки з приводу повернення боргу, але відповідачка грошей не повернула. Позивачка зазначає, що, оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора вона зобовязана сплатити суму боргу з урахуванням 1 (одного) % від суми позики за кожен день прострочення, про що було зазначено у розписці. Отже загальний розмір заборгованості за договором позики грошових коштів від 04.07.2018 року складає 17250 (сімнадцять тисяч двісті пятдесят) грн.

Ухвалою від 09.10.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивачки не зявився.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, але 26.11.2018 року надіслала до суду заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить провести розгляд справи у її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Згідно з копією розписки від 04.07.2018 року слідує, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 взяла в борг грошову суму 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. Крім того зазначила, що якщо у вказаний строк займ не поверне то зобовязується виплатити пеню в розмірі 1% від суми займу за кожний день (а.с.6). Зобовязується борг повернути до 04.09.2018 року.

У зазначений в розписці строк, відповідачка не виконала зобовязання по поверненню боргу. За розрахунком позивачки, зазначеним в позові, заборгованість відповідачки перед позивачкою станом на день предявлення позову 18.09.2018 року складає 17250 (сімнадцять тисяч двісті пятдесят) грн. , яка складається з суми основного боргу 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн., та суми нарахованої пені 2250 (дві тисячі двісті пятдесят) грн.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із зобовязань за договором позики, недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язань.

Суд вважає, що за своєю природою вказана розписка є борговою, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної суми грошей.

Верховний Суд України в Постанові №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року виклав правовий висновок про те, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Таким чином, якщо в розписці не вказано слово «борг» чи «позика», а є зобов'язання боржника повернути ці грошові кошти, то це є договір позики.

В розписці, написаній ОСОБА_2 від 04.07.2018 року вказано, що остання взяла в борг у позивачки кошти в сумі 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн. строком до 04.09.2018 року, що говорить про наявні боргові зобов'язання відповідачки перед позивачкою та визначений строк його виконання. З огляду на викладене, суд виходить з того, що між сторонами була дотримана форма договору позики та представленою розпискою посвідчено передання позивачем відповідачці 04.07.2018 року у борг 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк повернення боргу визначений сторонами в розписці закінчився - 04.09.2018 року, однак відповідачка суму коштів, отриману в борг- позивачці не повернула.

Згідно з положеннями ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Як встановлено в судовому засіданні у позивачки ОСОБА_1 знаходиться оригінал виданої відповідачкою боргової розписки від 04.07.2018 року, що свідчить про те, що остання не виконала свої зобовязання та не повернула позивачці свій борг.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивачем підтверджено, що фактично вона передала відповідачці 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України, передбачений обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивачки у звязку з невиконанням зобовязань відповідачкою у встановлений в розписці строк, за період з 04.09.2018 року 1 (один) %, як зазначено в розписці, склала - 2250 (дві тисячі двісті пятдесят) грн.

За даних обставин, з огляду на те, що позивачкою надано належні та допустимі докази отримання відповідачкою в борг 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн., що і визнала відповідачка в написаній власноручно заяві, з урахуванням вищевикладеного, та у відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, яка передбачає, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог - суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із задоволеної суми позову, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 526, 533, 625, 1046 - 1050 ЦК України та керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий 13.05.2016 року код органу, що видав 5920, зареєстрована та фактично проживає: 42232, Сумська область Лебединський район с. Гірки вул. Червленівська, 9 на користь ОСОБА_3, РНОКПП : НОМЕР_3 - грошові кошти за розпискою від 04.07.2018 року в розмірі 17250 (сімнадцять тисяч двісті пятдесят) грн. , яка складається з суми основного боргу 15000 (п'ятнадцять тисяч) грн та суми нарахованої пені 2250 (дві тисячі двісті пятдесят) грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя Бакланов Р. В.