29.05.2018 Справа № 363/4180/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Ковшун А.М.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявники звернулись до суду з заявою про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивують тим, що 24.02.2009 року вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини.

ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі з підстав, що в ній зазначенні.

ОСОБА_2 до початку судового засідання надала до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі.

Заслухавши ОСОБА_1, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.02.2000 Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 239 (а.с. 3).

Від шлюбу подружжя має спільного сина ОСОБА_3Л, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Однак, сімейне життя заявників не склалося, у звязку з протилежними поглядами на сімейне життя, різними інтересами. Сімя існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сімї є не доцільним.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому,що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.

Вимогами ст. 109 Сімейного Кодексу України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Заявники дійшли домовленості щодо визначення місця проживання дитини, умов їх утримання та участі батьків у їх вихованні, що підтверджується спільною заявою заявників та заявою ОСОБА_2 від 05.04.2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України України, у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 109, 110-112 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 268, 273, 293, 294, 354, ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції від 24 лютого 2009 року, актовий запис № 239 - розірвати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д. Рудюк