Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/66/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, секретар судового засідданя ОСОБА_1, за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5»яни Василівни про визнання права власності на спадкове майно в частці,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із позовною заявою, яка мотивована тим, що 18.10.1975р. між нею та ОСОБА_6 був укладений шлюб, про що Виноградівському райвідділі ЗАГСУ зроблено реєстрову запис за №162. Від даного шлюбу в них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1; син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2; дочка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3

Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка вказує, що в період шлюбу ними в 1980р. був збудований житловий будинок із саману з надвірними будівлями в с.Дротинці, вул.Молодіжна-№5, Виноградівського району загальною площею 77.6 кв.м., в тому числі житлова площа 39.0 кв.м., завершеним будівництвом та вартістю станом на листопад 2017р. якого становила 76 877,00 грн.

03 березня 2017 року помер чоловік позивачки ОСОБА_6, після смерті чкого відкрилася спадщина на 1/2 житлового будинку з надвірними спорудами на будинок №5 по вул.Молодіжна, с.Дротинці, Виноградівського району. Оскільки будинок був спільною сумісною власністю нас, як подружжя, а інша ? частини будинку належить їй як другому із подружжя.

Оскільки спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 позивачка- дружина спадкодавця, та троє його дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і спадкування відбувається за законом, оскільки, чоловік заповіт не залишив, позивачка в порядку ст.ст.1268,1297 ЦК України просить суд визнати за нею право власності на 588 частину будинку №5 по вул.Молодіжна, с.Дротинці, Виноградівського району з надвірними споруд.

Позивачка в судове засідання не прибула, проте подала письмову заяву від 23.03.2018р., в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та просила суд їх повністю задоволити, а справу розглянути у її відсутності; відповідачі в судове засідання також не прибули, проте подав письмову заяву від 23.03.2018р., в якій позовні вимоги визнали в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та не заперечують проти їх задоволення, а відтак дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд вважає позов підставним, який підлягає до повного задоволення з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обовязковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов»язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ч.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексів України.

Так, згідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, згідно з ч. 5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що18.10.1975р. між позивачкою та ОСОБА_6 був укладений шлюб, про що Виноградівському райвідділі ЗАГСУ зроблено реєстрову запис за №162. Від даного шлюбу в них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1; син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2; дочка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 В період шлюбу ними в 1980р. був збудований житловий будинок із саману з надвірними будівлями в с.Дротинці, вул.Молодіжна-№5, Виноградівського району загальною площею 77.6 кв.м., в тому числі житлова площа 39.0 кв.м., завершеним будівництвом та вартістю станом на листопад 2017р. якого становила 76 877,00 грн.

03 березня 2017 року помер чоловік позивачки ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 житлового будинку з надвірними спорудами на будинок №5 по вул.Молодіжна, с.Дротинці, Виноградівського району.

Також встановлено, що в шестимісячний строк з дня смерті чоловіка позивачка фактично вступила в управління та володіння будинком, проте отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність спадкового будинку померлому чоловіку, оскільки за життя ОСОБА_6 не оформив даний будинок.

Отже, з вищенаведеного випливає, що померлий ОСОБА_6 у встановленому законодавством України право власності на будинок №5 по вул.Молодіжна в с.Дротинці, Виноградівського району, який залишився після смерті, не набув, оскільки його право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку не посвідчено.

Між тим, відповідно до вимог законодавства України умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об»єкти нерухомості, в тому числі житлові будинки, інші споруди та земельні ділянки є саме набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Встановлено, що позивачка та відповідачі по справі прийняли спадщину в 6-ти місячний строк в порядку ст.1268 ЦК України, так як були постійно зареєстровані та постійно проживала із спадкодавцем в одному будинок , і в тому числі на день його смерті, що стверджується довідкою за № 102-13/798 від 07.12.2017р., виданою сільським головою.

В листопаді 2017р. позивачка звернулась до державного нотаріуса для видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно за законом, проте 27.11.2017р. державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва по тій причині, що для оформлення спадщини необхідно правовстановлюючий документ на будинок, який повинен бути зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а тому надав позиваці рекомендацію звертатись до суду.

Згідно з частиною третьою ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Встановлено, що правовстановлюючий документ на зазначений будинок №5 по вул.Молодіжна в с.Дротинці, Виноградівського району відсутній.

Окрім того, оскільки будинок був спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та позивачки, як подружжя, то інша ? частини будинку належить їй як другому із подружжя.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_6 є позивачка- дружина спадкодавця, та троє його дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і спадкування відбувається за законом, оскільки, чоловік заповіт не залишив, позивачка в порядку ст.ст.1268,1297 ЦК України просить суд визнати за нею право власності на 588 частину будинку №5 по вул.Молодіжна, с.Дротинці, Виноградівського району з надвірними спорудами.

Між тим, право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року / справа №6-137цс13/.

Так, у 1957р. питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будйнків»/ далі-Указ від 26 серпня 1948 року/, що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-11, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» / далі- Постанова від 26 серпня 1948 року/, які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966р. /втратила чинність на під ставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995р./, будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам Міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок №5по вул.Молодіжна в с.Дротинці, Виноградівського району рахується за померлим ОСОБА_6 на підставі довідки, виданої Дротинською сільською радою від 07.12.2017р., що також відмічено в довідці КП «Виноградівське інвентарбюро» від 28.11.2017р. за №884 /а.с.14/.

Спірний будинок відповідно до даних, які містяться в технічному паспорті на будинок, виданий КП «Виноградівське районе бюро техінвентириації» /а.с.15-19/ побудований в 1980р..

Позаяк, як уже було зазначено, спадщина за спадкодавцем ОСОБА_6 відкрилась тільки на 1/4 спадкового будинку і спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину є чотири особи, то позивачка, як дружина спадкодавця, успадковує за своїм чоловіком 1/8 спадкового майна, a ? частини цього будинку належить їй як подружжю у спільному майні подружжя, а відтак позивачка має право власності в даній садибі в 5/8 частці.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст.1270,1297 ЦК України та керуючись ст.ст.10,12,13,18,81,223,259,263-265 ЦПК України, суд:

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5»яни Василівни про визнаня права власності на спадкове майно в частці задоволити повністю.

Византи за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, мешканкою с.Дротинці, вул.Молодіжна-№5, Виноградівського району, Закарпатської області право власності на 5/8 частини житлового будинку №5 по вул.Молодіжна в с Дротинці, Виноградівського району, Закарпатської області з надвірними спорудами загальною площею 77.6 кв.м. в тому числі житлова площа 39.0 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийОСОБА_9