ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2457/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"19" лютого 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва
в складі:головуючого судді - ЛЕОНТЮК Л.К.
з участю секретаря - ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " Юридична компанія " Центр Правових Рішень " про стягнення коштів за договором про надання юридичних послуг,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Юридична компанія " Центр Правових Рішень " про стягнення коштів за договором про надання юридичних послуг, свої вимоги мотивувавши тим, що 01 лютого 2017 року між ОСОБА_2 ( замовник ), та ТОВ «ЮК « Центр правових рішень » був укладений Догові про надання юридичних послуг № 2017 / 02 / 01 - 1 .
Юридична компанія зобов'язується організувати придбання права вимоги на умовах, погоджених із Замовником, за суму що не перевищує 40 000 дол. США до 01 квітня 2017 року.
Відповідно до п. 2 Розділу IV Договору, в день підписання Договору Замовник оплачує аванс в розмірі 5 000 гривень 00 копійок ( п'ять тисяч гривень 00 копійок ) за попередню перевірку та правовий аналіз документів Замовнику і надання першої консультації.
Відповідно до п. 4 Розділу IV Договору, у разі якщо всі здійсненні Юридичною компанією дії не призвели до позитивного вирішення спору, внесений на підставі п. 2 розділу IV аванс Замовнику повертається у повному обсязі в останній день дії цього Договору.
Відповідно до пункту 2 Розділу V Договору, строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений п.1 розділу V Договору та закінчується 01 квітня 2017 року.
Тобто, Договором встановлений конкретний строк, з якого всі правовідносини по ньому припиняються і Договір закінчується.
Ані станом на 01 квітня 2017 рік, ані станом на час подачі позовної заяви, Юридичною компанією не виконанні жодні роботи, не направлено на Замовника жодного звіту, не складено жодного документу та що найголовніше, не виконаний Предмет Договору про надання юридичних послуг, тобто не вчинені дії та не укладеного правочини щодо придбання права вимоги за вищезазначеним кредитним Договором.
20 квітня 2017 року на адресу Юридичної компанії направлена Заява / Вимога з метою повернення сплаченого авансу. Проте, за даними Укрпошти, лист з 27 квітня 2017 року знаходиться на відповідному відділі поштового зв'язку, але його ніхто не отримує попре численні повідомлення Одержувача. Цю саму Заяву / Вимогу було направлено на адресу електронної пошти, яка зазначена у Договорі та всіма доступними Месседжерами на телефонний номер, який зазначений у Договорі та якій належить керівнику Юридичної особи ОСОБА_7
В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
05 лютого 2018 року за вх. № 5999 на електронну пошту суду, що була зареєстрована загальною канцелярією від позивача ОСОБА_2 надійшла заява в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності.
Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю " Юридична компанія " Центр Правових Рішень " в судове засідання свого представника не направив про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак судові повістки повертаються на адресу суду з зазначенням причини повернення " за закінченням встановленого терміну зберігання" ( а.с. 29, 35, 52 , 55 )
У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:
У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:
1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання ), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;
Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов"язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов"язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.
Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.
Суд прийняв вичерпні заходи для про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права.
За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.
Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України , судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
01 лютого 2017 року між ОСОБА_2 ( замовник ), та ТОВ «ЮК « Центр правових рішень » був укладений Догові про надання юридичних послуг № 2017 / 02 / 01 - 1 .
Юридична компанія зобов'язується організувати придбання права вимоги на умовах, погоджених із Замовником, за суму що не перевищує 40 000 дол. США до 01 квітня 2017 року.
Відповідно до п. 2 Розділу IV Договору, в день підписання Договору Замовник оплачує аванс в розмірі 5 000 гривень 00 копійок ( п'ять тисяч гривень 00 копійок ) за попередню перевірку та правовий аналіз документів Замовнику і надання першої консультації.
Відповідно до п. 4 Розділу IV Договору, у разі якщо всі здійсненні Юридичною компанією дії не призвели до позитивного вирішення спору, внесений на підставі п. 2 розділу IV аванс Замовнику повертається у повному обсязі в останній день дії цього Договору.
Відповідно до пункту 2 Розділу V Договору, строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений п.1 розділу V Договору та закінчується 01 квітня 2017 року.
Тобто, Договором встановлений конкретний строк, з якого всі правовідносини по ньому припиняються і Договір закінчується.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно ст. ст. 10 - 13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановленіКонституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
У відповідності до ст. ст. 76 - 83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).
Відповідно до ч. І ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ).
Таким чином, не виконання Юридичною компанією свого зобов'язання по виконанню умов Договору про надання юридичних послуг до 01 квітня 2017 року, створило для Юридичної компанії обов'язок, відповідно до п. 4 Розділу IV, по поверненню суми одержаного авансу у розмірі 5 000 гривень 00 копійок в останній день дії цього Договору, тобто 01 квітня 2017 року, що зроблено не було.
Щодо питання про відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне :
Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод ( в редакції Протоколу № 11 ), рішення Європейського суду є обов'язковими для держав - учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.
Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто, в разі порушення майнових або цивільних прав « середня », « нормально » реагуюча, на протиправну, щодо неї, поведінку, людина повинна відчути страждання ( моральну шкоду ). Згідно практики Європейського суду з прав людини, завжди призначається компенсація за порушення прав людини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З врахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд вважає що сума моральної шкоди яка підлягає задоволенню становить 500 гривень 00 копійок.
Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 19, 76 - 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст. ст. 23, 509, 526, 530 ,610 ЦК УкраїниУкраїни, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " Юридична компанія " Центр Правових Рішень " про стягнення коштів за договором про надання юридичних послуг - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст заочного рівшення надіслати сторонам рекомендованою поштою для відому.
СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК