Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Провадження № 2/391/184/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2018р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області:

Головуюча суддя Мумига І.М.

за участю секретаря Качинської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 01.03.2017 року по 01.07.2017 року, в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а починаючи з 01.07.2017 року до повноліття дитини в розмірі ? частки від усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто до 17.10.2034 року.

В позовній заяві пояснила, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні, фінансової допомоги дитина від батька не отримує, в добровільному порядку він відмовляється утримувати дитину, чим ставить її та сина в скрутне матеріальне становище, тому вона змушена звернутись до суду.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву від 30.05.2018 року про розгляд справи без її участі, змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн.

Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву від 30.05.2018 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. визнав в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КИ № 611821 від 20.10.2016 року сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.5)

Згідно довідки № 706 від 07.06.2017 року, виданої Димитровською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає разом з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Димитровської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області в домоволодінні своїх батьків. (а.с.7)

Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, витрати повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 191, 206, 211, 247, 263-265, 268, 272, 273, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, (вул. Інгульська, 119, с. Лозуватка Компаніївського району Кіровоградської області, ідентифікаційний код ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянки України, (вул. Новоєгорівська, 6, с. Новоігорівка Устинівського району Кіровоградської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 750 грн., щомісячно, починаючи з дати звернення до суду 19.09.2017 року і до досягнення сином повноліття тобто до 17.10.2034 року.

Стягнути з ОСОБА_2 704,80 грн. судового збору на користь Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5 м. Київ 01601, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код за , банк отримувача: ГУДКС України у м.Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Компаніївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя _____________________І.М. Мумига