Справа № 752/9992/18
Провадження №: 2/752/4578/18
13 листопада 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді - Хоменко В.С.
при секретарі : - Мороз О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
17.05.2018 р. позивач ОСОБА_2 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 09.06.2007 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом № 1137, від даного шлюбу мають трьох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку із різними поглядами на сімейне життя та обов'язки, різні інтереси, перестали розуміти та довіряти один одному, із-за чого відбуваються постійні сварки та суперечки. Спроби примирення, що вживалися позивачем позитивних результатів не дали.
Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, примирення теж не можливе.
Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з позивачем.
Дітей потрібно годувати, одягати, оздоровлювати, розвивати їхні здібності, платити за дитячий садок, проте позивач на даний час знаходиться у декретній відпустці і не може самостійно утримувати дітей.
Відповідач працює в Укрзооветпостач на посаді водія і має змогу надавати матеріальну допомогу.
Аліменти відповідач нікому не платить, на його утриманні ніхто не перебуває.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Ладиченка С.В. від 01.06.2018 р. відкрито провадження та призначено підготовче засідання у вказаній справі.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 20.09.2018 р. вищезазначена цивільна справа прийнята до провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 17.10.2018 р. підготовче провадження у справі закрито та призначений судовий розгляд.
У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позов підтримує повністю та не заперечує проти заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомлені.
Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, суд вважає можливим розглянути дану справу відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Як встановлено із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.06.2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом № 1137 (а.с. 9)
Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10-12).
Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку із різними поглядами на сімейне життя та обов'язки, різні інтереси, перестали розуміти та довіряти один одному, із-за чого відбуваються постійні сварки та суперечки. Спроби примирення, що вживалися позивачем позитивних результатів не дали.
Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, примирення теж не можливе.
Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з позивачем.
Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.
Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається.
Відповідно до ч.3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України , позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.
Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний.
Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Як вбачається із позовної заяви, неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач є працездатним, працює, тому суд вважає доцільним стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину щомісяця.
Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Також відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110-112, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263, 265, 273, 280-282, 354, 365 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.
Шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 09.06.2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом № 1137- розірвати.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Києва, зареєстрованого: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженка м. Київ, зареєстрована: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину щомісяця, починаючи з 17.05.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м. Києва, зареєстрованого: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя В.С. Хоменко