Справа № 310/8261/17
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Дубровської Н.М.

за участю секретаря судового засідання Гоноболіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі ПАТ«Запоріжжяобленерго»), третя особа ОСОБА_2, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго», третя особа ОСОБА_2, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

В позові зазначив, що з 01 листопада 2012 року він обіймав посаду заступника начальника району електричних мереж зі збуту електроенергії Бердянського міського району електричних мереж. 23 жовтня 2017 року він був ознайомлений з копією наказу в.о. Генерального директора ПАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_2 за № 28-с від 23 жовтня 2017 року, згідно якого його звільнено з займаної посади заступника начальника району електричних мереж зі збуту електроенергії Бердянського міського району електричних мереж.

З діями в.о. Генерального директора ПАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_2 не згоден та наказ від 23 жовтня 2017 року № 28-с про звільнення вважає незаконним оскільки

підключення приміщення за адресою: м. Бердянськ, вул. Макарова, 39-а здійснювалося за наявності документів, наданих споживачем, зокрема, заяви на підключення та укладання договору від споживача ОСОБА_3, копії паспорту та ідентифікаційного коду, витягу з державного реєстру нерухомого майна, листа погодження технічних умов, технічних умов ТОВ «Укрбудінвест», довідки про виконання технічних умов, проекту на житловий будинок, погодження розрахункового обліку ВАТ «Запоріжжяобленерго» на житловий будинок. У всіх наданих документах обєкт зазначений як житловий будинок. Ним погоджуються технічні умови лише в обсязі організації обліку електричної енергії. Крім того, погодження розрахункового обліку на вказаний обєкт, як на житловий будинок, проводилося директором з енергозбуту ВАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_4

За вказаною адресою регулярно проводилося зняття контрольних показів. Останнє відвідування було здійснено 25 березня 2017 року, при цьому технічна перевірка відбулася 27 жовтня 2016 року при виконанні вимог щодо протермінуванню строку державної повірки трансформаторів струму. Останні контрольні огляди проводилися 13 червня 2017 року та 16 серпня 2017 року. Відвідування споживачів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підпадає під особовий контроль інженерів з технічного аудиту відповідно до їх посадових обовязків. Відвідування споживачів фізичних осіб (населення) підпадає під контроль інженера по роботі з населенням. У разі достатності наданих документів він їх візує та надає керівнику на підпис проект договору. Жодних зауважень щодо укладеного договору про користування електричною енергією від підлеглих до нього не надходило.

В оскаржуваному наказі відповідач посилається на накази від 17 липня 2017 року № 21-с та від 23 жовтня 2017 року № 27-с про застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді доган, а також порушення ним пункту 4.3.1 наказу ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 04 грудня 2014 року № 669-од (згідно якого заступник начальника РЕМ зі збуту електроенергії: 4.3. Організовує по РЕМ у порядку, встановленому нормативними та розпорядчими документами Товариства: п. 4.3.1. ведення договірної роботи із споживачами електричної енергії і здійснює контроль за дотриманням умов договорів на постачання (користування) електричної енергії та договорів про спільне використання технологічних електричних мереж), проте не зазначає в чому конкретно виразилося порушення ним функціональних обовязків, визначених у вказаному пункті.

Зазначає, що відповідачем порушено строки накладення на нього дисциплінарного стягнення, передбачені ст. 148 КЗпП України, так як в наказі відповідачем вказано про скоєння ним проступку під час укладання договору 30 листопада 2015 року, який був виявлений в серпні 2017 року, а наказ про застосування до нього дисциплінарного стягнення № 28-с «Про звільнення» виданий 23 жовтня 2017 року.

Крім того, звільнення його з займаної посади проведено без згоди профспілкової організації ПАТ «Запоріжжяобленерго», що є порушенням ст. 43 КЗпП України.

Діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 100000 грн. В обґрунтування цих вимог вказує на те, що він тривалий час займав посаду заступника начальника району електричних мереж зі збуту електроенергії БМРЕМ та користувався авторитетом серед працівників Бердянського МРЕМ, зокрема, своїх підлеглих. Добросовісно виконував покладені на нього функціональні обовязки. Після надання ним пояснень на ім'я в.о. Генерального директора ПАТ «Запоріжжяобленерго», він вважав, що керівництво об'єктивно розбереться в даній ситуації. Проте, відповідач цілеспрямовано шукав підстави для його звільнення з займаної посади. Після ознайомлення з наказом, він відчув погіршення стану здоров'я, головний біль. На наступний день звернувся до лікаря. Після обстеження йому був встановлений діагноз: Гіпертонічна хвороба II ступеню, криз неускладнений. Він був вимушений тривалий час лікуватися, купувати ліки за свої кошти, відвідувати лікаря. Наведене призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Просив суд скасувати наказ в.о. Генерального директора ПАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_2 «Про звільнення» № 28-с від 23 жовтня 2017 року, поновити його на посаді заступника начальника району електричних мереж зі збуту електроенергії Бердянського міського району електричних мереж Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» з 23 жовтня 2017 року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у сумі 100000 гривень.

Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с. 103).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, заперечував проти задоволення позову, підтримав відзив на позовну заяву (а.с. 101).

Згідно відзиву на позовну заяву, що надійшов до суду 21 грудня 2017 року, на підставі службової записки директора з економічної безпеки та охорони обєктів ОСОБА_5 вих.№ 028-17/195 від 05 вересня 2017 року (надалі службова записка) та інших документів було виявлено факт порушення трудової дисципліни з боку заступника начальника району електричних мереж зі збуту електроенергії Бердянського міського РЕМ ОСОБА_1 За цими обставинами позивачем були надані письмові пояснення, які не спростовують обставин викладених у службовій записці дирекції з економічної безпеки. У звязку з тим, що відповідно до наказів № 21-с від 17 липня 2017 року та № 27-с від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 вже притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, 23 жовтня 2017 року було видано наказ № 28-с «Про звільнення» про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. З вказаним наказом позивача було ознайомлено у цей же день. Стосовно підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем зазначено наступне. Відповідно до наказу Товариства № 669-од від 04 грудня 2014 року «про розподіл обовязків між керівниками СП Запорізького, Вільнянського, Куйбишевського, Мелітопольського, Мелітопольського міського, Бердянського міського РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» встановлений розподіл обовязків між керівниками зазначених структурних підрозділів Товариства, в т.ч. і керівників Бердянського міського РЕМ. Відповідно до розділу 4 наказу №669-од визначені обовязки заступника начальника РЕМ зі збуту електроенергії, в т.ч. і ОСОБА_1 щодо організації, ведення договірної роботи із споживачами електричної енергії і з здійснення контролю за дотриманням умов договорів на постачання (користування) електричної енергії та договорів про спільне використання технологічних електричних мереж, у порядку, встановленому нормативними та розпорядчими документами Товариства.

З аналізу службової записки дирекції з економічної безпеки та охорони обєктів, інших документів, було встановлено, що 30 листопада 2015 року між товариством (в особі ОСОБА_1П.) та фізичною особою ОСОБА_3 укладено договір про користування електричною енергією № 737266/012374. Укладення зазначеного договору ОСОБА_1 призвело до здійснення розрахунків за спожиту електроенергію ОСОБА_3 (у період з грудня 2015 року по серпень 2017 року) за тарифами для 2 групи споживачів (населення). Але, виходячи з типу обєкту за договором «нежитлова будівля 1 черга» (відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26 січня 2008 року № 17510835) плата за спожиту електроенергію за договором мала розраховуватись за тарифами для 1 групи (субєкти господарської діяльності та фізичні особи-підприємці). Вважають, що підстави зазначені позивачем є необґрунтованими, а також такими, що свідчать про неналежне виконання позивачем приписів наказу № 669 щодо організації, ведення договірної роботи із споживачами електричної енергії і здійснення контролю за дотриманням умов договорів на постачання (користування) електричної енергії. Крім того, на момент підготовки наказу позивача вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, відповідно до наказів № 21-с від 17 липня 2017 року та № 27-с від 23 жовтня 2017 року, у звязку з чим, вважають, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення № 28-с від 23 жовтня 2017 року прийнятий у відповідності до приписів чинного законодавства. З приводу стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 гривень вважають, що така вимога є безпідставною, тому задоволенню не підлягає.

Третя особа виконуючий обовязки Генерального директора ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 93). Причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що він з 24 липня 2006 року працює в ПАТ «Запоріжжяобленерго». З 01 листопада 2012 року він був переведений на посаду заступника начальника району електричних мереж зі збуту електроенергії Бердянського міського району електричних мереж згідно з наказом №3417к від 01 листопада 2012р. Звільнений з посади 23 жовтня 2017 року на підставі п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку(а.с. 25, 26).

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати

чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або

уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обовязки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

В ст. 141 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й дисциплінарні стягнення.

Статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його дії можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення або громадського стягнення.

Судом встановлено, що відповідно до наказів № 21-с від 17 липня 2017 року та № 27-с від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення трудової дисципліни.

Вищенаведені накази стали підставою для видачі наказу № 28-с від 23 жовтня 2017 року «Про звільнення»(про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України).

З матеріалів справи вбачається, що рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2018р., яке набрало законної сили 27 березня 2018 року, наказ в.о. Генерального директора ПАТ Запоріжжяобленерго» від 23 жовтня 2017 року № 27-с «Про порушення трудової дисципліни», яким до заступника начальника району електричних мереж зі збуту електроенергії Бердянського міського РЕМ ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани - скасований (а.с. 105-113).

Згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2018р., наказ в.о. Генерального директора ПАТ Запоріжжяобленерго» від 17 липня 2017 року № 21-с «Про порушення трудової дисципліни про застосування до заступника начальника району електричних мереж зі збуту електроенергії Бердянського міського РЕМ ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани» - скасований. Рішення суду набрало законної сили 03 квітня 2018р.(а.с. 114-121).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України, судам розяснено, що працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги безпідставність застосованих дисциплінарних стягнень у вигляді доган, що спростовані наведеними вище судовими рішеннями, вимога позивача про скасування наказу в.о. Генерального директора ПАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_2 «Про звільнення» № 28-с від 23 жовтня 2017 року за систематичне невиконання ним без поважних причин обовязків, покладених на ОСОБА_1 трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпП України - підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній посаді органом, який розглядає трудовий спір. При винесені рішення про поновлення на роботі орган, що розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно довідки ПАТ «Запоріжжяобленерго» без дати та без номеру «Про середній заробіток за період з серпня 2017р. по вересень 2017р.» розмір середнього заробітку ОСОБА_1 становить 785 грн. 67 коп. (а.с. 95)

Враховуючи положення ПКМУ від 08 лютого 1995р. за № 100, а також розяснень викладених в листах Міністерства соціальної політики України від 05 серпня 2016р. за № 11535/0/14-16 та від 19 жовтня 2017р. за № 224/0/103-17/214, середній заробіток позивача за період з 24 жовтня 2017р. по 12 червня 2018р. за 157 робочих днів складає 123350 грн. 19 коп.( жовтень 2017р. 6 р.д., листопад 2017р. 22 р.д., грудень 2017р. 20р.д., січень 2018р. 21 р.д., лютий 2018р. 20 р.д., березень 2018р. 21 р.д., квітень 2018р. 20 р.д., травень 2018р. 20 р.д., червень 2018р. 7 р.д. і того, 157 р.д. х 785,67 грн.)

Виходячи з наведеного, середній заробіток за час вимушеного прогулу на підставі ч. 3 ст. 235 КЗпП України становить 123350 грн. 19 коп. і підлягає стягненню на користь позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач посилається на те, що після ознайомлення з наказом про звільнення, він відчув погіршення стану здоров'я, головний біль. На наступний день звернувся до лікаря. Після обстеження йому був встановлений діагноз: Гіпертонічна хвороба II ступеню, криз неускладнений. ОСОБА_1 був вимушений тривалий час лікуватися, купувати ліки за свої кошти, відвідувати лікаря. Крім цього винесення відносно нього наказу про догану негативно вплинуло на його авторитет і репутацію в колективі, в якому він тривалий час сумлінно працював. Все це призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На підтвердження своїх доводів позивачем надано виписку з медичної картки, з якої видно, що він дійсно 24 жовтня 2017 року звертався до лікаря зі скаргами на головний біль, підвищення тиску. Встановлено діагноз «гіпертонічний криз 2 ступеню, криз не ускладнений», призначено лікування.(а.с.34).

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Судом встановлено, що внаслідок незаконно винесеного наказу про звільнення, позивач безумовно зазнав моральних, душевних страждань і переживань, він звертався до лікаря з приводу погіршення стану здоровя, йому призначалося певне лікування, що викликало певні зміни в його житті і роботі.

Згідно ст. 46 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов'язковим для держав-учасниць Конвенції.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з періоду страждань позивача, який рахується з часу звільнення, тобто з 23 жовтня 2017 року і є триваючим, виду страждань, при цьому суд звертає увагу на підтвердження погіршення стану здоров'я, що вбачається з медичних документів (24 жовтня 2017р. встановлено діагноз «гіпертонічний криз 2 ступеню, криз не ускладнений», призначено лікування (а.с 24). У зв'язку із цим, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача по відшкодуванню моральної шкоди частково та стягнути з відповідача в особі ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн. Вказану суму суд вважає співмірною та такою, що відповідає принципу розумності.

Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача в розмірі 640 грн.

Крім того, з відповідача також необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2643,10 грн., оскільки позивач відповідно п. 1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про поновлення на роботі.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 258, 259, 263, 265, 430 ЦПК України, ст.ст. 40, 43, 139,140,141,147,148,149,150, 233, 235, 237-1 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», третя особа ОСОБА_2, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Скасувати наказ в.о. Генерального директора ПАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_2 «Про звільнення» № 28-с від 23 жовтня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника району електричних мереж зі збуту електроенергії Бердянського міського району електричних мереж Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» з 23 жовтня 2017 року за систематичне невиконання ним без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника району електричних мереж зі збуту електроенергії Бердянського міського району електричних мереж Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» з 23 жовтня 2017 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 жовтня 2017 року по 12 червня 2018 року включно в сумі 123350 (сто двадцять три тисячі триста пятдесят) грн. 19 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 (пятнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» () судовий збір на користь держави в сумі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 10 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 18 червня 2018 року.

Суддя ОСОБА_6