Справа № 305/2132/16-ц
Провадження по справі №2/305/48/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді Бліщ О.Б.

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Білинська сільська рада, Рахівського району, Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом звільнення самовільно захопленої земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Білинська сільська рада, Рахівського району, Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом звільнення самовільно захопленої земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №14782141 від 17.12.2013 позивачка являється власником земельної ділянки площею 0,23 га., яка розташована на території Білинської сільської ради ур. «Дуднячий», цільовим призначенням якої є для ведення особистого селянського господарства.

У червні 2016 року відповідач ОСОБА_4 самовільно встановив огорожу на земельній ділянці позивачки, чим порушив право приватної власності на земельну ділянку, її вільне та безперешкодне використання позивачкою.

У липні 2016 року державним інспектором сільського господарства Закарпатської області, головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства ОСОБА_5, у присутності сторін, у відповідності до п.5 Положення про державну інспекцію сільського господарства України, було проведено позапланову перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства в частині самовільного захоплення земельної ділянки ОСОБА_4

У ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_4 самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0018 га. за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, с.Білин, ур. «Дуднячий», яка належить позивачці ОСОБА_3

Станом на 18.07.2016, вимоги викладені в приписі відповідачем не виконано та порушення не усунуто, що підтверджується відповідним актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

03 серпня 2016 року державним інспектором сільського господарства Закарпатської області головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства ОСОБА_5 в третє було проведено перевірку, відповідно до якої відповідач не виконав вимоги попередніх актів, порушення не усунув.

Враховуючи уточнення позовних вимог подане представником позивача 05.02.2018, просили суд винести рішення, яким зобовязати відповідача ОСОБА_4 звільнити самовільно захоплену частину земельної ділянки площею 0,0018 га., що знаходиться в с Білин №55, Рахівського району, Закарпатської області та належить позивачці ОСОБА_3.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися. Представник позивачки ОСОБА_2 надала суду заяву, в якій просить вказану справу розглянути у її відсутності та без участі позивачки. Позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі, та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_4 повторно в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, також про час та місце розгляду справи повідомлявся через розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень а також відзиву на позов суду не надав.

Представник Білинської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області також в судове засідання не зявився. Сільський голова ОСОБА_6 надав суду заяву, в якій просив вказану справу розглянути у відсутності їх представника, вирішення вказаної справи залишає на розсуд суду.

У відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами у зв'язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

15.12.2017 набрав чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів". Згідно п.9 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи викладене, вказана справа розглядатиметься за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Нормами статтей 76 - 81 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 41. Конституції України, передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 152 ЦК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до п. «г» та п. «е» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України (далі ЗК України), власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно №14782141 від 17.12.2013 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №14782895 від 17.12.2013 ОСОБА_3 являється власником земельної ділянки площею 0,23 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Білин, Рахівського району, Закарпатської області.

З актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 01 липня 2016 року, 18 липня 2016 року, 03 серпня 2016 року та плану схеми земельної ділянки, а також тверджень представника позивачки слідує, що ОСОБА_4, мешканець Рахівського району, с.Білин №54, самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0018 га. за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, ур. «Дуднячий», кадастровий номер земельної ділянки :06:002:0004 від ОСОБА_3 мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення огорожі до свого дворогосподарства. Самовільно захоплена земельна ділянка знаходиться у власності громадянки ОСОБА_3 На неодноразові вказівки та приписи посадових осіб Державної інспекції сільського господарства з вимогою звільнити самовільно захоплену земельну ділянку відповідач жодним чином не реагував.

Жодних доказів на спростування вказаних обставин відповідачем суду не надано.

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_4 самовільно захопив частину земельної ділянки площею 0,0018 га., яка фактично перебуває в користуванні та власності ОСОБА_3, спорудивши на ній огорожу, не маючи на те жодних правових підстав, оскільки не являється, у встановленому законом порядку, власником земельної ділянки. Вказаними діями, відповідач обмежив право позивачки у здійсненні права власності на належну їй земельну ділянку, а саме у її вільному та безперешкодному користуванні.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення.

У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, в зв'язку з задоволенням позовних вимог з відповідача ОСОБА_4 слід стягнути на користь позивачки ОСОБА_3 551,20 гривню судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76- 81, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнені позовні вимоги задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, Рахівського району, Закарпатської області звільнити самовільно захоплену частину земельної ділянки площею 0,0018 га., що знаходиться за адрсеою: с.Білин №55, Рахівського району, Закарпатської області, яка належить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканці с.Білин №55, Рахівського району, Закарпатської області.

Стягнути з ОСОБА_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, Рахівського району, Закарпатської області на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6, Рахівського району, Закарпатської області 551 гривню 20 копійолк - судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області або через Рахівський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 07 червня 2018 року.

Головуюча: Бліщ О.Б.