Справа № 583/256/18
22 березня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Ярошенко Т.О.
за участю секретаря судового засідання Безрядіної О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в суду в м. Охтирка цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 (зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_3 (зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_4 (зареєстрованої: ІНФОРМАЦІЯ_1), третя особа Служба у справах дітей Охтирської міської ради про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
29.01.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 15.01.1998 року йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований по вул. Готеляка, 53 в с. Чернеччина, Охтирського району Сумської області та земельна ділянка за вказаною адресою. 19.03.1983 року він одружився з ОСОБА_2, від спільного життя мають двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована у спірному будинку разом з їх спільною дочкою ОСОБА_3 та їх неповнолітньою онукою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Сімейне життя не склалося, наприкінці 2016 року відповідачі з власної ініціативи залишили спірний будинок, забрали свої речі та вибули в інший будинок за адресою м. Охтирка, вул.Миргородська, 167, де проживають на даний час. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.01.2017 року шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано, після чого він одружився з іншою жінкою, з якою проживає разом. Однак, відповідачі до цього часу зареєстровані у належному йому жилому будинку, хоча фактично в ньому не проживають з 25 грудня 2016 року. Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідачів у житловому будинку порушує його право власності та створює перешкоди у користуванні власністю, так як не приймає участі в утриманні будинку, не сплачує комунальних платежів. В звязку з чим просить усунути перешкоди в користуванні житловим будинком за адресою с. Чернеччина, вул. Готеляка,53, Охтирського району Сумської області шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком за вказаною адресою.
Ухвалою суду від 06.02.2018 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 26.02.2018 року.
26.02.2018 року ухвалою суду було постановлено про подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 22.03.2018 року.
Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву а також його представник адвокат ОСОБА_6 подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просили розглянути справу за наявними матеріалами у їх відсутність, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання на 26.02.2018 року, будучи повідомленими під розписку (а.с.29-31)не зявилися з невідомих суду причин, будь яких заяв від них не надійшло, на 22.03.2018 року відповідачі в судове засідання не зявилися, від них повернуто поштові конверти (а.с.43-45). За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Своїм правом подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, на яких він ґрунтується, відповідачі не скористалася, відзив не подали.
Представник служби у справах дітей Охтирської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений.
В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За даних обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявними матеріалами.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом, посвідчених державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори 15.01.1998 року, зареєстрованих у реєстрі за №53 та 51 є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: вул. Готеляка, 53, с. Чернеччина, Охтирського району, Сумської області (а.с.10-11).
Перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, який розірвано за рішенням Охтирського міськрайсуду від 25 січня 2016 року (а.с.12).
Як встановлено судом з матеріалів справи, що у вказаному житловому будинку зареєстровані дочка позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, її неповнолітня дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та колишня дружина ОСОБА_2 за адресою: вул. Готеляка, 53, с. Чернеччина, Охтирського району Сумської області.
Зазначена обставина підтверджується довідкою Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 26.01.2018 року №02-27-136/1, з якої вбачається, що крім позивача зареєстровані також ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, які фактично за місцем реєстрації не проживають (а.с.13).
Факт відсутності відповідачів за зареєстрованою адресою підтверджується актом про відсутність (не проживання) особи в житловому приміщенні, складеним 26.01.2018 року мешканцями вул. Готеляка с. Чернеччина Охтирського району Сумської області, в якому зазначено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в житловому будинку №53 по вул. Готеляка с. Чернеччина Охтирського району Сумської області не проживають без поважних причин з 25 грудня 2016 року (а.с.14).
Згідно відомостей Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області від 05.02.2018 року №02-27/165/1, №02-27/166/1, №02-27/167/1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, але за місцем реєстрації не проживають (а.с.21-23).
Разом з тим як вбачається з матеріалів справи, відповідачі отримали судові повістки на 26.02.2018 року за адресою м. Охтирка, вул. Миргородська, 167, на яку вказав позивач у позові, про що в справі маються їх розписки, що свідчить про те, що відповідачі дійсно вибули з житлового будинку, в якому зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_9 та проживають за іншою адресою.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності.
Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до пункту 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сімї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Аналогічна правова позиція висловлена і Верховним судом України у постановах від 16.11.2016 у справі № 6-709цс16, 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним та власником житла або законом.
На думку суду, дійсно реєстрація відповідачів у житловому будинку позивача порушує його право розпоряджатися своєю власністю, відповідачі вибули у інше місце проживання, тому втратили право на користування житлом за вказаною адресою.
Вирішуючи позов в частині до ОСОБА_3 та її малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, є донькою ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БП №149576 від 02.04.2013 року (а.с.9). У вказаному будинку він прописаний з матірю, що підтверджується довідкою Чернеччинської сільської ради від 26.01.2018 року за № 02-27-136/1 (а.с.13).
Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до ст. 177 Сімейного кодексу України, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» , одним з правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів опіки і піклування, є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься і право користування жилим приміщенням.
За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачка ОСОБА_3 хоча і зареєстрована в спірному будинку, але більше року фактично проживає в іншому житлі, то і її малолітня донька ОСОБА_3 Євангеліна повинна проживати разом з нею саме там, де вона фактично проживає у відповідності до вимог чинного законодавства.
З огляду на встановлені обставини, аналізуючи докази та даючи їм оцінку, вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 13 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами і не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку,суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню повністю.
Судові витрати суд залишає за позивачем, згідно його заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 277, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком - задовольнити.
Усунути перешкоди в користуванні житловим будинком №53 по вул. Готеляка в с. Чернеччина, Охтирського району Сумської області, належним ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 на праві приватної власності, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: вул. Готеляка, 53, с. Чернеччина, Охтирського району, Сумської області.
Заочне рішення може бути переглянуте Охтирським міськрайонним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Охтирського міськрайонного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити рішення безпосередньо до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 22 березня 2018 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_7