У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Дмитрієвій А.А.

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, боржник: ОСОБА_2, заінтересована особа: начальник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ніколаєв Сергій Вікторович на бездіяльність,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ніколаєва С.В.

Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 04.08.2014 р. Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва (№2-1679/2014) по стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 585 000 грн. та судовий збір у розмірі 3 441 грн., який був поданий заявником до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

По даному виконавчому листу було відкрито виконавче провадження, однак стягнення з боржника не проводилось. ОСОБА_4 декілька разів звертався до державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Авакумової Ю.О. Після чого заявника повідомляли, що вживають всі необхідні дії для виконання виконавчого провадження.

Однак в грудні 2014 року, ОСОБА_4 отримав постанову від 04.12.2014 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, у з зв'язку з відсутністю в боржника майна та доходів, на які може бути звернено стягнення.

Заявник вважає, що державний виконавець не використав всі надані йому Законом права для виконання виконавчого листа і повторно, особисто, надав виконавчій службі виконавчий лист №2-1679 від 2014 р. до 04.12.2015 р.

19.07.2016 р. заявник був вимушений звернутись в письмовій формі з заявою до начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з проханням проінформувати його про стан виконавчого провадження по його виконавчому листу.

На день звернення до суду з скаргою, заявнику невідомо про стан виконавчого провадження по його виконавчому листу. Постанови про повторне відкриття виконавчого провадження, про закриття виконавчого провадження, відповіді на його письмове звернення до державного виконавця - ОСОБА_1 не отримав. Вважає, що такими діями начальник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ніколаєв С.В. порушує його права та законні інтереси як стягувача, що передбачені ст. ст. 6,12 Закону України «Про виконавче провадження», а тому просить визнати бездіяльність виконання начальником Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві виконавчого листа №2-1679/2014 р., виданого Деснянським районним судом м. Києва 04.08.2014 р.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся своєчасно та належним чином. На адресу суду направив заяву про розгляд скарги за його відсутності, у зв'язку з непередбачуваними обставинами (а.с.23).

Боржник ОСОБА_2 двічі до судового засідання по розгляду скарги не з'явився. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Поштова кореспонденція повернулась за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.10, 21)

Заінтересована особа або уповноважений представник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві двічі в судове засідання по розгляду скарги не з'явився. Про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся своєчасно та належним чином про, що свідчать матеріали справи (а.с.11,18).

У відповідності до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами першою й другою статті 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Враховуючи вимоги статті 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності сторін, що не з'явились та які були повідомлені своєчасно та належним чином про розгляд скарги.

У зв'язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи 25.12.2013 р. ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу (а.с.2). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2014 р. ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_6 про стягнення боргу відмовлено (а.с.31-33).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.07.2014 р. рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2014 р. скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 50 000 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 585 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 3 441,00 грн.(а.с.80-83).

28.07.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, яка зареєстрована в Деснянському районному суді м. Києва 29.07.2014 р. вх. №24083, про видачу виконавчого листа по справі №22-ц/796/7304/2014 (а.с.86)

11.08.2014 р. заявник отримав належним чином завірений виконавчий лист (а.с.86).

02.06.2015 р. державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Охотою М.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1679 від 04.08.2014 р. (а.с.176).

Листом від 02.06.2015 р. №7/1234 боржнику ОСОБА_6 та стягувачу ОСОБА_1 направлено постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 02.06.2015 р. для виконання та до відома (а.с.175).

11.08.2015 р. державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Охотою М.М. для забезпечення виконання рішення винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.171,172).

Листом від 11.08.2015 р. № 1234/7 постанова державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.08.2015 р. була направлена в ДАІ у м. Києві - до виконання, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 - до відома(а.с.173)

11.08.2015 р. державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Охотою М.М. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_6 (а.с.174)

Листом від 11.08.2015 р. № 1234/7 постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 11.08.2015 р. була направлена ОСОБА_6 (а.с.174).

Також, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем було зроблено запити щодо з'ясування майнового стану боржника, про що свідчать відповіді на запит з ПФУ України від 13.07.2015 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, про осіб боржників, які отримують пенсії; відповіді на запит від 13.07.2015 року з Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями (а.с.166, 167).

16.12.2015 р. державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Охотою М.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа (виконавчий лист №2-1679/2014 від 04.08.2014 р.) стягувачеві, оскільки вжитими державним виконавцем заходами стягнути кошти не виявилось можливим. Виконавчий документ може бути повторно пред'явлений до виконання в строк до 16.12.2016 р. (а.с.163).

Листом від 16.12.2015 р. на адресу ОСОБА_1 надіслано копію постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа від 16.12.2015 р. (а.с.164). Відповідно до реєстру та списку рекомендованих відправлень, даний лист заявнику було відправлено 28.12.2015 р. (а.с.162, 163, 164, 165).

04.11.2016 р. заявник надіслав заяву до начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про повідомлення чи перебуває на виконанні виконавчий лист по справі 2-1679/2014 виданий Деснянським районним судом м. Києва. Заява була отримана 17.11.2016 р. вх. №14559 (а.с156).

18.11.2016 р. державним виконавцем Ельбабаєвим Б.Б. було направлено вимогу до Лівобережного поштамту про повідомлення, чи було вручено заявнику поштове відправлення: штрих кодовий ідентифікатор: 409 від 28.12.2015 р. (а.с.160).

На запит №1234/7 від 18.11.2016 р. повідомлено, що рекомендований лист №409, відправлений 28.12.2015 р. на адресу АДРЕСА_1 на прізвище «ОСОБА_1» , надійшов до відправлення поштового зв'язку Київ-95 31.12.2015 р. та в цей же день доставлявся листоношею за вказаною адресою. На момент доставки листа двері квартири ніхто не відчинив, тому лист був повернутий до відділення поштового зв'язку Київ-95 не врученим на зберігання, а в абонентській скриньці адресата було залишене повідомлення про надходження поштового відправлення. Повторне повідомлення було доставлено в абонентську поштову скриньку 04.01.2016 р. Оскільки на протязі встановленого терміну зберігання (1 місяць) за отриманням рекомендованого листа №4409 ніхто не звернувся, лист був повернутий на зворотну адресу 30.01.2016 р. Причина повернення «закінчення терміну зберігання». Вищезазначений лист повернувся на адресу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві та в цей же день був вручений на підставі договору доставку/вручення поштових відправлень уповноваженій особі на отримання пошти Недашківській (а.с.154-155).

16.12.2016 р. державний виконавець Деснянського РВ ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ельбабаєв Б.Б. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з поданням про видачу дублікату виконавчого листа №2-1679/2014, оскільки в ході проведення заходів, встановлено, що виконавчий лист Деснянського районного суду м. Києва №2-1679/2014 від 04.08.2016 р. про звернення стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 585 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 3441,00 грн. - втрачено. Втрата оригіналу виконавчого листа унеможливлює повернення його стягувачеві, а стягувачеві в свою чергу подати його до примусового виконання повторно (а.с.125-126).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.01.2017 р. Подання державного виконавця задоволено. Видно дублікат виконавчого листа у справі №2-1679/2014 від 04.08.2014 р. про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 585 000, 00 грн. та судового збору у розмірі 3441,00 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЗУ «Про виконавчу службу» від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції чинній на час звернення до суду з даною скаргою) примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2,3 ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п.2 ч.1 та п.1 ч.2 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Частиною 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження, проаналізувавши наявні в справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що, посилання заявника на те, що державним виконавцем не було вчинено належних дій спрямованих на примусове виконання рішення суду є безпідставними, оскільки за встановленими судом обставинами справи державним виконавцем вживалися усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії, в зв'язку з чим скарга є необґрунтованою. Інших вимог заявник не висуває.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 06 від 07.02.2014 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 260,263,451 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Виходячи із вищезазначеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, боржник: ОСОБА_2, заінтересована особа: начальник Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ніколаєв Сергій Вікторович на бездіяльність - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: