Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/3557/17

Провадження № 2/126/389/2018

"12" березня 2018 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бершадського районного споживчого товариства про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2008 року сторони уклали договір купівлі - продажу, відповідно до якого ОСОБА_1 придбав у відповідача будівлю складу у м. Бершадь по вул. Ю. Коваленка №169-А, Вінницької області, що підтверджується копією постанови Бершадського районного споживчого товариства та документами на об'єкт нерухомості. На виконання даного договору позивачем передано відповідачеві грошові кошти в сумі 15000 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру.

При цьому, представник відповідача не з'являється до нотаріуса для посвідчення договору купівлі - продажу, незважаючи на неодноразові письмові звернення, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та свідоцтвом приватного нотаріуса реєстраційний №1395 від 05.12.2017 року.

Таким чином ОСОБА_1 позбавлений права належним чином оформити право власності на придбаний об'єкт нерухомого майна та звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 08.08.2008 року нежитлової будівлі складу -А, загальною площею -310, 8 кв.м у м. Бершадь, вул. Ю.Коваленка, 169-А, вартістю 15000 грн, укладений між ним та відповідачем, та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на нежитлову будівлю складу -А, загальною площею -310, 8 кв.м у м. Бершадь, вул. Ю.Коваленка, 169-А.

Позивач ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.Також, позивачем долучено до матеріалів справи квитанції про сплату державного мита та платежу до Пенсійного фонду України в загальній сумі 1585 грн. 52 коп., передбачених при укладенні договору купівлі-продажу нежитлової будівлі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце та час судового розгляду, в судове засідання двічі не з'явився та не повідомив суд про причини неявки.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 08.08.2008 року сторони уклали договір купівлі - продажу, відповідно до якого ОСОБА_1 придбав у відповідача будівлю складу у м. Бершадь по вул. Ю. Коваленка №169-А, Вінницької області, що підтверджується копією постанови №34 від 04.08.2008 року Бершадського районного споживчого товариства та документами на об'єкт нерухомості.

На виконання даного договору позивачем передано відповідачеві грошові кошти в сумі 15000 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №482 від 08.08.2008 року.

При цьому, представник відповідача не з'являється до нотаріуса для посвідчення договору купівлі - продажу, незважаючи на неодноразові письмові звернення, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та свідоцтвом приватного нотаріуса реєстраційний №1395 від 05.12.2017 року. Таким чином ОСОБА_1 позбавлений права належним чином формити право власності на придбаний об'єкт нерухомого майна.

При цьому, між сторонами відбулося повне виконання істотних умов договору, а саме: відповідач отримав оплату за договором та передав позивачеві всі документи на придбану нерухомість, позивач прийняв документи, оплатив вартість майна, фактично почав використовувати об'єкт.

Однак, на неодноразові письмові повідомлення про явку до нотаріуса, отримання яких вбачається з поштових повідомлень (а.с.23-31), відповідач не з'являється, що унеможливлює нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

31 січня 2013 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів", яким частину третю статті 640 ЦК викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК виключено слова "та державної реєстрації". З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше, а право на нерухоме майно та його обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Окрім цього, згідно до листа ВСУ від 01.07.2013 року «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» вбачається: «Державна реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 р. зазначеним законом скасована. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК)»

Так, згідно до частини 3 статті 334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

З аналізу вищевикладених даних суд вбачає, що, договір, укладений між сторонами 08.08.2008 року, є двостороннім та потребує нотаріального посвідчення. При цьому, у зв'язку з причин, які не залежать від покупця, оформити даний договір згідно вимог чинного законодавства та правил ділового обороту він не має можливості.

Вищеописаними доказами доведено факт належності будівлі відповідачеві на праві приватної власності, а також факт передачі покупцеві - ОСОБА_1 придбаної ним нерухомості, документів на неї та проведення фактичного розрахунку між сторонами на суму, обумовлену договором.

Отже, сторонами виконано ряд істотних умов договору, а саме: відповідач отримав оплату за договором та передав позивачеві всі документи на предмет договору, останній прийняв документи, оплатив вартість складу та почав користуватися придбаним майном. Отже, між ними відбулося повне виконання договору.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Ч. 2 ст. 220 цього ж кодексу встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають до задоволення, оскільки між сторонами був укладений договір купівлі -продажу, та позивач будучи фактичним власником приміщення позбавлений можливості володіти та розпоряджатись належним йому майном у зв'язку з неможливістю нотаріально посвідчити вказаний договір.

Керуючись ст. ст. 218, 220, 334, 655, 657 ЦК України, ст. ст. керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19, 263-267 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 08.08.2008 року нежитлової будівлі складу-А, загальною площею -310, 8 кв.м у м. Бершадь, вул. Ю.Коваленка, 169-А, вартістю 15000 грн., укладений між ОСОБА_1 та Бершадським районним споживчим товариством.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на нежитлову будівлю складу-А, загальною площею -310, 8 кв.м, розташованого за адресою: м. Бершадь, вул. Ю.Коваленка, 169-А, Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз'яснити сторонам, що відповідно до п. 15.5 перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Губко