РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 червня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК ЦПК України в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

встановив:

12 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 84 777,04 грн. як понесених ним інфляційних втрат, 18 285,38 грн. як трьох процентів річних, 17 815,07 грн. як процентів в порядку ст. 1048 ЦК України за період з 01.07.2015 року по 23.09.2015 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 04.11.2011 року помер його брат - ОСОБА_1 Так, 15.03.2011 року, ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 30 тис. грн.; 25.05.2011 року - 30 тис. грн.; 22.06.2011 року - 50 тис. грн.; 21.07.2011 року - 150 тис. грн.; 05.08.2011 року - 380 тис., видавши на підтвердження укладення договорів позики в кожному випадку відповідну розписку. Відповідно до змісту розписок відповідачки усі позики були надані їй на умовах повернення до 31.12.2013 року. Загальна сума боргу за цими договорами становила 640 000 грн. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2012 року позивач успадкував ? частку належного брату майна, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 03.12.2013 року. Вказаним рішенням з ОСОБА_2 стягнуто на йього користь 315 200 грн., що відповідає його частці у спадщині та 1720,50 грн. судових витрат.

Таким чином, сума основного боргу відповідачки перед ним, становила 315 200 грн. Остання сплачувала даний борг частинами. Так, 10.10.2014 року - ОСОБА_2 сплатила йому 10 000 грн.; 30.06.2015 року - 50 200 грн.; 23.09.2015 року - 255 000 грн., що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 23.09.2015 року. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_2 прострочила виконання даного зобовязання, остання не сплатила йому на той час інфляційних втрат, трьох процентів річних, на які він має право згідно закону та процентів за користування коштами.

У вересні 2015 року він звернувся до відповідачки з позовом про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та процентів за користування позикою. Просив стягнути з останньої 209 538,39 грн. як понесених ним інфляційних втрат, 27 847,12 грн. як трьох процентів річних, 116 503,11 грн. як процентів в порядку ст. 1048 ЦК України та понесені судові витрати по справі. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 грудня 2015 року його позов було задоволено частково та стягнуто з відповідачки інфляційні втрати, 3% річних, проценти за користування позикою на загальну суму 321 688 грн. та судові витрати в сумі 3 438,42 грн., а всього 325 126,42 грн. Дане судове рішення вступило в законну силу 12.01.2016 року. З цього часу у відповідачки виникло окреме цивільно-правове зобовязання сплатити йому 325 126,42 грн.

Вище вказане зобовязання відповідачем не виконувалось до 02.11.2017 року. Лише 2.11.2017 року було укладено Угоду про виконання зобовязання щодо сплати боргу. Згідно даної угоди 02.11.2017 року відповідачка через представника ОСОБА_3 повернула позивачу 55 000 грн., зменшивши суму боргу. 30.11. 2017 року позивач одержав ще 270 126 грн. Таким чином, Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 грудня 2015 року, яке вступило в законну силу 12.01.2016 року було виконане лише 30.11.2017 року.

А тому просить стягнути з відповідача згідно ст. 625 ЦК України інфляційні з 12.01.2016 р. по 02.11.2017 р. з суми боргу 325 126, 42 грн. всього у сумі 82 345, 90 грн. та інфляційні з 03.11.2017 р. по 30.11.2017 р. з суми боргу 270 126, 42 грн. всього у сумі 2 431, 14 грн., а всього 84 777, 04 грн.

ОСОБА_4 просить стягнути 3 % річних з 12.01.2016 р. по 02.11.2017 р. з суми боргу 325 126, 42 грн. всього у сумі 17 663, 72 грн. та з 03.11.2017 р. по 30.11.2017 р. з суми боргу 270 126, 42 грн. всього у сумі 621, 66 грн., а всього 18 285, 38 грн.

Зазначає, що він має право на стягнення процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України за користування позикою у справі за період з 01.07.2015 р. по 23.09.2015 р., оскільки позовні вимоги у справі №686/19786/15-ц були розраховані станом на 30.06.2016 року, а тому просить стягнути з відповідача на його користь з 01.07.2015 р. по 23.09.2015 р. в сумі 17 815, 07 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання, про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не зявилися, в установленому законом порядку своєчасно повідомлялася про час та місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом обєктивно встановлено, що 04.11.2011 року помер брат позивача- Ящук ОСОБА_4, 15.03.2011 року, ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 30 тис. грн.; 25.05.2011 року - 30 тис. грн.; 22.06.2011 року - 50 тис. грн.; 21.07.2011 року - 150 тис. грн.; 05.08.2011 року - 380 тис., видавши на підтвердження укладення договорів позики в кожному випадку відповідну розписку. Відповідно до змісту розписок відповідачки усі позики були надані їй на умовах повернення до 31.12.2013 року. Загальна сума боргу за цими договорами становила 640 000 грн. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2012 року позивач успадкував ? частку належного брату майна, що вбачається із рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 03.12.2013 року. Вказаним рішенням з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 315 200 грн., що відповідає його частці у спадщині та 1720,50 грн. судових витрат.

Таким чином, сума основного боргу відповідачки перед позивачем, становила 315 200 грн. Відповідач сплачувала даний борг частинами. Так, 10.10.2014 року - ОСОБА_2 сплатила позивачу 10 000 грн.; 30.06.2015 року - 50 200 грн.; 23.09.2015 року - 255 000 грн., що вбачається із рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 грудня 2015 року. Однак, незважаючи на те, що ОСОБА_2 прострочила виконання даного зобовязання, остання не сплатила йому на той час інфляційних втрат, трьох процентів річних, на які він мав право згідно закону та процентів за користування коштами.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21 грудня 2015 року стягнуто з відповідачки на користь позивача інфляційні втрати, 3% річних, проценти за користування позикою на загальну суму 321 688 грн. та судові витрати в сумі 3 438,42 грн., а всього 325 126,42 грн. Дане судове рішення вступило в законну силу 12.01.2016 року. З цього часу у відповідачки виникло окреме цивільно-правове зобовязання сплатити йому 325 126,42 грн.

Вище вказане зобовязання відповідачем не виконувалось до 02.11.2017 року. Лише 2.11.2017 року було укладено Угоду про виконання зобовязання щодо сплати боргу. Згідно даної угоди 02.11.2017 року відповідачка через представника ОСОБА_3 повернула позивачу 55 000 грн., зменшивши суму боргу, а 30.11.2017 року позивач одержав ще 270 126 грн. Таким чином, Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 21 грудня 2015 року, яке вступило в законну силу 12.01.2016 року було виконане лише 30.11.2017 року.

Так, за період з 12.01.2016 р. по 02.11.2017 р. 3 % річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України від простроченої суми за рішенням суду від 21 грудня 2015 року на суму 325 126, 42 грн. становитиме : 17 663, 72 грн. (325 126, 42 грн./100 х 3/365 х 661).

Інфляційні втрати за період з 12.01.2016 р. по 02.11.2017 р. з суми боргу 325 126, 42 грн. становитимуть : 80 631, 25 грн. А саме : За січень 2016 року - індекс інфляції складав 100.9% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 0.9/100 = 2 926,13 грн. За лютий 2016 року індекс інфляції відємний. За березень 2016 року індекс інфляції складав 101,0% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 1,0/100 = 3 251, 26 грн. За квітень 2016 року індекс інфляції складав 103,5% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 3,5/100 = 11 379, 42 грн. За травень 2016 року індекс інфляції складав 100,1% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 0,1/100 = 325, 12 грн. За червень, липень, серпень індекс інфляції відємний. За вересень 2016 року індекс інфляції складав 101,8% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 1,8/100 = 5 852, 27 грн. За жовтень 2016 року індекс інфляції складав 102,8% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 2,8/100 = 9 103, 53 грн. За листопад 2016 року індекс інфляції складав 101,8% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 1,8/100 = 5 852, 27 грн. За грудень 2016 року індекс інфляції складав 100,9% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 0,9/100 = 2 926, 13 грн. За січень 2017 року індекс інфляції складав 101,1% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 1,1/100 = 3 576, 39 грн. За лютий 2017 року індекс інфляції складав 101,0% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 1,0/100 = 3 251, 26 грн. За березень 2017 року індекс інфляції складав 101,8% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 1,8/100 = 5 852, 27 грн. За квітень 2017 року індекс інфляції складав 100,9% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 0,9/100 = 2 926, 13 грн. За травень 2017 року індекс інфляції складав 101,3% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 1,3/100 = 4 226, 64 грн. За червень 2017 року індекс інфляції складав 101,6% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 1,6/100 = 5 202,02 грн. За липень 2017 року індекс інфляції складав 100,2% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 0,2/100 = 650, 25 грн. За серпень індекс інфляції відємний. За вересень 2017 року індекс інфляції складав 102,0% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 2,0/100 = 6 502, 52 грн. За жовтень 2017 року індекс інфляції складав 101,2% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 1,2/100 = 3 901, 51 грн. За листопад 2017 року індекс інфляції складав 100,9% - інфляційні втрати становлять 325 126, 42 х 0,9/100 = 2 926, 13 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанім ним грошового зобов'язання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

ОСОБА_4 ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2014 року в справі № 6-113цс14, від 30 березня 2016 року в справі № 6-2168цс15.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому 3 % річних та інфляційні підлягають сплаті з моменту настання строку повернення (тобто прострочення) до моменту фактичного повернення боргу.

Зазначений висновок викладений у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України при розгляді справи № 6-37цс15 від 01.04.2015 р.

Враховуючи вищенаведене, та те, що відповідач належним чином не виконувала свої зобовязання, а тому з неї на користь позивача підлягають стягненню за період з 12.01.2016 р. по 02.11.2017 р. 3 % річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України від простроченої суми за рішенням суду від 21 грудня 2015 року в сумі 17 663, 72 грн. та інфляційні втрати за період з 12.01.2016 р. по 02.11.2017 р. в сумі 80 631, 25 грн., тим самим задовольнивши дану вимогу частково.

При цьому, слід відмовити у стягнення 3% річних та інфляційних за період з 03.11.2017 р. по 30.11.2017 р. з суми боргу 270 126, 42 грн., оскільки сторонами була укладена 02.11.2017 р. угода про виконання зобовязання, де вони добровільно погодили строки погашення боргу.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Крім того позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором. Зазначений висновок викладений у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України при розгляді справи № 6-37цс15 від 01.04.2015 р.

Згідно з вищезазначеними нормами, на користь позикодавця також необхідно стягнути проценти за договором позики відповідно до ст. 1048 ЦК України за користування позикою за період з 01.07.2015 р. по 23.09.2015 р., оскільки позовні вимоги у справі №686/19786/15-ц були розраховані станом на 30.06.2016 року.

Оскільки сторони не обумовили, що позика є безоплатною та на неї не нараховуються проценти, відомості про це відсутні, а тому відповідач зобовязаний сплатити позивачу проценти за користування позикою за період з 01.07.2015 р. по 23.09.2015 р. від простроченої суми 255 000 грн., а саме з 01.07.2015 р. по 27.08.2015 р. - 255 000 грн. *58(дні)/365(дні))*30%(облікова ставка НБУ)/100 = 12 156, 16 грн.; з 28.08.2015 р. по 23.09.2015 р. -255 000 грн. *26(дні)/365(дні) )*27%(облікова ставка НБУ)/100 -4 904,38 грн., а всього 17 060, 54 грн., тим самим задовольнивши таку вимогу частково.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 15,16, 509, 526, 599, 610-612, 625 ЦК України, ст.ст. 13, 141, 247, 263-265, 273, 280-284, 289 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_1, с. Грузевиця, Грузевиця-3, вул. Л.Українки,23) на користь ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_2, Хмельницька область, Красилівський район, с.Котюржинці, вул. Леніна,6) за період з 12.01.2016 р. по 02.11.2017 р. 3 % річних від простроченої суми за рішенням суду від 21 грудня 2015 року в сумі 17 663, 72 грн., інфляційні втрати за період з 12.01.2016 р. по 02.11.2017 р. від простроченої суми за рішенням суду від 21 грудня 2015 року в сумі 80 631, 25 грн. та 17 060, 54 грн. процентів за користування позикою за період з 01.07.2015 р. по 23.09.2015 р., а всього 115 355, 51 грн. боргу та 1153, 55 грн. судового збору.

В іншій частині відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом (ч.4 ст.287 ЦПК). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дата складання повного рішення суду 15.06.2018 року.

Суддя