Провадження №2/389/632/17
Рішення
іменем України
19 березня 2018 року Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,
за участю секретаря судового засідання Солонько К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в місті Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
за участю: представника позивача ОСОБА_4 , відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Перемот О.Г.,
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , уточнивши вимоги якого, просить в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту від 10.10.2006 №431/072-ФО1, яка станом на 29.05.2017 становить 23621 долар США 08 центів та складається із заборгованості за кредитом у сумі 16525 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 6216 доларів США 78 центів, заборгованості за комісіями в сумі 879 доларів США 30 центів, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нежитлове приміщення магазину №171 «Універмаг» загальною площею 551 квадратний метр, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки в сумі 3346774 грн. на підставі висновку про вартість майна від 18.07.2017 №ВА170717-003, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес Ассіст» (сертифікат від 21.10.2016 №813/16).
В обґрунтування позовної заяви вказано, що між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 10.10.2006 укладено договір кредиту №431/072-ФО1. Загальними зборами акціонерів 09.03.2010 прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до п.1.1 вказаного договору, позивач надав ОСОБА_1 в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50000 доларів США. Відповідно до листа Національного Банку України від 07.12.2009 №13-210/7871-22612, операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Свої зобов`язання позивач виконав, надавши грошові кошти ОСОБА_1 . Пунктом 1.2.1 договору визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. У порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконував, у результаті чого станом на 29.05.2017 має прострочену заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 16525 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 6216 доларів США 78 центів, заборгованості за комісіями в сумі 879 доларів США 30 центів. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника, яким є ОСОБА_1 , що випливають з договору кредиту, відповідно до ст.553 ЦК України, 12.10.2006 між банком та відповідачами укладено іпотечний договір. Згідно з іпотечним договором, відповідачі передали банку в іпотеку нежитлове приміщення магазину №171 «Універмаг» загальною площею 551 квадратний метр, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі предмет іпотеки). Сторони оцінили предмет іпотеки в 353500 грн., що згідно з офіційним курсом НБУ на момент укладення іпотечного договору є еквівалентом 70000 доларів США. Віповідно до пунктів 2.1.1-2.1.13 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки в будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання боржником основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов іпотечного договору; в інших випадках, передбачених законодавством. У разі порушення боржником основного кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавця та/або боржнику письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання за кредитним договором та/або зобов`язань, передбачених іпотечним договором, у тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься в іпотечному договорі або на підставі окремого договору, який може бути укладений між іпотекодавцем та іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України. Боржнику було направлено вимогу, а саме: «Повідомлення про усунення порушень», але станом на день подання позовної заяви дана вимога не виконана. Враховуючи невиконання боржником основного зобов`язання, позивач має право звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитом, відсотками та пенею.
Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме визнав тіло кредиту та відсотки за мінусом тих, що нараховані в період з 28.04.2016 по 29.05.2017, оскільки в цей час він проходив військову службу, а відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» банк не мав права нараховувати відсотки за вказаний період. Крім того, зазначив, що жодних даних про об`єкт нерухомого майна (його адреса, кошторис, обсяг ремонту), на ремонт якого нібито надавався кредит, текст договору кредиту не містить. Вказані відомості відсутні й у кредитній історії. У кредитному договорі вказано про надання кредиту на ремонт комерційної нерухомості, в іпотечному договорі зазначено, що цей кредит є споживчим. Тому, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», відповідач ОСОБА_1 вважав, що підстави для задоволення вимог банку про стягнення з нього заборгованості за комісіями в розмірі 879 доларів США 30 центів відсутні.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Перемот О.Г. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в задоволенні позовної заяви, оскільки немає жодних підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказали, що позичальник ОСОБА_1 належним чином виконував свої зобов`язання, тому підписання нікчемної додаткової угоди №3 від 01.06.2010 було лише на користь банку, який, збільшивши термін погашення кредиту, штучно збільшив тим самим свій прибуток, при цьому не проінформував позичальника та його майнових поручителів про реальне збільшення вартості кредиту, умисно не надавши детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним. Зазначили, що жодних даних про об`єкт нерухомого майна (його адреса, кошторис, обсяг ремонту), на ремонт якого нібито надавався кредит, текст договору кредиту не містить. Вказані відомості відсутні й у кредитній історії. У кредитному договорі вказано про надання кредиту на ремонт комерційної нерухомості, в іпотечному договорі зазначено, що цей кредит є споживчим. Тому, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», вважали, що підстави для нарахування банком заборгованості за комісіями в розмірі 879 доларів США 30 центів відсутні. Просили застосувати до нарахованої комісії Закон України «Про захист прав споживачів» та правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 у справі №6-1746цс16. Крім того, вказали, що отримані за кредитом кошти ОСОБА_1 не були використані на поліпшення (ремонт чи реконструкцію) приміщення універмагу, тому вартість цього майна не змінилася.
Відповідно до ухвали суду від 13.09.2017 представник позивача брала участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 26.09.2017 прийнято до провадження позовну заяву про уточнення позовних вимог.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
У пункті 1.2.2 статуту публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» вказано, що загальними зборами акціонерів 09.03.2010 прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) банку на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником щодо всіх прав та обов`язків акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства (а.с.48-63 том №1). На підставі зміни найменування юридичної особи 14.06.2010 змінено свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «Укрсоцбанк», про що свідчить вказане свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с.47 том №1). Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, ідентифікаційний код юридичної особи ПАТ «Укрсоцбанк» - 00039019 (а.с.64 том №1).
ОСОБА_1 17.09.2006 подав до АКБСР «Укрсоцбанк» заявку на мікрокредит в сумі 70000 доларів США, метою якого вказав ремонт та реконструкція комерційної нерухомості. Дана заявка є додатком 16 до Порядку мікрокредитування суб`єктів малого підприємництва в АКБ «Укрсоцбанк» (а.с.99-100 том №2).
Між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 10.10.2006 укладено договір кредиту №431/072-ФО1. Відповідно до п.1.1 вказаного договору, кредитор надає позичальнику в тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 50000 доларів США зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення 09.10.2013. У п.1.2.1 договору, зокрема вказано, кредит надається позичальнику на ремонт та реконструкцію комерційної нерухомості. Згідно з п.1.3 та 1.3.1 договору кредиту, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, кредитор укладає з позичальником договір іпотеки приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться в АДРЕСА_1 , заставною вартістю 70000 доларів США (а.с.101-102 том №2).
Заява на видачу готівки від 12.10.2006 з особистим підписом ОСОБА_1 та меморіальний валютний ордер №1 від 12.10.2006 підтверджують факт отримання ним 50000 доларів США (а.с.130, 131 том №2).
У подальшому, 20.10.2008 між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору кредиту №431/072-ФО1 від 10.10.2006. Відповідно до п.1 додаткової угоди №1, сторони дійшли взаємної згоди з 21.10.2008 доповнити договір кредиту №431/072-ФО1 від 10.10.2006 додатком №1 «Тарифи та послуги банку, пов`язані з наданням кредиту», згідно з яким, за ведення кредитної справи встановлено комісію 0,13% на залишок заборгованості за кредитом на початок операційного дня на дату розрахунку (а.с.103 том №2).
Додаткова угода №2 від 26.11.2008 свідчить про те, що до договору кредиту №431/072-ФО1 від 10.10.2006 внесено зміни та з 31.10.2008 за ведення кредитної справи встановлено комісію в розмірі 1,5% річних (а.с.104 том №2).
У своїй заяві від 26.04.2010 ОСОБА_1 просив банк змінити умови кредитування за кредитним договором від 10.10.2006, а саме пролонгувати кредит на шістдесят місяців та надати відстрочку по сплаті кредиту на вісімнадцять місяців, зобов`язавшись при цьому щомісячно сплачувати відсотки (а.с.143 том №2).
З додаткової угоди №3 від 01.06.2010 вбачається, що сторони домовились починаючи з 01.06.2010 внести зміни до договору кредиту №431/072-ФО1 від 10.10.2006. Згідно з внесеними змінами, кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25605 доларів США зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном повернення 09.10.2018. Даними змінами також змінено графік погашення кредиту, що передбачений п.1.2.1 договору кредиту №431/072-ФО1 від 10.10.2006. Крім того, у п.1.2.1 додаткової угоди №3 вказано, що кредит надається позичальнику на ремонт та реконструкцію комерційної нерухомості (а.с.105-108 том №2).
Водночас, 10.10.2006 між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 і ТОВ «Інка» в особі директора ОСОБА_1 укладено договір поруки №431/072-ФО1/2. Згідно з п.1.1 договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №431/072-ФО1 від 10.10.2006 (а.с.116-118 том №2).
Додаткову угоду №1 до договору поруки №431/072-ФО1/2 укладено між сторонами АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 і ТОВ «Інка» в особі директора Заруцького А.А. 01.06.2010. Сторони домовились починаючи з 01.06.2010 внести зміни до статей 2, 3 та 5 договору поруки №431/072-ФО1/2. Зокрема, з даних змін вбачається, що змінилася сума кредиту на 25605 доларів США, змінився графік погашення кредиту та визначено кінцевий термін повернення кредиту 09.10.2018 (а.с.119-122 том №2).
В якості забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором кредиту №431/072-ФО1 від 10.10.2006, між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 12.10.2006 укладено іпотечний договір. Відповідно до п.1.1 іпотечного договору, відповідачі передали банку в іпотеку нежитлове приміщення магазину №171 «Універмаг» загальною площею 551 квадратний метр, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У п.1.3 іпотечного договору вказано, що заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 353500 грн., що згідно з офіційним курсом НБУ на момент укладення іпотечного договору є еквівалентом 70000 доларів США. На підставі договору іпотеки на вказаний предмет іпотеки накладено заборону на відчуження (а.с.109-111 том №2).
Предмет іпотеки є власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.2003, про що свідчать сам договір купівлі-продажу від 16.12.2003, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.06.2004 та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.10.2006 (а.с.127, 128, 129 том №2).
Угодою №1 від 30.03.2011, укладеною між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , внесено зміни та доповнення до іпотечного договору від 12.10.2006. Згідно з даними змінами і доповненнями, п.1.6 іпотечного договору викладено в новій редакції, зокрема, вказано суму повернення кредиту 24841 долар США та змінено графік погашення кредиту з кінцевим терміном повернення заборгованості 09.10.2018 (а.с.112-115 том №2).
З довідки від 29.05.2017 №10.1-87/9562 вбачається, що ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту №431/072-ФО1 від 10.10.2006 за період з 10.10.2006 по 28.05.2017 перераховано 63145 доларів США 26 центів, з яких: 33475 доларів США основної заборгованості за кредитом, 29670 доларів США 26 центів відсотків за кредитом (а.с.45-46 том №1).
У розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості вказано, що станом на 29.05.2017 загальна сума заборгованості становить 28067 доларів США 58 центів, яка складається із заборгованості за кредитом 16525 доларів США, заборгованості за відсотками 6216 доларів США 78 центів, заборгованості за комісіями 879 доларів США 30 центів, пені за несвоєчасне повернення кредиту 2930 доларів США 37 центів, пені за несвоєчасне повернення відсотків 1516 доларів США 13 центів (а.с.42-44 том №1).
Як вбачається з позовної заяви, пеня за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2930 доларів США 37 центів та пеня за несвоєчасне повернення відсотків 1516 доларів США 13 центів до позовних вимог не включені.
Позивачем на адресу відповідачів направлено вимогу про усунення порушень від 23.06.2017 №104416, про що свідчить сама вимога, список №634 «відправка рекомендованої кореспонденції» та квитанція від 29.06.2017 №16/526 (а.с.39, 40-41 том №1). Станом на день подання позовної заяви дана вимога не виконана.
Зі звіту від 18.07.2017 №ВА170717-003 про незалежну оцінку вартості приміщення магазину №171 «Універмаг» з підвалом, загальною площею 551 квадратний метр, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках згідно з договором купівлі-продажу від 16.12.2003, вбачається, що ринкова вартість даного приміщення станом на 17.07.2017 складає 3346774 грн. (а.с.126-194 том №1).
ОСОБА_1 22.11.2017 подав до правління ПАТ «Укрсоцбанк» звернення, в якому просив списати всі нараховані йому суми, крім тіла кредиту в сумі 16525 доларів США (а.с.27-28 том №2).
З листів ПАТ «Укрсоцбанк» вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» не може задовольнити умови реструктуризації боргу на запропонованих ОСОБА_1 умовах (а.с.29, 30 том №2).
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої
вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку»).
У п.2.4.3 іпотечного договору вказано, що іпотекодержатель має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Пунктом 4.6.2 іпотечного договору передбачено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, зокрема, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 не виконав умови договору кредиту №431/072-ФО1 від 10.10.2006, у зв`язку з чим, станом на 29.05.2017 має прострочену заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 16525 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 6216 доларів США 78 центів, заборгованості за комісіями в сумі 879 доларів США 30 центів, відтак іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, способом, що передбачений іпотечним договором, а тому позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.
Водночас, згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
У довідці від 17.11.2017 №89, виданій Олександрівським районним військовим комісаріатом, вказано, що ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу по контракту до закінчення особливого періоду в складі діючої армії Збройних сил України з 28.04.2016 по теперішній час та приймав участь у бойових діях, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції Донецької та Луганської областей (а.с.25 том №2).
З додаткових письмових пояснень представника позивача від 18.12.2017 вбачається, що за період з 28.04.2016 по 29.05.2017 (з моменту початку проходження ОСОБА_1 військової служби до дати розрахунку заборгованості) йому було нараховано заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 2565 доларів США 96 центів, з яких: 1075 доларів США 27 центів відсотки, що нараховані на строкову заборгованість; 1490 доларів США 69 центів відсотки, що нараховані на прострочену заборгованість (а.с.44 том №2).
Тож, з огляду на викладене, від заборгованості за відсотками в сумі 6216 доларів США 78 центів слід відняти відсотки, що нараховані за період з 28.04.2016 по 29.05.2017, а саме 2565 доларів США 96 центів. Таким чином, заборгованість за відсотками, що входить до заборгованості за кредитом ОСОБА_1 , становить (6216,78-2565,96) 3650 доларів США 82 центи.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що судом не приймаються до уваги посилання відповідачів щодо застосування до нарахованої комісії Закону України «Про захист прав споживачів» та правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16.11.2016 у справі №6-1746цс16, з огляду на те, що суттєвою особливістю споживчого кредиту є той факт, що об`єктом кредитування є витрати, пов`язані з задоволенням особистих потреб населення, тому банківський кредит, що надається фізичній особі для здійснення підприємницької діяльності, не можна вважати споживчим кредитом, а як зазначено ОСОБА_1 в заявці на мікрокредит від 17.09.2006, мета мікрокредиту: ремонт та реконструкція комерційної нерухомості. Ця обставина підтверджується й самим договором кредиту №431/072-ФО1 від 10.10.2006, що сторонами не оспорюється.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, ст.ст.526, 572, 589, 590 ЦК України, ст.ст.1, 12, 33, 39 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.ст.141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, задовольнити частково.
В рахунок погашення заборгованості за договором кредиту від 10.10.2006 №431/072-ФО1, яка станом на 29.05.2017 становить 21055 доларів США 12 центів та складається із заборгованості за кредитом у сумі 16525 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 3650 доларів США 82 центи, заборгованості за комісіями в сумі 879 доларів США 30 центів, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нежитлове приміщення магазину №171 «Універмаг» загальною площею 551 квадратний метр, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки в сумі 3346774 (три мільйони триста сорок шість тисяч сімсот сімдесят чотири) грн. на підставі висновку про вартість майна від 18.07.2017 №ВА170717-003, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес Ассіст» (сертифікат від 21.10.2016 №813/16).
В частині включення до заборгованості за договором кредиту від 10.10.2006 №431/072-ФО1 заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 2565 (дві тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) доларів США 96 центів, що нараховані за період з 28.04.2016 по 29.05.2017, відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», , місце знаходження: вул.Ковпака,29 м.Київ, частину судового збору в сумі 3073 (три тисячі сімдесят три) грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», , місце знаходження: вул.Ковпака,29 м.Київ, частину судового збору в сумі 3073 (три тисячі сімдесят три) грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», , місце знаходження: вул.Ковпака,29 м.Київ, частину судового збору в сумі 3073 (три тисячі сімдесят три) грн. 50 коп.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 27.03.2018.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області О.В. Савельєва