Справа № 2-765/10
Провадження № 22-ц/801/82/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 рокуСправа № 2-765/10м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання: Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №2-765/10 за скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» на дії (бездіяльність) органу (посадової особи) державної виконавчої служби Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2018 року, постановлену у складі судді Ганкіної І.А.,

встановив:

В липні 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із скаргою на дії Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (далі - Вінницький районний ВДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області) щодо винесення начальником Вінницького районного ВДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області постанови про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, а також повідомлення державного виконавця про повернення документа стягувачу без прийняття до виконання.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що постанова начальника Вінницького районного ВДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області від 27 червня 2018 року про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 14 березня 2018 року, а також повідомлення державного виконавця про повернення документа стягувачу без прийняття до виконання від 27 червня 2018 року з підстав пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання суперечать ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 1999 року), оскільки виконавчий документ № 2-765/2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості було видано 04 лютого 2011 року зі строком пред'явлення до виконання протягом трьох років. Виконавчий документ неодноразово пред'являвся до виконання у визначений законом строк і кожного разу строк пред'явлення до виконання переривався. Після переривання строк пред'явлення виконавчого документа до виконання поновлювався, а тому заявник звернувся із заявою про примусове виконання рішення суду 05 березня 2018 року у встановлений законом строк і були підстави для відкриття виконавчого провадження та виконання рішення суду.

З цих підстав просив скасувати постанову начальника Вінницького районного ВДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області Голубєва С.В. про скасування процесуального документа від 27 червня 2018 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк на підставі виконавчого листа Вінницького районного суду Вінницької області у справі №2-765/2010 від 26 листопада 2010 року та скасувати повідомлення державного виконавця Вінницького районного ВДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області Клименко Л.Д. про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 27 червня 2018 року.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення скарги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначав, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам скарги щодо переривання строку на пред'явлення виконавчого документа до виконання та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги.

В судове засідання представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник Вінницького районного ВДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області - Клименко Л.Д. проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник боржника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що заявником пропущено річний строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, а тому відсутні підстави для задоволення поданої скарги.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Відповідно до ч.ч. ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

По справі встановлено, що 04 лютого 2011 року Вінницьким районним судом видано виконавчий лист № 2-765/2010 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ №10001/0160 філії - Вінницького обласного управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №1484 від 11 жовтня 2008 року в сумі 505141 грн. Рішення суду набрало законної сили 07 грудня 2010 року. Строк пред'явлення виконавчого листа до виконання три роки (а.с. 4).

Виконавчий лист вперше було пред'явлено до виконання стягувачем 03 березня 2011 року, на підставі чого державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 11 березня 2011 року (а.с. 7).

25 червня 2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав, передбачених пунктом 8 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно (а.с. 8).

24 вересня 2013 року стягувач повторно пред'явив виконавчий документ до виконання та заступником начальника ВДВС Вінницького районного управління юстиції 24 вересня 2013 року було відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 9, 19, п. 8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 2.11,3.4 Інструкції організації примусового виконання рішень, в зв'язку з поданням стягувачем довіреності, незасвідченої належним чином (а.с.10).

01 липня 2014 року стягувач втретє пред'явив виконавчий документ до виконання та постановою заступника начальника ВДВС Вінницького районного управління юстиції від 03 липня 2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження відповідно до п. 6 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» - невідповідність ідентифікаційного номера боржника, зазначеного у виконавчому листі, номеру, зазначеному у заяві про примусове виконання рішення суду (а.с.11).

19 серпня 2014 року Вінницьким районним судом Вінницької області внесено виправлення до виконавчого листа шляхом зазначення правильного ідентифікаційного номера боржника ОСОБА_3

07 листопада 2014 року стягувач вчергове пред'явив виконавчий документ до виконання з внесеними виправленнями, проте заступником начальника ВДВС Вінницького РУЮ від 07 листопада 2014 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий документ пред'явлено до виконання з пропуском строку (а.с. 12).

05 грудня 2014 року виконавчий документ знову надійшов на виконання до державної виконавчої служби та 11 грудня 2014 року Вінницьким районним відділом ДВС ГТУЮ у Вінницькій області винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження в зв'язку з пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В подальшому стягувач 16 квітня 2015 року, 21 вересня 2015 року та 10 серпня 2016 року звертався до державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, та постановами державних виконавців від 20 квітня 2015 року, 23 вересня 2015 року та 11 серпня 2016 року відповідно було відмовлено у відкритті виконавчого провадження в зв'язку з пропуском строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання (а.с. 13,14,15).

05 березня 2018 року стягувач пред'явив виконавчий документ до виконання та 14 березня 2018 року державним виконавцем Вінницького районного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області Клименко Л.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 16).

Постановою начальника Вінницького районного ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області Голубєва С.В. від 27 червня 2018 року на підставі абз.4 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про скасування процесуального документа «Постанови про відкриття виконавчого провадження» від 14 березня 2018 року, що видав виконавець Клименко Л.Д., як таку, що винесена з порушенням п.2 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року), тобто пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання (а.с. 17).

В цей же день державним виконавцем Вінницького РВДВС ГТУЮ у Вінницькій області Клименко Л.Д. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання щодо боржника ОСОБА_3 (а.с. 18).

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з гарантій доступу до суду, що передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видання виконавчого документа 04 лютого 2011 року) було визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно із статтею 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент видання виконавчого документа 04 лютого 2011 року) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явленні до виконання протягом трьох років, з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

09 березня 2011 року набрав чинності Закон України №2677-VI «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)», частинами першою та другою статті 22 якого встановлено, що виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред'явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За пунктом 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2677-VІ, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-711цс15.

Оскільки виконавчий лист на виконання рішення суду було видано 04 лютого 2011 року, тобто до набрання чинності Законом України № 2677-VІ 09 березня 2011 року, строк пред'явлення його до виконання становить три роки з дня набрання рішенням законної сили.

З дотриманням вказаного строку стягувач 03 березня 2011 року пред'явив виконавчий документ до виконання, на підставі чого 11 березня 2011 року було відкрито виконавче провадження і лише 25 червня 2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому стягувач неодноразово, починаючи з вересня 2013 року, звертався із заявою про примусове виконання рішення суду та Вінницьким районним ВДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з підстав порушення п.8 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», а також у зв'язку з пропуском строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

За змістом положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження, зокрема, у разі: пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

Згідно із статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Частиною четвертою, п'ятою ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка набула чинності 05 жовтня 2016 року) закріплено аналогічне положення, згідно з яким строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред'явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Тобто після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання у зв'язку з його пред'явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не позбавляє стягувача права на повторне пред'явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 05 жовтня 2016 року у справі № 3-698гс16, а також підтверджено Верховним Судом у постанові від 28 вересня 2018 року у справі №285/4325/15-ц.

Тобто, після повернення виконавчого документа стягувачу 25 червня 2013 року, відлік нового трирічного строку пред'явлення виконавчого документа до виконання розпочався 26 червня 2013 року.

01 липня 2014 року (в межах трирічного строку) стягувач повторно пред'явив виконавчий документ до виконання та 03 липня 2014 року державним виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Отже, з 04 липня 2014 року розпочався наступний трирічний строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, і який переривався кожного разу після чергового пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Так, після винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11 серпня 2016 року, такий строк розпочався знову з 12 серпня 2016 року, і 05 березня 2018 року стягувач пред'явив виконавчий лист до виконання з дотриманням трирічного строку пред'явлення його до виконання.

Постанова державного виконавця Клименко Л.Д. від 14 березня 2018 року про відкриття провадження у справі винесена з дотриманням норм законодавства.

Враховуючи наведене, підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 березня 2018 року були відсутні, а тому постанова начальника Вінницького районного ВДВС Головного ТУЮ у Вінницькій області Голубєва С.В. від 27 червня 2018 року, а також повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 27 червня 2018 року не відповідають вимогам законодавства та позбавляють стягувача права на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Вимоги скарги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» є обґрунтованими та доведеними належними та допустимим доказами.

Суд першої інстанції, при вирішенні скарги наведені вище обставини справи не врахував, неправильно встановив строк пред'явлення до виконання виконавчого документа від 04 лютого 2011 року, до якого внесено виправлення 19 серпня 2014 року, а також не надав належної оцінки доводам заявника про переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання, не застосував норми матеріального права, які підлягають до застосування та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

За таких обставин, відповідно до пунктів 1, 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування з постановленням нового судового рішення про задоволення скарги.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 376, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2018 року скасувати, постановити нове судове рішення.

Скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» на дії органу (посадової особи) державної виконавчої служби Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області задовольнити.

Скасувати постанову начальника Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Голубєва С.В. від 27 червня 2018 року про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 березня 2018 року, виданої Клименко Л.Д. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-765/2010, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 19 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №1484 від 11 жовтня 2008 року в сумі 505141, 25 гривень.

Скасувати повідомлення державного виконавця Вінницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Клименко Л.Д. від 27 червня 2018 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документа - виконавчого листа №2-765/2010, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області 19 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №1484 від 11 жовтня 2008 року в сумі 505141, 25 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

Згідно з оригіналом: