Житомирський апеляційний суд
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш плюс»

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 23 січня 2018 року під головуванням судді Сингаївського О.П.

у цивільній справі №296/10864/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш плюс» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих курсовою різницею, процентів та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» Ларченко І.М. звернулась до суду з позовом. Просила стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача збитки, завдані курсовою різницею у розмірі 88 364,66 грн., проценти за користування кредитними коштами у розмірі 201 882,48 грн. та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання по кредитному договору №0006/07/52-А від 23 серпня 2007 року у розмірі 5 272,83 грн. В обґрунтування заявлених вимог Банк зазначав, що 23.06.2007р. між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ» і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0006/07/52-А, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у сумі 18 913,00 євро на строк до 22.08.2014р. включно зі сплатою 10,5% річних.

В забезпечення виконання умов зазначеного договору АКБ «Форум» з ОСОБА_4 уклав Договір поруки №06-0006/07/52-А від 23.08.2007р., відповідно до умов якого останній поручився за виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору власними коштами.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 05.06.2013р., що набрало законної сили, позовну заяву АКБ «Форум» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0006/07/52-А від 23 серпня 2007 року задоволено та з відповідачів солідарно стягнуто на користь позивача 18 913,00 євро, що станом на 21.12.2009року у гривневому еквіваленті складало 135 791,52 грн., виходячи з курсу 11,426589 грн. за 1 євро (офіційний курс НБУ). В подальшому вказане судове рішення відповідачем було виконано та сплачено 138 066,10 грн., з урахуванням судового збору у розмірі 2 274,58 грн., які були зараховані на рахунок позивача 03.12.2014р. та направленні на погашення кредиту, виходячи з курсу 18,866618 грн. за 1 євро (офіційний курс НБУ на дату зарахування коштів). Внаслідок цього виникла заборгованість (збитки) з курсової різниці у розмірі 88 364,66 грн., оскільки гривневий еквівалент суми боргу по кредиту (яку позивач просив стягнути в євро) станом на 03.12.2014р. мав становити 224 156,18 грн. Тобто, заборгованість за кредитним договором №0006/07/52-А була визначена судом станом на 21.12.2009 року, а фактичне виконання рішення суду відбулось в момент зарахування стягуваних коштів на рахунок позивача, тобто 03.12.2014року. В період з 21.12.2009р. по 29.11.2016р. позивач здійснював нарахування процентів за користування кредитом, у відповідності з умовами Кредитного договору.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 23 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК ФОРУМ» Ларченко Ірини Миколаївни - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «БАНК ФОРУМ» просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове - про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення. Зокрема апелянт зазначає, що рішення Апеляційного суду Житомирської області у справі №296/1150/13-ц було виконано в повному обсязі шляхом сплати відповідної суми коштів, які поступили на рахунок ПАТ «БАНК ФОРУМ» 03.12.2014року. Проте, на думку апелянта, зобов'язання за кредитним договором не були виконані в повному обсязі, та відповідно кредитний договір не вважається припиненим, в тому числі не вважається припиненим договір поруки. Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що кредитний договір припинив свою дію 22.08.2014р., оскільки вказана дата визначає строк, на який надані кредитні кошти. Відповідно до п.7.3 Кредитного договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Тобто судом першої інстанції не було ретельно досліджено умови кредитного договору, і зроблені судом висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, судом першої інстанції при ухвалені рішення було застосовано норму права, яка не підлягала застосуванню, а саме ч.2 ст.625 щодо стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Однак, банком ніколи не заявлялися вимоги про стягнення інфляційних витрат. Проте суд на ці обставини уваги не звернув.

Ухвалою суду до участі у справі залучено правонаступника позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш плюс».

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 23.06.2007р. між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «БАНК ФОРУМ» і ОСОБА_3 укладено кредитний договір №0006/07/52-А, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у сумі 18 913,00 євро на строк до 22.08.2014р. включно зі сплатою 10,5% річних за користування кредитом(а.с.3-5).

В забезпечення умов виконання зазначеного договору, АКБ «Форум» з ОСОБА_4 уклав Договір поруки № 06-0006/07/52-А від 23.08.2007р., відповідно до якого останній поручився за виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору (а.с.6).

5 червня 2013 року Апеляційним судом Житомирської області ухвалено рішення, яким позовні вимоги АКБ «ФОРУМ» в особі Житомирської філії АКБ «Форум» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості були задоволені та стягнуто з останніх на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» в особі Житомирської філії «БАНК ФОРУМ» заборгованість за кредитним договором №0006/07/52-А від 23.08.2007р. в сумі 135 791,52 грн. і 2 274,58 судових витрат. Тобто, зазначеним рішенням встановлено розмір заборгованості з визначенням еквіваленту в гривнях, яка була стягнута з відповідачів (а.с.7).

ПАТ «БАНК ФОРУМ», обгрунтовуючи вимоги в даній справі посилався на те, що на день звернення до суду зобов'язання не виконано у повному обсязі, оскільки заборгованість за кредитним договором, яку стягнуто в судовому порядку у розмірі 135 791,52 грн. отримана ПАТ «БАНК ФОРУМ» - 03.02.2014р. та в період з 21.12.2009 по 29.11.2016року (день звернення до суду) Банк здійснював нарахування процентів за користування кредитом.

Проте, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що законних підстав для стягнення збитків, пов»язаних із курсовою різницею одиниці кредитування, та відсотків, не було.

Так, відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності,яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Відповідно до частини четвертої статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Вказаної правової позиції дотримувався також Верховний Суд України в постанові від 18 травня 2016 року у справі №6-237цс16.

Тобто, «курсова різниця» жодним чином не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Крім того, правильними також є висновки суду в частині вимог про стягнення відсотків за користування кредитом.

Так, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Крім того, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

За наведених обставин підстав для стягнення відсотків за користування кредитом не було.

Рішення суду в цій частині вимог по суті є правильним та узгоджується з вимогами закону. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

Доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Разом з тим, неможливо погодитися з висновками суду в частині вимог про стягнення 3% річних.

Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки рішення суду про стягнення заборгованості виконано боржниками лише у грудні 2014 року, чого представник відповідача не заперечував, то за цей період стягненню підлягають 3% річних від простроченої суми.

За таких обставин та в межах заявлених позивачем вимог (ч.1 ст.13 ЦПК) із відповідачів стягненню буде підлягати 5 272,83 грн.

У зв»язку з наведеним та відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.376 ЦПК рішення суду в цій частині вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш плюс», задоволити частково.

Скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 січня 2018 року в частині вимог про стягнення трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов'язання та ухвалити в цій частині нове рішення. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмаш плюс» 5 272,83 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 30.11.2018 року.