Справа № 536/200/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Дяденко С.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Управління державної міграційної служби у Полтавській області, Кам»янопотоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що вона є власником будинку №114 по вулиці Лесі Українки в с.К.Потоки Кременчуцького району Полтавської області, де зареєстровані вона, її чоловік відповідач ОСОБА_2, їх син ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Кам»янопотоківської сільської ради Кременчуцького району. В 2000 році, її чоловік, відповідач ОСОБА_2 залишив місце реєстрації та виїхав до Росії до міста Москва і до теперішнього часу у неї відсутній з ним звязок, його доля їй невідома, до родини повертатись він не збирається та добровільно зніматись з реєстрації не бажає, що перешкоджає їй повноцінно користуватися своєю власністю. Так, вона не може оформити субсидію, оскільки повинна долучати до заявки на субсидію доходи всіх мешканців зареєстрованих за даною адресою. Те, що відповідач не проживає в зазначеному будинку підтверджується актом від 25 січня 2018 року складеним депутатом Кам»янопотоківської сільської ради ОСОБА_4 та ствердженим підписами сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: будинок №114 по вул. Лесі Українки в с.К.Потоки Кременчуцького району Полтавської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила задовольнити, і пояснила, що її чоловік ОСОБА_2 в 2000 році виїхав на заробітки до міста Москва і до теперішнього часу не повернувся, звязку з ним вона не підтримує, відомий їй його телефон не працює. Вона намагалась його розшукати, зверталась до поліції, але безрезультатно. Їх шлюб не розірвано, вважає, що відповідача вже не має, в іншому випадку він повідомив би сімю про своє місце перебування.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, по час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через

Треті особи: Управління державної міграційної служби у Полтавській області, Кам»янопотоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання своїх представників не направили, надали суду заяви, де просили розглянути справу у їх відсутність, заперечень до позову не мають.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених у цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами 1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Установлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно зареєстрованого 06.02 2008 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічного інвентаризації» належить будинок з господарськими будівлями в с.К.Потоки вул. Лесі Українки 114 Кременчуцького району Полтавської області, де відповідно до довідки Кам»янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25.01.2018 року значиться зареєстрованим її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

18 лютого 1978 року в Кам»янопотоківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис №3 зареєстровано шлюб сторін згідно свідоцтва про укладення шлюбу виданого 18 лютого 1978 року, відомості про його розірвання відсутні.

Відповідно до акту від 25 січня 2018 року складеного депутатом Кам»янопотоківської сільської ради ОСОБА_4 в присутності сусідів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та затвердженого заступником сільського голови, в домоволодінні ОСОБА_1 в с.К.Потоки вул.Лесі Українки, 114 зареєстрований її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, але за даною адресою з 2000 року не проживає.

Відповідно до вимог ст.ст.156,64, ЖК України, члени сім"ї власника житлового будинку (квартири) користуються житловим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування житлом. Припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користуватися житлом.

Статтею 405 ЦК України визначено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Установлено із пояснень позивача в судовому засіданні, що її чоловік ОСОБА_2 в 2000 році виїхав до міста Москва на заробітки, нетривалий час вони підтримували звязок по телефону, потім його телефон відключився і до теперішнього часу його доля їй невідома. Вона проживали сімєю в добрих стосунках, шлюб не розривали, наміру не повертатися до сімї він ніколи не виловлював. Вона намагалась його розшукати самостійно, в 2018 році звернулась до поліції, де була заведена розшукова справа.

Згідно довідки Кременчуцького районного відділення поліції Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області про прийняття та реєстрацію заяви №3569 від 08.05.2018 року, заява ОСОБА_1 про зникнення без вісті ОСОБА_2 прийнята та зареєстрована 07.05.2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, реєстраційний номер 0000390 та розпочато досудове розслідування.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні дають суду підстави для висновку, що позивачем обрано не той спосіб захисту порушених прав, тому суд в задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_7