Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3511/18 Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 24 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/3511/18 по матеріалам позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий газ

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 04 травня 2018 року, постановлену під головуванням судді Слюсарчук Н.Ф. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за спожитий газ в сумі 10000,00 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04 травня 2018 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування поданої скарги зазначає, що Товариство усунуло недоліки позовної заяви у наданий судом строк, а тому підстав для визнання неподаною та повернення позову у суду не було.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в березні 2018 року позивач звернувся із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12 квітня 2018 року позовну заяву залишено без руху, оскільки до заяви не додані докази на підтвердження належності відповідачу приміщення - квартири № 2 по пров. Танкістів у м. Житомирі, не зазначено, що відповідач є споживачем природного газу за вказаною адресою, квитанція про сплату судового збору не відповідає вимогам закону щодо її змісту, позовна заява не містить доказів про останнє відоме місце проживання відповідача, а також дати її народження (а.с.10-11).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 04 травня 2018 року визнано неподаною та повернуто позивачу у зв'язку з неусуненням зазначених недоліків (а.с. 17).

Однак колегія суддів не може погодитись з таким судовим рішенням з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства, відповідно до ст. 1 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху ТОВ ««ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» подано заяву про усунення недоліків, викладених у ній. (а.с. 14-16).

Дослідивши в судовому засіданні матеріали позовної заяви та додані до неї документи, колегія суддів приходить висновку, що вона в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, у позовній заяві містяться відомості щодо відомого місця проживання відповідача, інформація, що остання є споживачем природного газу, що підтверджується відповідним розрахунком, довідкою та витягом про фінансовий стан. Разом з тим, у вказаних документах міститься інформація про дату народження відповідача, ідентифікаційний номер платника податків, місце проживання.

Крім наведеного, позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у належному розмірі, платіжні доручення про сплату якого містилися в додатках до позову.

Судом не встановлено, що дані кошти не було зараховано на розрахунковий рахунок банка отримувача за відповідними реквізитами, а посилання на те, що в платіжному дорученні не вказано по якій справі сплачений судовий збір та відносно якого відповідача, є безпідставними, оскільки платіжні документи долучені саме до цього позову, у якому крім цього міститься підтвердження щодо відсутності аналогічного позову до цього самого відповідача, з тим самим предметом і з тих же підстав.

Повертаючи заяву, судом першої інстанції не враховано, що оцінка доказів на стадії відкриття провадження недопустима. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при подачі заяви залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Оскільки згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд, в свою чергу, покладено обов'язок повного та всебічного розгляду виниклих спорів, що можливо лише під час розгляду справи по суті, висновок судді першої інстанції про повернення позовної заяви є помилковим, так як неналежність доказів або їх неконкретизація, не є підставою для повернення заяви.

Одним із принципів цивільного процесуального судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК), згідно якого кожна з сторін повинна довести обставини які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов'язок доказування лежить на стороні (стаття 81 ЦПК України). Суд не може збирати докази що стосуються предмета спору з власної ініціативи ( ч. 7 ст. 81 ЦПК)

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав позов, виклавши його зміст на трьох аркушах та до позову надав відповідні додатки на підтвердження своїх вимог - розрахунок проведених нарахувань та оплати, довідка, витяг про фінансовий стан, виписка з ЄДР, ліцензія, довіреність на представника.

Відтак, викликає сумнів правомірність зазначеного в ухвалі суду від 04.05.2018 року висновку про недостатність обґрунтувань позову та зазначення доказів на підтвердження вказаних обставин.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого права та інтересу передбачено Конституцією України.

Стаття 3 ЦПК України також визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право на звернення особи до суду є її абсолютним правом.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів реалізується через врегульовану процесуальним законом можливість пред'явити до суду позовну заяву, яка є процесуальною формою звернення за захистом порушеного права.

При цьому, право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів слід розуміти у праві такої особи на подання відповідних документів та доказів, певне обґрунтування позовних вимог у тій мірі, в якій вона вважає за необхідне, оскільки одним із визначальних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Що стосується строку, який був наданий позивачу для усунення недоліків, то матеріалами справи підтверджується, що такий ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» не пропущено, оскільки ухвалу суду від 12.04.2018 року ним отримано 23.04.2018 року, а заяву про усунення недоліків подано 02.05.2018 року, тобто в межах десятиденного строку відведеного судом.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 04 травня 2018 року - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді