БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/5499/18
провадження № 2/361/2932/18
РІШЕННЯ

Іменем України

«21» листопада 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Петришин Н.М.

за участю секретаря: Плиси В.О.,

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25 січня 2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у них 13 липня 2007 року народилася дочка ОСОБА_3. Однак, спільне подружнє життя у сторін не склалося, тому шлюб розірвано. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач взагалі не цікавиться життям спільної дочки, не приймає участі у її вихованні та не надає матеріальної допомоги на її утримання, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Дочка проживає разом із позивачем та повністю перебуває на її утриманні. За таких обставин, позивач звернулася із даним позовом, в якому просить стягувати із відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дати предявлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

14 листопада 2018 року до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти заявлених вимог позивача, мотивуючи тим, що даний позов є безпідставним, необгрунтованим, а також не підкріплений належними доказами, і ґрунтується виключно на припущеннях позивача без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору. Зазначає, що після розірвання шлюбу між ним та позивачем було досягнуто домовленості, за якою він мав надавати кошти на утримання дитини та брати участь у її вихованні. Домовленості відповідач дотримується, та відповідно систематично надає кошти на утримання дочки, купує їй речі, подарунки, проводить з нею час, разом відвідують музеї, зоопарки, вистави, що частково підтверджується доказами, наданими у додатку до відзиву. Щодо розміру аліментів стверджує, що позивачем взагалі не обгрунтовано затребуваного розміру аліментів, не наведено жодного доводу чи доказу можливості ним сплачувати такий розмір аліментів. На даний час відповідач є безробітнім, на обліку в державній службі зайнятості не перебуває, допомогу по безробіттю не отримує, має мінливий та нестабільний дохід, що підтверджується доданою довідкою. Крім того, ОСОБА_2 вже тривалий час із 2015 року перебуває у незареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, фактично проживає з нею та її дочкою, які перебувають на його утриманні, а також допомагає своїй непрацездатній матері-пенсіонеру, яка отримує мінімальну пенсію. У такому випадку, відповідач просить суд врахувати вищеперераховані обставини та визначити розмір аліментів у розмірі меншому, ніж зазначено позивачем.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Зазначила, що працює неофіційно, проте коштів на утримання дитини не вистачає. На обґрунтування можливості відповідача сплачувати аліменти за заявленими позовними вимогами, вказала, що у нього у власності також є квартира, яку він недавно придбав, підтверджуючи це тим, що він зареєстрований у ній.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також додав, що не визнає обставини позову, оскільки кожного місяця переказував на карточку кошти на утримання дитини у середньому у розмірі 1000 грн., та розмір позовних вимог, який є надто завищеним. Зазначив, що може сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1000-1500 грн. щомісяця, і не більше, оскільки його місячний дохід є мінімальним та йому допомагає його цивільна дружина.

Заслухавши пояснення та заперечення сторін у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 033827 вбачається, що 26 січня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Після укладення шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_1 (а.с. 6).

Від спільного подружнього життя у сторін 13 липня 2007 року народилася дочка ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії 1-ОК

№ 073555, виданого 02 серпня 2007 року виконкомом Погребської сільської ради Броварського району Київської області. Батьком у свідоцтві про її народження записаний ОСОБА_2 (а.с. 9).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 8).

Зі змісту довідки за № 549, виданої 30 серпня 2018 року Погребською сільською радою Броварського району Київської області, вбачається, що ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 (до перейменування Фрунзе), буд. 27.

До матеріалів справи відповідачем додано виписку карткового рахунку за період 01.04.2015 р. 30.10.2018 р. та копії квитанцій, фіскальних чеків про сплату останнім коштів на утримання дочки ОСОБА_3 (а.с. 35-49).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, сформованих 08 листопада 2018 року, відповідач ОСОБА_2 у другому кварталі 2018 року отримав дохід у розмірі 6615,00 грн. (а.с. 50).

У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року).

За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як передбачено ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів.

У відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на дитину між сторонами відсутня.

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо необхідності стягнення аліментів у розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) грн., як і не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі.

При визначенні розміру аліментів, суд звертає увагу на те, що відповідач офіційно працевлаштований, його дохід за другий квартал 2018 року складає 6615 (шість тисяч шістсот пятнадцять) грн. 00 коп.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, немає на утриманні інших осіб, у судовому засіданні не заперечував проти того, щоб з нього стягувалися аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 1000-1500 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 500 (одна тисяча пятсот ) грн. щомісячно, починаючи з 04 вересня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, адреса проживання: 07416, Київська обл., Броварський р-н., с. Погреби, вул. Завбірська, буд. 27.

Відповідач ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суддя Н.М. Петришин