Дата документу 28.11.2018 Справа № 321/204/18
Запорізький апеляційний суд
Провадження №22ц/807/220/18 Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.
Суддя-доповідач: Воробйова І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

за участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 08 травня 2018 року у складі судді Олійник М.Ю. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем позивач уклала шлюб 20 серпня 2014 року. Також, сторони мають спільну доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

21 лютого 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

На підставі викладеного позивач ОСОБА_4 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 08 травня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 лютого 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 у прибуток держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 08 травня 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд в іншому складі суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та стягуючи з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182, 183 СК України та виходив з обов'язку батька утримувати своїх дітей.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками в повній мірі не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії I-ЖС №179241, виданого 25 жовтня 2011 року Пришибською селищною радою Михайлівського району Запорізької області, її батьком записаний ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно з довідкою про склад сім'ї №437 від 27 лютого 2018 року, виданої Пришибською селищною радою Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_4 дійсно проживає в АДРЕСА_1, та має склад сім'ї: донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, колишній чоловік - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, який зареєстрований за вказаною адресою, але фактично там не проживає (а.с. 2).

Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Як передбачено ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми права належить виключно суду.

Зі справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у виправній колонії №20 м. Вільнянську, не працює, доходів не має.

Частинами восьмою, де'ятою, десятою статті 181 СК України передбачено, що якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 "Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме" тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; один з батьків перебуває під арештом, слідством, на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено

Отже, ОСОБА_4 має право звернутися з заявою про виплату тимчасової державної допомоги на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 "Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх не відоме".

Суд першої інстанції на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, належної оцінки їм не дав та ухвалив помилкове рішення, що відповідно до п.2,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування й прийняття постанови про відмову у позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 08 травня 2018 року по цій справі скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді: