Провадження номер 2/741/221/18
Єдиний унікальний номер 741/135/18
РІШЕННЯ

іменем України

28 березня 2018 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з Герасимчук Н.Ю.,

позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника позивачів ОСОБА_5,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Носівської об'єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок. Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (дівоче прізвище - ОСОБА_3. Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частини вищевказаного будинку. Його дружина ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши до Носівської районної ДНК заяву про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку після смерті чоловіка у зв'язку з відсутністю дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Також позивачі зверталися до Центру надання адміністративних послуг Носівської РДА з метою реєстрації права власності на вищевказане нерухоме майно, однак також отримали відмову, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначати частки у праві спільної власності на нерухоме майно колгоспного двору, а заміна свідоцтва, виданого на колгоспний двір, не передбачена. Саме тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, а також визнати за кожним із позивачів право власності на 1/4 частини спірного житлового будинку у зв'язку з ліквідацією колгоспних дворів.

У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у змісті позову, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з'явився. Представник відповідача направив до суду заяву, у якій визнав позовні вимоги та просив справу розглянути за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року зареєстрованими в ньому значаться: ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 14-36/55 від 11 липня 2017 року (а. с. 7).

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз'яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 як членам ліквідованого колгоспного двору належав житловий будинок АДРЕСА_1, але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_7 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 40). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки.

ОСОБА_2 є дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 5). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті.

Із копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_7 № 341/2012 убачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши в установлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до Носівської районної державної нотаріальної контори. Діти померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк заяви про відмову від прийняття спадщини. ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (а. с. 34-38).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частини житлового будинку, оскільки відсутній дійсний правовстановлюючий документ на спадкове майно, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2674/02-31 від 04 грудня 2017 року (а. с. 20).

Також у судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися до Центру надання адміністративних послуг Носівської РДА з метою реєстрації свого права власності на житловий будинок. Однак їм було відмовлено в реєстрації права власності, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначати частки у праві власності на нерухоме майно, у тому числі й майно колгоспного двору, яке належить його учасникам на праві спільної сумісної власності, а заміна свідоцтва, виданого на колгоспний двір, Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не передбачена, що підтверджується копією повідомлення керівника ЦНАП Носівської РДА № 49/13-18 від 20 листопада 2017 року (а. с. 21).

Матеріали справи підтверджують, що на АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а. с. 9-11).

Згідно зі звітом про оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 25.10.2017 складає 64216 грн. (а. с. 12-19).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 211, 247, 258, 263-265, 212-215, 354 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а», ґанку «а-1», сараю «Б», літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», огорожі № 4, воріт з хвірткою № 5, загальною площею 70,8 кв. м житловою площею 33,9 кв. м. ринковою вартістю станом на 25.10.2017 64216 грн.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, у зв'язку з ліквідацією колгоспних дворів право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а», ґанку «а-1», сараю «Б», літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», огорожі № 4, воріт з хвірткою № 5, загальною площею 70,8 кв. м житловою площею 33,9 кв. м. ринковою вартістю станом на 25.10.2017 64216 грн.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, у зв'язку з ліквідацією колгоспних дворів право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а», ґанку «а-1», сараю «Б», літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», огорожі № 4, воріт з хвірткою № 5, загальною площею 70,8 кв. м житловою площею 33,9 кв. м. ринковою вартістю станом на 25.10.2017 64216 грн.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, у зв'язку з ліквідацією колгоспних дворів право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1, який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а», ґанку «а-1», сараю «Б», літньої кухні «В», гаража «Г», погреба «П», вбиральні «У», огорожі № 4, воріт з хвірткою № 5, загальною площею 70,8 кв. м житловою площею 33,9 кв. м. ринковою вартістю станом на 25.10.2017 64216 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий