Справа № 450/753/18 Провадження № 2/450/1065/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: позивача ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_3,

про (предмет спору): стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання наших спільних дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме, у розмірі один прожитковий мінімум для кожної дитини починаючи з 1 березня 2018 року до досягнення повноліття,

суд постановив

підстава позову (позиція позивача):

Підстава позову (позиція позивача): невиконання відповідачем батьківських обов'язків, щодо утримання його неповнолітніх дітей.

Позиція відповідача: позов визнає в такій частині: стягувати із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільної малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 01 червня 2018 року і до досягнення нею повноліття; стягувати із ОСОБА_3 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на його утримання, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 01 червня 2018 року і до досягнення ним повноліття; стягувати із ОСОБА_3 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на його утримання, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 01 червня 2018 року і до досягнення ним повноліття.

Відповідач вказує, що позивач немає наміру використовувати (не використовує) аліменти виключно на забезпечення дітей. Позивач мало цікавиться життям неповнолітніх синів, із ними майже не спілкується, не знає, чи надає відповідач фінансову підтримку спільним дітям. Позивач постійно виганяє неповнолітніх синів з дому. У Пустомитівському районному суді Львівської області знаходиться цивільна справа № 450/3303/17 за позовною заявою про розірвання шлюбу. У цій судовій справі ОСОБА_1 заявляє, що у сторін є спір щодо визначення (встановлення) місця проживання спільних дітей. ОСОБА_1 не хоче, щоб наші неповнолітні сини проживали з нею у спільному будинку, який він побудував, і в якому наразі проживає позивач із трьома нашими спільними дітьми. І за таких умов, позивач не є належним отримувачем аліментів на дітей. А отже, аліменти слід стягувати у власність дітей.

Відповідач здійснював підприємницьку діяльність лише декілька місяців (із 29.05.2008р. по 18.09.2008р.). Проте, позивач у позовній заяві голослівно стверджує, що він тривалий час був приватним підприємцем. Крім того, жодного прибутку за цей період відповідач не отримував. ПП «Ліверпуль» вже більше трьох років, як не працює. Статутний капітал ПП "Ліверпуль" у розмірі 1 млн. гривень це зобов'язання, як засновника перед юридичною особою. А доходи, це дивіденди, які сплачуються юридичної особою на користь засновників за їхнім рішенням із чистого прибутку юридичної особи. Оскільки, вже більше трьох років ПП «Ліверпуль» господарської діяльності не проводить, а отже і немає прибутків, відповідно і дивіденди за цей період на мою користь, як засновника ПП «Ліверпуль» не виплачувались і не могли виплачуватись.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

20.03. 2018 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 24.05.2018 року відзив на позовну заяву; 05.07. 2018 року відповідь на відзив; 13.09. 2018 року заперечення на відповідь на відзив; пояснення на заперечення на відповідь на відзив.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Сторони є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказані неповнолітні діти проживають разом із позивачем. Вказані обставини сторонами визнаються, судом під сумнів не ставляться.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України від 2002 року сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. У статтях 151 та 163 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на "особисте виховання" малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними. Права батьків, у тому числі тих, хто живе окремо від дитини, на виховання дитини і спілкування з нею можуть бути обмежені лише законом (статті 153 і 157). Згідно ч. 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Із системного аналізу зазначених норм закону слідує висновок, що участь батька у вихованні дитини є його (батька) обов'язком, який реалізується з метою нормального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як сторін. Причому є обов'язком особистим, індивідуальним, але ні в якому разі не солідарним.

Згідно ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом зазначено вище, що троє неповнолітніх дітей проживають із позивачем, тому тягар утримання дітей, за виключенням грошового фінансування, фактично лежить на позивачеві.

Надані позивачем Виписка з історії хвороби № 2875, Листок непрацездатності не свідчать про стійку втрату позивачем працездатності, проте беззаперечно є підтвердженням періодичного проходження лікування.

Сторонами не надано суду належних доказів фактичного їхнього фінансового стану, отримуваних доходів та витрат. Податкова декларація з податку на прибуток підприємств, Фінансовий звіт ПП «Ліверпуль» не підтверджують отримання відповідачем прибутків.

Позиція сторін у справі зводиться до того, що як позивач та і відповідач доході не отримують, фінансової можливості забезпечувати дітей в обох сторін відсутня.

Покликання позивача та відповідача на проекти Договорів про участь у вихованні та утриманні дітей, про сплату аліментів на дітей не ґрунтуються на вимогах процесуального закону, проекти таких договорів не є належними доказами щодо предмету доказування, оскільки не зумовлюють правових наслідків.

Згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня - 1944 гривні. З урахуванням того, що діти проживають з позивачем, а сторонами не надано належних доказів доходів сторін, суд прийшов до висновку про необхідність стягувати з відповідача аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Суд вважає не обґрунтованою вказівку відповідача на стягнення аліментів в користь дітей (ч. 3 ст. 179 СК України), оскільки позивач ОСОБА_1 будучи матір'ю неповнолітніх дітей та здійснюючи їх фактичне утримання, проживаючи з дітьми, на думку суду, використовуватиме аліменти більш ефективніше ніж це будуть робити неповнолітні діти. Правовий механізм контролю цільового використання аліментів встановлений 1 ст. 186 СК України, згідно якої за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів, ч. 2 цієї статті вказує, що у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Крім того, покликання відповідача на здійснення перерахунку коштів в користь дітей, не може свідчити про системну сплату аліментів, оскільки цільове призначення таких платежів не підтверджено.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1, - задоволити повністю.

Стягувати з ОСОБА_3 /РНОКПП НОМЕР_1/ на користь ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_2/ аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1944,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот сорок чотири грн. 00 коп.) та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.03. 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією суми грошової суми відповідно до закону.

Стягувати з ОСОБА_3 /РНОКПП НОМЕР_1/ на користь ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_2/ аліменти у твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1944,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот сорок чотири грн. 00 коп.) та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.03. 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією суми грошової суми відповідно до закону.

Стягувати з ОСОБА_3 /РНОКПП НОМЕР_1/ на користь ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_2/ аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1944,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот сорок чотири грн. 00 коп.) та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.03. 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією суми грошової суми відповідно до закону.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць

Стягнути з ОСОБА_3 /РНОКПП НОМЕР_1/ в дохід держави 704, 80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_2/, АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 /РНОКПП НОМЕР_1/, АДРЕСА_1.

Повне рішення суду складено 22.10.2018 року.

СуддяЄ. О. Данилів