Справа № 758/7540/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

за участю секретаря судового засідання - Цукурової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Тернопільська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 є її матір'ю. Свою заяву мотивує тим, що 05.12.1954 року був зареєстрований шлюб між її батьками - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 В свідоцтві про їх одруження запис був зроблений російською мовою. В свідоцтві про народження заявниці невірно зроблено переклад на українську мову та зазначено її прізвище «ОСОБА_2». Встановлення даного факту необхідно заявниці для отримання спадщини за законом після смерті її матері.

В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала. Вказала, що вона є єдиною спадкоємицею після померлої матері, була ще рідна сестра ОСОБА_4, однак вона померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Дітей в неї не було і не була вона заміжня. Інших рідних сестер немає. В останнє судове засідання заявниця не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність та зазначила, що заяву підтримує.

Представник заінтересованої особи Тернопільської міської ради також в судове засідання не з'явився, направив до суду поштою заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення поклався на думку суду.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку про задоволення заяви.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.

З копії свідоцтва про народження заявниці вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року у м. Тернопіль народилася ОСОБА_5, її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.8).

18.08.1984 року заявниця змінила прізвище після одруження на «ОСОБА_2». В свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області зазначено прізвище заявниці до укладення шлюбу «ОСОБА_2» (а.с. 10).

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_2, виданого Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 19.03.1996 року та копії ідентифікаційного коду, мати заявниці записана як «ОСОБА_2 (а.с.24-26).

З копії заповіту від 15.04.1999 року, посвідченого завідуючою Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Брикса Т.І. вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 належну на праві приватної власності 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2

ІНФОРМАЦІЯ_4 року мати заявниці ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с.12).

З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2016 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №929/2016. Відповідно до матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, шляхом подання заяви про прийняття спадщини, після померлої ОСОБА_2 є ОСОБА_1 Крім неї інших спадкоємців немає.

30.05.2017 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Дзюбановською О.І. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_2, у зв'язку з розбіжністю у документах, які підтверджують факт родинних відносин, а саме свідоцтва про смерть ОСОБА_2, свідоцтва про народження ОСОБА_5 та свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 з ОСОБА_9 (а.с.14).

Згідно з експертним висновком №056/350-d від 24.05.2017 року, виданим Українським бюро лінгвістичних експертиз (а.с.23), орфографічне розподілення записів імені по батькові ОСОБА_2 - ОСОБА_2 у документах однієї родини є наслідком міжмовних перетворень через посередництво відповідного запису російською мовою та під впливом орфографічної аналогії з українськими прізвищами, утвореними з використанням продуктивної словотвірної моделі із суфіксом - ин. Таке орфографічне розподібнення українських документальних записів онімів іншомовного походження як наслідок міжмовних перетворень є типовою девіацією в практиці документування в Україні. Відповідно до чинних орфографічних стандартів нормативним українським документальним записом зазначеного прізвища є ОСОБА_2. Українські записи особового імені ОСОБА_5 (свідоцтво про народження, запис ОСОБА_5) і ОСОБА_9 (свідоцтво про шлюб, запис ОСОБА_9) є ідентичними.

Оскільки у свідоцтві про народження заявниці допущено помилку у написанні прізвища матері заявниці та самої заявниці, а цей документ породжує юридичні наслідки, суд, вважає за можливе встановити факт, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1.

Таким чином, в судовому засіданні заява ОСОБА_1 доведена та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 77-83, 89, 95, 211, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Тернопільська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017р. апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідний суд, а матеріали справи надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Г. Б. Супрун