АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року місто Київ.

Справа № 756/11750/15-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/796/11/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого Желепи О.В., суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М., секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року у складі судді Яценко Н.О. (інформація про час постановлення рішення та дату складання повного тексту рішення відсутня) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Трест «Київміськуд-1», Товариство з обмеженою відповідальністю «КМБ Корп Солюшинз», Київська місцева прокуратура №5, Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про стягнення грошової компенсації за частку в спільному майні подружжя, -

ВСТАНОВИВ :

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

У вересні 2015 року, позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію 3/4 частин вартості внесених спільних коштів подружжя за пакет цінних паперів (акцій), на загальну суму 78 744 150,00 грн., що в цілому складається з: 349 949 штук простих іменних акцій емітента ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 1», номінальною вартістю цінного паперу - 150,00 грн., загальною ціною за пакет цінних паперів в сумі 52 492 350,00 грн.; 349 999 штук простих іменних акцій емітента ПрАТ «Трест «Київміськбуд - 1», номінальною вартістю цінного паперу - 150,00 грн., загальною ціною за пакет цінних паперів в сумі 52 499 850,00 грн. Також позивач просила стягнути з відповідача судові витрати.

Зазначені обставини позивач обґрунтовує тим, що 09 березня 1993 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. За час перебування в шлюбі станом на 31.12.2010 у спільну власність було набуте майно, до переліку якого входять майнові права на 699 948 шт. простих іменних акцій емітента ПрАТ «Трест «Київміськбуд-1», що становить 99,9926% від статутного капіталу емітента (номінальна вартість цінного паперу - 150,00 грн.), загальною номінальною вартістю 104 992 200,00 грн., які були оформлені на відповідача.

Протягом останніх декількох років між сторонами триває процес поділу спільного майна подружжя. У серпні 2015 року позивач дізналася, що відповідач не є власником простих іменних акцій ПрАТ «Трест «Київміськбуд-1», оскільки останнім зазначені цінні папери відчужені на користь ТОВ «КМБ Корп Солюшнз».

Позивач вважає, що такі акції підлягають поділу шляхом виплати на її користь грошової компенсації, оскільки вказані цінні папери були відчужені без її згоди як співвласника (без згоди дружини), а також в період дії постанови слідчих органів про накладення арешту на всі майнові активи відповідача.

На думку позивача, вона має право на отримання грошової компенсації вартості цінних паперів. Крім того, зазначає, що відповідач приховав від неї вказане майно, використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя та не в інтересах сім'ї, що є підставою для збільшення розміру частки позивача до 3/4 частин пакетів акцій, що становить 78 744 150,00грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням представник позивача в інтересах останньої подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, вимоги задовольнити. Суд безпідставно не врахував, що судовими рішеннями в іншій цивільній справі встановлено, що позивачка не може набути право власності на акції ПАТ «Трест Київміськбуд-1», оскільки вони є персоніфікованими, а відповідно має право на грошову компенсацію їх вартості. Висновок суду про те, що спірні цінні папери на час розгляду справи позивачу на праві власності не належать є недоведеним. Суд не врахував наявність постанови про накладення арешту на вказані акції, а відповідно вони не могли бути відчужені відповідачем. Суд дійшов висновку про відчуження відповідачем акцій на підставі сумнівних договорів купівлі-продажу та додаткових угод. Суд не вірно застосував ч.4 ст. 65 СК України відповідно до якої до складу майна що підлягає поділу включається загальне майно подружжя. Наявне у нього на час розгляду справи, та що знаходиться у третіх осіб. Також суд не врахував, що в разі відчуження одним з подружжя спільного майна та використання його на власний розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї, або його приховання, вартість такого майна враховується при поділі. Скарга містить також доводи про те, що суд безпідставно прийняв в якості доказу рішення суду Молдови про розлучення, яке не проходило процедуру визнання на території України, а тому не можна вважати встановленими обставини таким рішенням. Суд не врахував, що подружжя не проживає з 2011 року разом через переховування відповідача від правоохоронних органів проте не припинило ведення спільного господарства.

В запереченнях на апеляційну скаргу представники відповідача зазначали, що рішення суду є законним, так як спірні акції були відчужені в період шлюбу, вони не входять до складу спільного майна, а відповідно у відповідача не виникає обов'язку сплачувати за них грошову компенсацію. Замість акцій, які є предметом спору відповідач придбав інші акції, які можуть бути предметом поділу. Посилання на відчуження акцій в період дії арешту та інші доводи з приводу незаконності відчуження відповідачем акцій, суд правомірно не прийняв так як позивач не ставила питання про недійсність договору купівлі-продажу цінних паперів в установленому порядку.

В судовому засіданні апеляційного суду представники позивача доводи апеляційної скарги підтримали.

Представники відповідача проти задоволення скарги заперечували.

Клопотання ОСОБА_2, подане до апеляційного суду 19.03.2018 року про відкладення розгляду справи, через бажання останньої дати пояснення суду, апеляційним судом не розглядалось, так як відповідно до журналу судового засідання 13. 03.2018 року апеляційний суд закінчив з'ясування обставин справи та перевірку їх доказами та перейшов до судових дебатів, під час яких, відповідно до ЦПК України клопотання сторін вже не розглядаються.

Представники третіх осіб до апеляційного суду не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1,2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: грошові кошти, акції та інші цінні папери, тощо.

Відмовляючи в задоволенні позову суд вважав встановленими такі обставини.

09 березня 1993 року між ОСОБА_3 (відповідач) та ОСОБА_2 (позивач) укладено шлюб, який зареєстрований ВРАГСом Мінської райдержадміністрації, актовий запис № 191 (а.с.11 т.1).

04 березня 2011 року відповідач ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу цінних паперів № 2-Б-1/11, за умовами якого відчужив на ім'я останньої прості іменні акції, емітовані ПрАТ «Трест «Київміськбуд-1, у кількості 349 999 штук. Вказані обставини встановлені рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року, яке набрало законної сили, а тому в порядку, передбаченому ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають (а.с. 110-111 т. 1).

За рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року вказаний вище правочин визнаний недійсним, в порядку застосування наслідків недійсності правочину за ОСОБА_3 визнано право власності на прості іменні акції, емітовані ПрАТ «Київміськбуд-1», у кількості 349 999 штук, загальною вартістю 52 499 850,00 грн.

Відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року за сторонами в даній справі було визнано право власності по 1/2 частині за кожним на акції ПрАТ "Трест Київміськбуд-1" в кількості 174 975 штук.

Апеляційним судом м. Києва 10 грудня 2014 року вказане рішення залишено без змін.

Проте 08 квітня 2015 року рішення районного суду і апеляційного суду, щодо поділу акцій між подружжям скасовано, справу передано на новий розгляд з посиланням на неможливість визнання за ОСОБА_2 права власності на іменні акції.

В подальшому в цій справі позов ОСОБА_2 був залишений без розгляду, а в вересні 2015 року був поданий даний позов , в якому ОСОБА_2 просила захистити її права шляхом стягнення на її користь грошової компенсації.

При розгляді даної справи районний суд встановив і це не оспорювалось жодною із сторін, що акції, грошову компенсацію за які просить стягнути позивач, були придбані в період шлюбу за спільні кошти подружжя.

Крім того, судом було встановлено, що 08 травня 2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ» був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ-1397/14, за яким ОСОБА_3 відчужив на користь товариства 349 999 штук простих іменних акцій ПрАТ «Трест «Київміськбуд-1», на загальну суму 52 499 850,00 грн. (а.с.34 т.1).

Також 30 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ» був укладений договір купівлі-продажу цінних паперів №БВ-0914/1820, за яким ОСОБА_3 відчужив на користь товариства 349 949 штук простих іменних акцій ПрАТ «Трест «Київміськбуд-1», за ціною за пакет цінних паперів в розмірі 52 492 350,00 грн. (а.с.35-36 т.1).

28 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ТОВ «КМБ КОРП СОЛЮШИНЗ» укладений додатковий договір № 1 до вказаного договору №БВ-0914/1820, за змістом якого розрахунок за придбані цінні папери здійснюється шляхом перерахування на користь відповідача простих іменних акцій, емітованих ПАТ «Торговий Дім «Віан» (а.с.140 т.1).

У лютому 2015 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до Суду сектора Буюкань, мун. Кішінеу з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Рішенням Суду сектора Буюкань, мун. Кішінеу 14 травня 2015 року такий позов було задоволено (а.с.131-137 т.1).

Рішенням Кишинівської Апеляційної палати від 03 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу було залишено без змін. Рішення Апеляційної палати є остаточним (а.с. 131-137 т.1).

12 грудня 2015 року до Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб внесено запис про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за актовим записом № 601.

Суд також вважав встановленою обставину, що під час відчуження спірних акцій сторони вели спільне господарство, перебували у шлюбі і суду не доведено, що відчуження одних акцій та отримання у власність інших акцій відбулося не в інтересах сім'ї. Відтак, спірні цінні папери не увійшли до обсягу спільного майна подружжя, наявного на час його поділу, а тому відсутні підстави для стягнення грошової компенсації.

Дослідивши наявні у справі та прийняті апеляційним судом нові докази, колегія суддів вважає, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновки суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації за акції, що є предметом даного позову та придбані за спільні кошти, проте відчужені в період шлюбу, відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги про порушення прав позивача, та протиправність дій відповідача, внаслідок відчуження акцій без її згоди, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.

За загальним правилом ч. 2 ст. 65 СК дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її (його) згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Така згода на укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна згідно із ч. З ст. 65 ЦК повинна бути письмовою, у тому числі нотаріально посвідченою, якщо правочин підлягав вчиненню з таким посвідченням. Ці вимоги поширюються на вчинення будь-яких правочинів.

Вирішуючи спори між подружжям про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі, судам слід ураховувати, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу (ст. 115 ЦК, ст. 85 Господарського кодексу України (далі - ГК) та ст. 12 Закону України від 19 вересня 1991 року N 1576-ХІІ "Про господарські товариства").

Згідно з положеннями ст. 10 Закону України від 19 вересня 1991 року N 1576-ХІІ "Про господарські товариства" та ст. 116 ЦК учасники господарського товариства мають право здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують його участь у товаристві, у порядку, встановленому законом.

З моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об'єкта права спільної сумісної власності подружжя.

Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч ст. 65 СК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу.

З огляду на положення ст. ст. 116, 147 ЦК подальше розпорядження учасником товариства його часткою в статутному капіталі є суб'єктивним корпоративним правом такого учасника й відчуження ним на власний розсуд частки в статутному фонді не може вважатися використанням (відчуженням) спільного майна подружжя проти волі іншого подружжя та не в інтересах сім'ї.

Таким чином, у разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності шляхом участі одного з них у заснуванні господарського товариства це майно належить зазначеному товариству на праві власності, подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником) шляхом участі в управлінні товариством, а друге подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям.

Отже, учасник господарського товариства має право розпорядження належною йому часткою в статутному капіталі товариства без згоди другого подружжя.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 3 липня 2013 року у справі N 6-61цс13 Верховного Суду України.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що за час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_3 мав право розпорядитися належними відповідачу на праві власності цінними паперами, які засвідчують його участь в акціонерному товаристві, без згоди позивача. При цьому, в рахунок оплати договірної вартості спірних цінних паперів відповідачем отримані у власність не грошові кошти, а цінні папери, емітовані іншими господарськими товариствами.

Доводи скарги позивача з приводу незаконності відчуження акцій під час дії арешту, накладеного слідчими органами, а також доводи з приводу відсутності підпису ОСОБА_3 на цих договорах, колегія не приймає, так як Цивільним кодексом України в статті 204 встановлена презумпція правомірності правочину.

Позивачем не надано доказів, що на час вирішення даної справи правочини, на підставі яких припинено право власності відповідача на спірні цінні папери, визнані судом недійсними та відповідно застосовані правові наслідки недійсності правочинів.

Дійсно, судом встановлено, що постановою заступника прокурора Оболонського району м. Києва Сисоєва Д.О. від 13 травня 2011 року на всі майнові активи ОСОБА_3 накладено арешт, у тому числі на прості іменні акції, емітентом яких є ПрАТ «Трест «Київміськбуд-1». Вказаний арешт накладений в порядку забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна в рамках кримінальної справи № 55-3532, порушеної відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України та інших осіб (а.с.37 т.1).

У листі Прокуратури сектора Буюкань мун. Кишинеу Республіки Молдова від 31 липня 2014 року №11--7548, що адресований Прокуратурі м. Києва, зазначається, що постановою Першого заступника Генерального прокурора від 27 січня 2014 року було прийняте кримінальне провадження №0000358, у відношенні ОСОБА_3 від судових органів України. 28 січня 2014 року ця справа була передана прокуратурі сектору Буюкань для здійснення кримінального провадження та їй присвоєно номер . Виходячи із санкцій статей КК Республіки Молдова (санкції статей 191 п.(5), 244 п.(2) Кримінального кодексу Республіки Молдова не передбачають конфіскації майна), які інкримінуються ОСОБА_6, недоцільно збереження арештів, накладених в межах кримінального провадження компетентними органами України (а.с.161-165 т.1).

Таким чином, незважаючи на те, що арешт накладений в кримінальному судочинстві не знімався в установленому Законом порядку, вказана обставина не свідчить про нікчемність договорів відчуження цінних паперів.

Вказані договори з цих підстав є оспорюваними, проте позивач їх дійсність в даній справі не оспорювала.

Доводи представників позивачів з приводу того, що договори відчуження акцій не укладались взагалі, так як про них сторона відповідача не повідомляла під час розгляду справи, в якій вирішувався спір, щодо поділу акцій в натурі, а також в довіреності на представництво інтересів в 2017 році відповідач вказав, що він доручає представнику представляти його інтереси з приводу належних йому акцій ПрАТ «Трест «Київміськбуд-1», колегія суддів не приймає, так як вказані обставини, при наявності в справі письмових договорів про відчуження акцій не може свідчити про те, що вони не укладались.

Посилання на фіктивність вказаних договорів та їх підробку, з приводу дати їх укладення. колегія також не приймає з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

На перевірку вищенаведених доводів скарги, ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28.11.2017 року призначалась судова експертиза.

Так, згідно з висновком експерта № 14600 від 12.02.2018 року судової фізико-хімічної експертизи, який попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку, вбачається наступне:

Підписи ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які виконані пастами кулькових ручок, на наданих на дослідження оригіналах документів:

- договорі купівлі-продажу цінних паперів №БВ-1397/14 від 08.05.2014 року, укладеному між ТОВ «КМБ Корп Солюшнз» та ОСОБА_3 (т.3, а.с. 230- 231),

- угоді про внесення змін від 16.05.2014 року до договору №БВ-1397/14 від 08.05.2014 року, укладеній між ТОВ «КМБ Корп Солюшнз» та ОСОБА_3 (т.3, а.с.233),

- угоді про внесення змін від 02.07.2014 року до договору №БВ-1397/14 від 08.05.2014 року, укладеній між ТОВ «КМБ Корп Солюшнз» та ОСОБА_3 (т.3, а.с.232),

- договорі купівлі-продажу цінних паперів №БВ-0914/1820 від 30.09.2014 року, укладеному між ТОВ «КМБ «КМБ Корп Солюшнз» та ОСОБА_3 (т.3, а.с.222- 224) виконано в період травень-грудень 2014 року, що відповідає датам, вказаним в документах. Вказані підписи виконано послідовно, в монологічному порядку відповідно датам, зазначеним на документах;

- додатковому договорі №1 від 28.11.2014 року до договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ-0914/1820 від 30.09.2014 року, укладеному між 70В «КМБ Корп Солюшнз» та ОСОБА_3 (т.3, а.с.221)

виконано в період жовтень 2014-лютий 2015 року, що відповідає даті, і вказаній в документі, та відповідає хронологічному порядку дат зазначених на документах, однак виключити можливість виконання вказаних підписів пізніше листопада 2014 року не є можливим.

Тексти документів виконані раніше підписів, але, встановити різницю в часі між їх нанесення не уявляється можливим.

Відбиток печатки ТОВ «Брокерська компанія «ОПТІМА» в договорі Купівлі-продажу цінних паперів №БВ-0914/1820 від 30.09.2014 року, укладеному між ТОВ «КМБ Корп Солюшнз» та ОСОБА_3 (т.3, а.с.222-224) виконувався на аркуші паперу, до нанесення тексту та інших реквізитів документа (на чистому аркуші), однак, встановити різницю в часі між нанесенням вказаного відбитку та іншими реквізитами не уявляється можливим.

В наданих документах:

- договорі купівлі-продажу цінних паперів №БВ-1397/14 від 08.05.2014 року, укладеному між ТОВ «КМБ Корп Солюшнз» та ОСОБА_3 (т.3, а.с. 230- 231);

- угоді про внесення змін від 16.05.2014 року до договору №БВ-1397/14 від 08.05.2014 року, укладеній між ТОВ «КМБ Корп Солюшнз» та ОСОБА_3 (т.3, а.с.233);

- угоді про внесення змін від 02.07.2014 року до договору №БВ-1397/14 від 08.05.2014 року, укладеній між ТОВ «КМБ Корп Солюшнз» та ОСОБА_3 (т.3, а.с.232);

- реквізити (текст, підписи, відбитки печаток) наносились у відповідній послідовності: відбитки печаток та підписи виконувались на текстах документів - документи створені без застосування монтажу реквізитів.

В договорі купівлі-продажу цінних паперів №БВ-0914/1820 від 30.09.2014 року, укладеному між ТОВ «КМБ Корп Солюшнз» та ОСОБА_3 (т.3, а.с.222-224) відбиток печатки ТОВ «Брокерська компанія «ОПТІМА» виконувався до нанесення тексту договору (на чистому аркуші), інші реквізити наносились після тексту у відповідній послідовності, тобто вказаний договір виготовлявся шляхом часткового монтажу.

В додатковому договорі №1 від 28.11.2014 року до договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ-0914/1820 від 30.09.2014 року, укладеному між ТОВ «КМБ Корп Солюшнз» та ОСОБА_3 (т.3, а.с.221) встановити послідовність нанесення тексту та відбитку печатки ТОВ «Брокерська компанія «ОПТІМА» не уявляється можливим, інші реквізити наносились після тексту у відповідній послідовності

Інших ознак, які б свідчили про внесення поправок (дописок, допечаток) в документах, відсутні.

Таким чином, експертом при дослідженні оригіналів договорів відчуження цінних паперів в категоричній формі не встановлено, що вони укладались не в ті дати, які в них зазначені.

Доводи представників позивача про те, що інформація, що міститься у Статуті ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підтверджує факт перебування у власності ОСОБА_3 простих іменних акцій ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» на правильність ухваленого рішення не впливають з огляду на таке.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про акціонерні товариства» не встановлено, що статут товариства повинен обов'язково містити відомості про засновників та учасників товариства, а ст. 4 Закону України «Про господарські товариства», яка містить таку вимогу, втратила чинність у частині, що стосується акціонерних товариств, на підставі Закону N 514-УІ від 17.09.2008р.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції на час укладення договорів купівлі- продажу акцій ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» станом на 2014 р.) зміни до установчих документів юридичної особи, а також зміна прізвища та/або імені, та/або по батькові (далі - імені) або місця проживання фізичної особи - підприємця підлягають обов'язковій державній реєстрації шляхом внесення відповідних змін до записів Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, зміна власника акцій ПрАТ «Трест «Київміськбуд-1» не є підставою для внесення змін до статуту товариства, як наслідок - не вимагає внесення змін до Єдиного державного реєстру.

Виходячи з вищевказаного, інформація про власників ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» міститься в системі депозитарного обліку, а не у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про депозитарну систему України» система депозитарного обліку цінних паперів - сукупність інформації, записів про емісійні цінні папери (вид із зазначенням типу, номінальна вартість і кількість, обмеження обігу тощо) на рахунках у цінних паперах власників таких рахунків, про емітентів, власників цінних паперів, що мають права за цінними паперами та права на цінні папери, обмежень прав на цінні папери, уповноважених ними осіб, управителів, заставодержателів, інших осіб, наділених відповідними правами щодо цінних паперів, яка містить дані, що дають змогу ідентифікувати емісійні цінні папери і зазначених осіб, реєстр кодів цінних паперів (міжнародних ідентифікаційних номерів цінних паперів), а також інша передбачена законодавством інформація (далі - система депозитарного обліку).

Згідно ч.2 статті 4 наведеного Закону набуття і припинення прав на цінні папери і прав за цінними паперами здійснюються шляхом фіксації відповідного факту в системі депозитарного обліку.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про депозитарну систему України» внесення змін до системи депозитарного обліку стосовно цінних паперів конкретного власника здійснюється виключно депозитарними установами (у визначених законодавством випадках - Національним банком України або депозитаріями-кореспондентами), в установленому Комісією порядку на підставі, зокрема, розпорядження, що подається кожним депонентом, що є стороною правочину, - у разі вчинення депонентами однієї депозитарної установи правочину щодо цінних паперів поза фондовими біржами без додержання при розрахунках принципу "поставка цінних паперів проти оплати".

Згідно ст.8 наведеного Закону підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі.

Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

Таким чином, єдиним належним та допустимим доказом, який підтверджує право власності особи (депонента) на певні цінні папери у бездокументарній формі (акції існують виключно у бездокументарній формі) є виписка з рахунку у цінних паперах, складена депозитарною установою.

Перелік власників акцій (реєстр власників) конкретного акціонерного товариства складається відповідно до вимог законодавства Центральним депозитарієм на певну дату із зазначенням кількості іменних цінних паперів, належних зазначеним власникам на праві власності для проведення загальних зборів акціонерного товариства та виплати дивідендів.

У матеріалах судової справи (а.с.141 т.1) є виписка про операції з цінними паперами за період з 03.01.2014 р. по 15.05.2014 р., видана депозитарною установою ТОВ «Колегія-Цінні папери», з якої вбачається, що на рахунку ОСОБА_3 в цінних паперах: НОМЕР_1:

13.03.2014 р. на виконання рішення Подільського районного суду м.Києва від 17.12.2013 р. у справі №758/14370/13-ц було здійснено операцію переказу від ТОВ «Регіон СПБТ» простих іменних акцій ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» у кількості 349 999 штук на рахунок ОСОБА_3;

- 15.05.2014 р. було проведено операцію переказу всередині депозитарної установи за договором №БВ-1397/14 простих іменних акцій ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» у кількості 349 999 штук на рахунок у цінних паперів ТОВ КМБ КОРП Солюшнз».

Також в матеріалах справи є виписка №34 від 26.05.2016 р. про стан рахунку в цінних паперах на 26.05.2016 р. (а.с.11 т.2), видана депозитарною установою ТОВ «Колегія-Цінні папери», з якої вбачається, що на рахунку ОСОБА_3 у цінних паперах НОМЕР_1 обліковуються лише інвестиційні сертифікати ЗНВПІФ «Лайф Сайенс» ТОВ «КУА «Холдинг Груп» у кількості 52 500 штук та прості іменні акції ПАТ «Торговий Дім Віан» у кількості 2 625 015 шт.

Також в матеріалах справи є оригінал Виписки №34 від 27.04.2016 р. про операції з цінними паперами за період з 31.10.2013 р. по 27.04.2016 p., виданої депозитарною установою ТОВ «Колегія-Цінні папери», з якої вбачається, що на рахунку ОСОБА_3 в цінних паперах: НОМЕР_1, крім операцій вказаних у згаданих вище виписках, були проведені наступні операції з цінними паперами ПрАТ «Трест Київміськбуд-1»:

- 17.09.2014 р. проведено операцію переказу всередині депозитарної установи, за якою на рахунок ОСОБА_3 були зараховані прості іменні акції ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» у кількості 349949 штук;

- 23.10.2014 р. операція переказу всередині депозитарної установи за договором №БВ-0914/1820, відповідно до якої акції ПрАТ «Трест Київміскбуд-1» у кількості 349949 штук були зараховані на рахунок у цінних паперах ТОВ «Кмб Корп Солюшнз».

Отже, відповідно до наведених вище доказів ОСОБА_3 здійснив продаж простих іменних акцій ПрАТ «Трест Київміськбуд-1» на підставі двох договорів купівлі-продажу цінних паперів від 08.05.2014 р. та від 30.09.2014 р. на користь ТОВ «Кмб Корп Солюшнз». Перехід прав власності на акції ПрАТ «Трест Київміськбуд- 1» до нового власника ТОВ «КМБ Корп Солюшнз» зафіксований у депозитарному обліку, що відповідає ст.4 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок».

Таким чином, доказами, що містяться в матеріалах справи підтверджується, що на дату подання ОСОБА_2 позову у цій справі та винесення рішення судом першої інстанції, Відповідач не був акціонером та власником акцій ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», а був власником простих іменних акцій ПАТ «Торговий Дім ВІАН» та іменних інвестиційних сертифікатів ЗНВПІФ «ЛАЙФ САЙЕНС» ТОВ «КУА «ХОЛДИНГ ГРУП».

Доводи скарги про те, що відчуження акцій відбулося не в інтересах сім'ї також є недоведеними.

При цьому суд встановив, що розрахунок за договорами відчуження акцій був проведений не грошовими коштами, а акціями іншого товариства, які перебувають у власності відповідача.

Тобто, замість одних акцій в період шлюбу набуті інші акції. Що така угода не відповідала інтересам сім'ї доказів матеріали справи не містять.

З врахуванням розірвання шлюбу у 2015 році та відчуження цінних паперів у 2014 році, суд апеляційної інстанції вважає, що таке відчуження відбулося за період знаходження сторін у шлюбі, оскільки згода на відчуження одного з подружжя не є обов'язковою, а набуття у власність інших акцій, замість відчужених акцій не свідчить про дії не в інтересах сім'ї, при цьому режим окремого проживання між сторонами під час таких дій відповідача не встановлено, у зв'язку із чим суд першої інстанції правильно відмовили у задоволенні позову про стягнення компенсації їх вартості.

Інші доводи скарги на правильність висновків суду не впливають.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повна постанова складена 22 березня 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

ІванченкоМ.М.