Провадження № 2/344/4470/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Позов обґрунтовує тим, що з відповідачкою вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.12.2007 року по 06.06.2017 року. На час шлюбу відповідачка була зареєстрована у квартирі № 18 в будинку № 11 на вул. Миколайчука в м. Івано-Франківську. Власниками квартири згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.01.1995 року та договору дарування від 10.11.2000 року є позивач (2/3 частки) та ОСОБА_2 (1/3 частки). Відповідачка у квартиріне проживає, постійно проживає за кордоном в Італії, членом сімї власника не є, а отже втратила право на користування житлом. Відповідачка добровільно з місця реєстрації знятись не бажає.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з мотивів наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Третя особа у своїх пояснення підтвердила викладене в позовній заяві, просила позов задовольнити, а справу розглянути у її відсутності.

Представниквідповідача в підготовчому судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, думку представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого власник житла позивається про його відновлення, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.12.2007 року по 21.07.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення Івано-Франківського міського суду від 06.06.2017 року (а.с.5, 6-8).

Як вбачається із копії будинкової книги (а.с.11-16) та відомостей про реєстрацію відповідачки наданих на запит суду, відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23.04.2010 року по теперішній час.

Власниками квартири № 18 в будинку № 11 на вул. Миколайчука в м. Івано-Франківську є позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 24.01.1995 року та копією договору дарування квартири від 10.11.2000 року (а.с.9, 10).

Позивач вказує, що реєстрація у квартирі відповідачки перешкоджає здійсненню ним прав власника на вільне користування і розпоряджання майном.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві приватної власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, відповідачка не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, не несе витрати по утриманню житла, а тому її слід визнати такою, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Крім того, з моменту розірвання шлюбу між сторонами, вони перестали бути членами однієї сімї.

Представник відповідача визнав позовні вимоги в повному обсязі, підтвердив, що відповідачка перебуває за кордоном.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд немає сумніву щодо достовірності обставин та добровільності визнання позову представником відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 89, 197-198, 200, 206, 259, 263-265, 273ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право на користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківськогоапеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 03 грудня 2018 року.

Суддя Бабій О.М.