Ухвала

Іменем України

11 червня 2018 року

м. Київ

справа № 202/540/17

провадження № 61-33091 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н.О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Андрієнка Сергія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року та на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», третя особа ОСОБА_7, про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом та з уточненням позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_5 66 145,86 грн майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), 1000 грн понесених витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також стягнути з ТДВ «СТДВ «Глобус» 49 000 грн майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, а всього - 166 145,86 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року в складі судді Бєльченко Л. А., залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року в складі колегії суддів Демченко Е. Л. Куценко Т. Р., Максюта Ж. І., позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 66 145,86 грн майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, 1000 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 3000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також стягнуто з ТДВ «СТДВ «Глобус» на користь ОСОБА_6 49 000 грн майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

20 квітня 2018 року адвокат Андрієнко С. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення в частині стягнення з ОСОБА_5 майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, та зазначає, що вина ОСОБА_5 не встановлена, а тому відсутні правові підстави для задоволення зазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року та постанова апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року не оскаржуються.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суди встановили, що 07 квітня 2016 року близько 08 год. 25 хв. на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Петрозаводська в м. Дніпро сталася ДТП за участі автомобіля «Opel Vivaro» (реєстраційний номер НОМЕР_1) під керуванням ОСОБА_5, автомобіля «Toyota RAV-4», (реєстраційний номер НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_6, автомобіля «Toyota RAV-4» (реєстраційний номер НОМЕР_3) під керуванням ОСОБА_7 та автомобіля «ЗІЛ 441510» з напівпричепом «Деу» (реєстраційний номер НОМЕР_3 та реєстраційний номер НОМЕР_4 відповідно) під керуванням ОСОБА_8

Внаслідок ДТП автомобілям спричинені механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Opel Vivaro», з перевищенням допустимої швидкості намагався перетнути перехрестя на мигаючий сигнал світлофору.

Відповідно до висновку автотехнічного дослідження №18/10.1-24 від 06 червня 2016 року з технічної точки зору при обставинах даної ДТП ОСОБА_5 порушив вимоги підпунктів ґ), е) пункту 8.7.3, пункту 12.4 та підпункту б) пункту 12.9 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами), що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Toyota RAV-4» під керуванням ОСОБА_6

З огляду на викладене правильним є висновок судів про підтвердженість факту наявності вини в діях ОСОБА_5

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 3718 від 20 квітня 2016 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Toyota RAV-4» ОСОБА_6 (реєстраційний номер НОМЕР_2), становить 115 145,86 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Opel Vivaro» ОСОБА_5 застрахована в ТДВ «СТДВ «Глобус» згідно з полісом № АЕ/6916985, а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн.

Ураховуючи наведене, правильним є висновок судів, що розмір майнової шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, становить 66 145,86 грн (115 145,86 грн - 49 000 грн).

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що в судовому засіданні була встановлена наявність вини ОСОБА_5, а позивачем доведений факт наявності майнової шкоди, її розмір, а також факт спричинення моральної шкоди.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абац другий частини 1 статті 1192 ЦК України).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (в тому числі моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обґрунтованим є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5 та стягнення з нього 66 145,86 грн майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 1000 грн витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та 3000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки підтверджується встановленими судом обставинами та матеріалами справи, що ОСОБА_5 порушив правила дорожнього руху, що стало причиною ДТП, а позивач довів факт спричинення йому майнової шкоди та її розмір.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 стосовно відсутності підстав для відшкодування майнової та моральної шкоди через відсутність адміністративного протоколу або постанови про наявність його вини в заподіянні такої шкоди не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними в справах доказами. Окрім того, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення не є підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката АндрієнкаСергія Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2017 року та на постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат