Справа № 129/262/18
Провадження по справі № 2/129/354/2018
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2018 року м. Гайсин

Суддя Гайсинського районного суду Вінницької області Ковчежнюк В. М., вивчивши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

Установив:

05.02.2018 р. до Гайсинського районного суд надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою від 20.02.2018 р. позовну заяву залишено без руху, оскільки до неї не додано підтвердження про направлення відповідачу копій доказів, що подаються до суду відповідно до ч.9 ст.83 ЦПК України, що виключає наявність у доданих до заяви письмових доказів статусу допустимих згідно з ч.1 ст.78 ЦПК України й унеможливлює ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення відповідно до ст.263 ЦПК України.

В заяві від 06.03.2018 р. представник позивача зазначила про відсутність необхідності виконувати вимоги ч.9 ст.83 ЦПК України, не надала підтвердження направлення (надання) відповідачу копій доказів, що подаються до суду, зокрема способом, передбаченим п.8 Порядку оформлення поштових відправлень з вкладенням матеріалів звітності, розрахункових документів і декларацій, затвердженого постановою КМ України від 28.07.1997 р. № 799 (ч.9 ст.83 ЦПК України), що виключає наявність в доданих до заяви копій письмових доказів статусу допустимих відповідно до ч.1 ст.78, ч.9 ст.83 ЦПК України і можливість ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення про задоволення позову згідно зі ст. 263 ЦПК України.

З цих мотивів позовну заяву необхідно повернути позивачу з поверненням сплаченого судового збору та розясненнями відповідно до ч.4, п.п.3,4 ч.5 ст.12 ЦПК України, що невиконання зазначених вимог ухвали зобовязує суд відмовити в позові, чого суд робити уникає з огляду на встановлені п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність, розумність та визначені ч. 1 ст. 2 ЦПК України завдання цивільного судочинства: справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Твердження заяви позивача від 06.03.2018р. про помилковість посилань суду на правила ч. 9 ст. 83 ЦПК України з огляду на стосовність їх тільки «до процедури подання доказів вже після відкриття провадження та в процесі розгляду справи» є юридично неспроможними, оскільки не витікають з буквального значення системно звязаних між собою норм ч. 6 ст. 175, ч. 1 ст. 78, ч. ч. 2, 8, 9 ст. 83 ЦПК України, зі змісту яких видно, що разом з позовною заявою до суду подаються всі наявні в позивача докази; що неподані у встановлений законом чи судом строк докази до уваги судом не беруться; що суд не бере до уваги приєднані до позову докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) позивачем копій долучених до позову доказів іншим учасникам справи; що подання суду всіх доказів разом з позовною заявою та з підтвердженням про заздалегідь (за якийсь час до чого небудь; наперед (Академічний тлумачний словник української мови том 3, 1972.- ст. 125 ) надсилання (надання) їх іншим учасникам справи є елементом порядку подання доказів; що відсутність такого підтвердження є порушенням встановленого законом порядку подання доказів; що подані з порушенням встановленого законом порядку докази судом до уваги не беруться (є недопустимими).

Крім того, доводи представника позивача суперечать передбаченій п.1 ч.1 ст.129 Конституції України основній засаді судочинства рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, - оскільки представник позивача на свій лад і на шкоду позивачеві розуміє однозначно чіткі та ясні зазначені вище основоположні норми процесуального права щодо допустимості доказів через лише тільки невдале формулювання окремих норм ч.1 ст.177, ч.2 ст.190 ЦПК України порівняно з подібними нормами ч.2 ст.164 ГПК України; фактично представник позивача в питанні дотримання законного порядку подання доказів задля їх допустимості домагається собі незаконних переваг порівняно з відповідачем, що неприпустимо як з огляду принципу рівності сторін, так і з погляду належного представництва інтересів позивача в звязку з необхідністю виконання основного завдання цивільного судочинства.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України,

Ухвалив:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості визнати неподаною і повернути позивачу.

Зобовязати Управління державної казначейської служби України у Гайсинському районі повернути сплачений Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1762,00 грн. за платіжними дорученнями № PROM3BB0PD від 13.12.2017 р. та № IHB98B1Q6F від 18.01.2018 р.54 від 05.02.2018 р.

Розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із цими вимогами до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя :