Головуючий у 1-й інстанції Хараджа Н.В.
Суддя доповідач Биліна Т.І.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 січня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого Биліни Т.І.

суддів: Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.

при секретарі Зал Ю.С

перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди,-

в с т а н о в и л а :

23.10.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 лютого 2003 року він з ОСОБА_4, який діяв на підставі доручення, виданого йому ОСОБА_5 уклав договір оренди приміщення, площею 200 кв. метрів, розташованого на 1-му поверсі будівлі «В-3» за адресою вул. Енгельса 54 в м. Маріуполі. Проте, 06.09.2013 року Приморським районним судом була призначена і проведена судова почеркознавча експертиза, якою встановлено, що вказане доручення було підписано не ОСОБА_5, а іншою особою, тому ОСОБА_2 не мав повноважень розпоряджатися майном ОСОБА_6 Укладаючи договір оренди ОСОБА_2 ввів його в оману щодо своїх повноважень, тому він просить визнати недійсним договір оренди приміщення від 01 лютого 2003 року.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій просив скасувати рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21.11.2017 року та постановити нове, з урахуванням усіх обставин.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зазначив, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що підроблена довіреність на розпорядження майном довірителя не порушує його прав.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони та третя особа не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач та третя особа підтримали доводи скарги, просили її задовольнити, відповідач не заперечував проти задоволення скарги.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Згідно ч.2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів неправоздатності сторін за угодою для визнання недійсності вказаного правочину, не надав доказів щодо визнання довіреності ОСОБА_3 від 04.09.20002 року у встановленому законом порядку недійсною, в тому числі рішення суду, крім того позивачем не надано доказів, що укладений договір оренди якимось чином порушує його права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Позивач маючи на меті довести свої вимоги в частині визнання договору оренди недійсним заявляв вимоги про визнання довіреності, укладеної ОСОБА_4 з ОСОБА_5 зареєстрованої приватним нотаріусом ОСОБА_7 за №6588 від 04.09.2002 року недійсною. Проте, вказані вимоги ухвалою вказаного суду першої інстанції від 30.10.2017 року були виділені в окреме провадження і повернуті позивачу для звернення до належного суду.(а.с.29)

Вказані наміри довести обґрунтованість позову були неспроможніми, так як згідно п.26 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року №9, особами, які беруть участь у справі про визначення правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. З наведеного витікає що це може бути лише ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Позивач не є стороною оскаржуваного одностороннього правочину, він є «заінтересованою особою», а нею може бути лише особа, яка має конкретний майновий інтерес і вона повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

Позивач в позові не вказав які саме його майнові права та інтереси порушені довіреністю, зареєстрованою приватним нотаріусом ОСОБА_7 за №6588 від 04.09.2002 року.

Положеннями п.2 ч.3 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року №9 передбачено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

З огляду на вказане, суд першої інстанції вірно застосував норми Цивільного кодексу в редакції 1963 року.

Статтею 48 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Тобто, вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, суд повинен встановити наявність тих обставин з якими закон повязує визнання угод недійсними, а саме відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою та у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони у звязку із укладенням угоди.

Відповідно до ст..56 ЦК України(в редакції 1963 року) угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки.

Якщо така угода визнана недійсною, то кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі відшкодувати його вартість.

Крім того, сторона, за позовом якої угода визнана недійсною, вправі вимагати від другої сторони відшкодування витрат, втрати або пошкодження свого майна, якщо доведе, що помилка виникла з вини другої сторони. Якщо це не буде доведено, особа, за позовом якої угода визнана недійсною, зобов'язана відшкодувати другій стороні понесені нею витрати, втрату або пошкодження її майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що укладений договір оренди вказаного приміщення від 01.02.2003 року відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності угоди та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним і що позивач не надав суду належних та допустимих доказів протилежного.

Враховуючи вищенаведене, а також, те, що апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального права або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 370, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий:

Судді: