Справа № 456/2952/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/5033/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Савуляка Р.В., Струс Л.Б.

секретаря: Симця В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання незаконним наказу ДП "Дрогобицьке лісове господарство" №247 від 07.09.2016 року про звільнення його з посади лісничого Гаївського лісництва ДП "Дрогобицьке лісове господарство", визнання незаконним наказу ДП "Дрогобицьке лісове господарство" №92-к від 07.09.2016 року про звільнення його з посади лісничого Гаївського лісництва ДП "Дрогобицьке лісове господарство", поновлення його на посаді лісничого Гаївського лісництва ДП "Дрогобицьке лісове господарство" та стягнення з відповідача в його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу. Покликався на те, що з 2009 року він працював на посаді лісничого Гаївського лісництва ДП "Дрогобицьке лісове господарство". В період з 07.09.2016 року по 18.09.2016 року він перебував на лікарняному. 08.09.2016 року його викликано на роботу та ознайомлено з наказом № 247 від 07.09.2016 року про його звільнення з роботи згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Після закінчення періоду тимчасової непрацездатності його було ознайомлено з наказом № 92-к від 07.09.2016 року, що містив аналогічні відомості про його звільнення. Вважає накази про його звільнення незаконними, оскільки адміністрацією ДП "Дрогобицьке лісове господарство" проведено його звільнення в період тимчасової непрацездатності та без згоди профспілкового комітету. Перед застосуванням до нього стягнення у вигляді звільнення не було отримано його письмових пояснень про причини можливого проступку. Окрім того, вважає причини його звільнення, зазначені в оскаржуваному наказі (акти перевірки Державної екологічної інспекції), неналежними, оскільки вказані акти підписано з зауваженнями, так як при підрахунку деревини було застосовано неприпустимі методики.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2017 року позов задоволено.

Визнано незаконним наказ ДП "Дрогобицьке лісове господарство" № 247 від 07.09.2016 року про звільнення ОСОБА_2 з посади лісничого Гаївського лісництва ДП "Дрогобицьке лісове господарство".

Визнано незаконним наказ ДП "Дрогобицьке лісове господарство" № 92-к від 07.09.2016 року про звільнення ОСОБА_2 з посади лісничого Гаївського лісництва ДП "Дрогобицьке лісове господарство".

Поновлено ОСОБА_2 на посаді лісничого Гаївського лісництва ДП "Дрогобицьке лісове господарство".

Стягнуто з ДП "Дрогобицьке лісове господарство" в користь ОСОБА_2 33 643,26 грн. середнього заробiтку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з ДП "Дрогобицьке лісове господарство" в користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржило Державне підприємство «Дрогобицьке лісове господарство».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду справи взяв до уваги лише пояснення представника позивача, тоді як не врахував, що в оскаржуваному наказі № 247 від 07.09.2016 року чітко вказано підстави для звільнення (оголошення догани, проведення перевірок), обставини, за яких було вчинено проступок та враховано попередню роботу працівника ОСОБА_2 Також вказує, що суд першої інстанції не зупинив провадження у справі та не здійснив запит до виборного орану первинної профспілкової організації щодо дачі згоди чи незгоди із звільненням працівника. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник ДП «Дрогобицьке лісове господарство» ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам не повністю відповідає.

Судом установлено, що згідно з наказом ДП "Дрогобицьке лісове господарство" №247 від 07.09.2016 року ОСОБА_2 звільнено з посади лісничого Гаївського лісництва ДП "Дрогобицьке лісове господарство" за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно п.3 ст.40 КЗпП України. Підстава для звільнення: наказ № 96 від 09.03.2016 року; Акт позапланової перевірки Державної екологічної інспекції України № 426/06/567 від 08.07.2016 року; Акт планової перевірки Державної екологічної інспекції України № 527/04 від 15.08.2016 року (а.с.4).

Наказом № 92-к від 07.09.2016 року ОСОБА_2 звільнено з посади лісничого Гаївського лісництва ДП "Дрогобицьке лісове господарство" з 07.09.2016 року. Підстава звільнення: наказ № 247 від 07.09.2016 року (а.с.5).

За п.3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч. 3 ст. 149 КЗпП України роботодавець при обранні виду дисциплінарного стягнення має враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, та попередню роботу працівника.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови від 6.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Виходячи з цього, при звільненні працівника з підстав, передбачених даною нормою закону, підприємство повинно навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці.

Таким чином, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення в період його тимчасової непрацездатності.

Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність.

Як убачається з листка непрацездатності серії АГЛ №845671, виданого 07.09.2016 року поліклінічним відділенням Стрийської центральної міської лікарні, ОСОБА_2 звільнений від роботи з 07.09.2016 року по 16.09.2016 року (а.с.6).

Встановивши, що позивача було звільнено в період його тимчасової непрацездатності, тобто з порушенням установленого законом порядку, міськрайонний суд прийшов до обґрунтованого висновку про поновлення ОСОБА_2 на посаді лісничого Гаївського лісництва ДП «Дрогобицьке лісове господарство».

Рішення суду в частині визнання незаконним наказів ДП «Дрогобицьке лісове господарство» № 247 від 07.09.2016 року та № 92-к від 07.09.2016 року, поновлення ОСОБА_2 на посаді лісничого Гаївського лісництва ДП «Дрогобицьке лісове господарство» відповідає матеріалам справи, доказам, нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При обчисленні середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу слід виходити з правил, які викладені у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.95р. № 100.

Згідно з довідкою про доходи від 21.04.2017 року (а.с.120) заробітна плата позивача за липень 2016 року становила 3572,00, за серпень 2016 року - 3572,00 грн. У вказаному періоді 43 робочих дні. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить 166,14 грн. (3572,00+ 3572,00= 7144,00 грн., 7144,00 :43 = 166,14 грн.).

Тому середній заробіток позивача за весь час вимушеного прогулу з 07.09.2016 року по 20.06.2017 року (196 робочих днів) складає 166,14 х 196 =32 563,44 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача 32563,44 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дрогобицьке лісове господарство» задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2017 року змінити в частині стягнення з ДП "Дрогобицьке лісове господарство" в користь ОСОБА_2 33 643,26 грн. середнього заробiтку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з ДП "Дрогобицьке лісове господарство" в користь ОСОБА_2 32 563 грн. 44 коп. середнього заробiтку за час вимушеного прогулу.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 23.03.2018р.

Головуючий

Судді: