Дата документу 30.03.2018
Справа № 501/147/18
30 березня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Петрюченко М.І.,
за участю секретаря - Левицької А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування,
Представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом (а.с. 2-3), в якому просить стягнути на користь позивача із ОСОБА_1 сплачене відшкодування у розмірі 50 000 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн.
Ухвалою судді від 09 лютого 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
У встановлений ухвалою строк відповідач не подав відзив на позов.
Представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, 22 березня 2018 року надав до суду письмову заяву про розгляд справи в заочному порядку.
Ухвалою суду, в порядку ст.281 ЦПК України, прийнято рішення щодо розгляду даної цивільної справи у заочному порядку.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.
Суд розглядає справу за відсутністю учасників провадження.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.02.2016 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №АІ/59002217, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті заподіяння шкоди третім особам(а.с.9).
11.08.2015 р. ОСОБА_1, керуючи автомобілем Great державний знак НОМЕР_4 на автодорозі Одеса-Чорноморка зі сторони Чорноморки при об'їзді перешкоди, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Ssang Yong державний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2, автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 11.09.2015 р., якою ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.10).
Страхувальник ОСОБА_1 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.12-13).
Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 11.09.2015 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу (а.с.10).
На підставі викладеного, суд вважає доведеними обставини вчинення 11.08.2015 року відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, адже згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії чи вчинені вони цією особою.
Приписами ст.1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага.
Згідно із ст.1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.
Наявність цих елементів правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності і відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1187 Цивільного кодексу України.
За змістом ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно ст.27 Закону України „Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Також, положеннями ст.993 Цивільного Кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, вимоги позивача законні й обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Витрати на оплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на підставі ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України, які складаються з розміру 1762 грн. та підтверджуються платіжним дорученням №67 від 16 січня 2018 року (а.с.1).
Керуючись ст.ст.993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст.12, 13, 83, 141, 263-265, 279, 280, 354 ЦПК України -
Позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити.
Повний текст судового рішення складено 30 березня 2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги.
У відповідності до п.п.15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.І.Петрюченко