РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Баранюк О.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області, про позбавлення батьківських прав.

У позовній заяві покликається на ту обставину, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського району від 05 лютого 2009 року було розірвано. Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач по справі. Після розлучення донька залишилася проживати з нею. 23 січня 2009 року відповідач був засуджений до позбавлення волі строком на три роки три місяці та перебував у місцях позбавлення волі. Після звільнення з місць відбування покарання відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з нею та брати участь у її вихованні

Доньці вже 11 років, вона не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі роки його не бачила, не питала і не цікавилась ним.

З червня 2014 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, проживають з її батьками у трикімнатному будинку. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Навчання, лікування і розвиток забезпечують вона та її теперішній чоловік. Батько участі не бере.

Усе це свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з'вилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити в інтересах дитини.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про визнання позову, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав.

Перевіривши матеріали справи, з урахуванням безумовного визнання позову, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю і рішення у справі можливо ухвалити на стадії підготовчого розгляду справи.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний факт стверджується копією свідоцтва про народження дитини.

Зібраними у справі доказами стверджується, що відповідач не здійснює належного батьківського піклування, не виконує своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням доньки, не виявляє будь якого інтересу до неї, проживає окремо.

З висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з сім'єю не проживає, протягом останніх 12 років не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляє байдуже ставлення до долі дитини. Аліменти не сплачує і жодної фінансової допомоги не надає. Донька своїм батьком вважає вітчима.

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням дитини, не дбає про її здоров'я, що є підставою для позбавлення його батьківських прав, а тому задовольняє позов.

Згідно з п.6 ч.1ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Оскільки позов задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 704 грн. 80 коп. судового збору.

На підставі ст.ст.150, 152, 164, 180, 184 СК України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 відносно його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 в користь позивача ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Головуючий: /-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко