Провадження № 2/161/3722/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

22 листопада 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області
у складі:головуючого судді Пушкарчук В.П.
з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовною заявою заступника військового прокурора Луцького гарнізону в інтересах держави в особі Луцького прикордонного загону ДПСУ (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

Заступник військового прокурора Луцького гарнізону звернувся в суд в інтересах держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) з позовом до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення.
Позов обґрунтовано тим, що на балансі Луцького прикордонного загону ДПС України знаходиться житлове приміщення загальною площею 18,54 кв. м., яке складається з однієї кімнати в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі договору користування жилим приміщенням у гуртожитку № 92 від 25.07.2013 року вищевказане житлове приміщення надано в якості службового житла колишньому працівнику ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 зі складом сім`ї три людини, яке рахується за ним по теперішній час.
Однак, відповідач на даний час звільнений з роботи та у трудових відносинах з Луцьким прикордонним загоном не перебуває.
Луцький прикордонний загін неодноразово звертався до відповідача з вимогою звільнити службове нежитлове приміщення у гуртожитку, однак вказані звернення проігноровані відповідачем.
На підставі наведеного просить суд виселити ОСОБА_1 без надання іншого житлового приміщення з гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Прокурор військової прокуратури Луцького гарнізону Довган Н.Я. до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.
Представник позивача Луцького прикордонного загону ДПС України Плеханов Ю.О. до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Судом встановлено, що на балансі Луцького прикордонного загону ДПС України знаходиться житлове приміщення загальною площею 18,54 кв. м., яке складається з однієї кімнати в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Луцьким прикордонним загоном ДПС України, що підтверджується трудовим договором від 08.01.2014 року (а.с.11).
На підставі договору користування жилим приміщенням у гуртожитку № 92 від 25.07.2013 року (а.с.9) житлове приміщення, а саме: кімната АДРЕСА_2 , загальною площею 18, 54 кв.м. надано в якості службового житла ОСОБА_1 зі складом сім`ї три людини.
Відповідно до витягу з наказу №63-ос від 21.02.2018 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 28).
Згідно вимог ч. 1 ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.
Відповідно до статті 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
Не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, зокрема, сім`ї військовослужбовців (стаття 125 ЖК України).
Згідно повідомлення Державної прикордонної служби України від 14.03.2018 року, відповідачу ОСОБА_1 , запропоновано звільнити займану житлову площу (а.с. 29).
Відповідно до акту та письмових пояснень, наявних в матеріалах справи, з кінця січня 2018 року ОСОБА_1 не бачили за його місцем проживання (а.с. 18-25).
Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.
Статтею 132 ЖК України передбачено, що сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року, у справі за № 6-71цс11, закріплені у ст. 125 та ч. 3 ст. 132 ЖК України гарантії не можуть бути застосовані при вирішенні спору про виселення з гуртожитку громадян, які не перебували чи не перебувають з організацією у трудових відносинах.
За таких обставин суд вважає, що відповідач підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1762 грн., сплата якого підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 1).

На підставі ст.ст. 109, 116, 127, 129, 132 ЖК України, ст.ст. 261,268 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 з житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят два) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області В.П. Пушкарчук