Справа № 461/247/17 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/7193/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Ванівського О.М., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Західукргеологія» Національної акціонерної компанії «Надра України», третя особа ОСОБА_3, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «Західукргеологія» Національної акціонерної компанії «Надра України», третя особа ОСОБА_3, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що з 03.02.2003 року працював на підприємстві відповідача на різних посадах. Відповідно до наказу № 157-к від 01.12.2015 року був призначений на посаду заступника директора з геології та інвестиційної діяльності. Наказом № 179 від 12.12.2016 року був звільнений з посади за одноразове грубе порушення трудових обовязків за п. 1 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України). Своє звільнення вважає незаконним, оскільки 07.12.2016 року він направив директору ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» заяву про надання йому відпустки по догляду за дитиною до трьох років з 12.12.2016 року. Аналогічна заява була направлена повторно 09.12.2016 року. Крім того, вважає, що оскаржуваний наказ не містить чітко сформульованого одноразового порушення конкретних трудових обовязків. Позивач просив суд скасувати наказ № 179 від 12.12.2016 року, поновити його на посаді заступника директора з геології та інвестиційної діяльності ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Крім того, вважає, що оскаржуваний наказ не містить чітко сформульованого одноразового порушення конкретних трудових обовязків, не зазначено, які саме трудові обовязки порушено позивачем. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник відповідача ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначивши, що наказ про звільнення був винесений на підставі акту службового розслідування та обвинувального вироку суду щодо ОСОБА_2 Одноразовим грубим порушенням в даному випадку є вчинення позивачем кримінального правопорушення в робочий час в службовому кабінеті. Позивач вчиненням злочину скомпрометував підприємство загалом, втратив довіру керівництва та колективу.

Зважаючи на положення п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд Львівської області здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі. Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_2 03.02.2003 року був прийнятий на роботу до Тематичної партії ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» на посаду геолога. На підприємстві відповідача останній працював на різних посадах. Наказом № 157-к від 01.12.2015 року ОСОБА_2 був призначений на посаду заступника директора з геології та інвестиційної діяльності.

Вироком Галицького районною суду міста Львова від 01.11.2016 року у справі № 461/6568/16-к, який отримано відповідачем 07.12.1016 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

У вироку встановлено, що 01.07.2016 року ОСОБА_2, перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою: м. Львів, пл. Міцкевича, 8, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, під час розмови із представником ПП «НОВОКОМ», висловив пропозицію про передачу йому грошових коштів в сумі 15000 гривень шляхом перерахування їх на його картковий рахунок, за підготовку документів для подальшого отримання ПП «НОВОКОМ» спеціального дозволу на користування надрами, а саме: за надання точних координат, виготовлення ситуаційного плану та підготовки документів для подачі в ДП «Геоінформ» з метою купівлі геологічної інформації. 04.07.2016 року було перераховано вищевказані грошові кошти в сумі 15000 грн. на картковий рахунок ОСОБА_2 І.3. 13.07.2016 року представник ПП «НОВОКОМ» передала ОСОБА_2 І.3. на його пропозицію, неправомірну вигоду в розмірі 1500000 гривень, що є частиною від раніше висловленої ним суми неправомірної вигоди за його сприяння та обіцянку здійснити вплив на службових осіб Державної служби геології та надр України та Державної комісії України по запасах корисних копалин, які уповноважені затверджувати підрахунок корисних копалин, реєстрацію форми 3-гр, затверджувати звіт про апробацію запасів, видавати спеціальний дозвіл на користування надрами ПП «НОВОКОМ» на Південно-Сулятинській площі, після чого незаконні дії ОСОБА_2 1.3. були припинені працівниками правоохоронного органу, а предмет неправомірної вигоди вилучено. Згідно з умовами угоди про визнання винуватості, ОСОБА_2 1.3. під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов'язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

За приписами ч. 4 ст. 61 ЦПК України, чинного на час ухвалення рішення, обставини встановлені вироком у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постановою суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а відтак не підлягають доказуванню.

Відповідно до Посадової інструкції заступника директора з геології та інвестиційної діяльності заступник директора з геології та інвестиційної діяльності ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» належить до професійної групи «керівники» та до його обов»язків входить здійснення контролю з оформленням та наданням спеціальних дозволів на геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку родовищ корисних копалин (п.2.5); розгляд пропозицій та здійснення спілкування з потенційними інвесторами; прийняття участі у складанні проектів угод та розгляді і погодженні договорів про спільну інвестиційну і виробничу діяльність (п.2.6).

Комісією підприємства відповідача було проведено службове розслідування щодо порушення трудової дисципліни ОСОБА_2, за результатами якого 12.12.2016 року був складений акт. У вказаному акті зазначено, що ОСОБА_2, працюючи на посаді заступника директора з геології та інвестиційної діяльності ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія», будучи службовою особою, всупереч вимогам посадових інструкцій, в обхід встановленого порядку надання послуг, без оформлення відповідного договору, використавши своє службове становище та службовий кабінет на підприємстві, отримав поза обліком ДП грошові кошти у сумі 1515000 грн. для особистого збагачення, чим спричинив збитки підприємству.

Наказом директора ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» від 12.12.2016 року № 119 ОСОБА_2 був звільнений з посади заступника директора з геології та інвестиційної діяльності за одноразове грубе порушення трудових обовязків за п. 1 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України. У фабулі наказу зазначено, що підставою для звільнення та одноразовим грубим порушенням трудових обовязків є факт вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та набрання вироком щодо нього законної сили.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11. 1992 року за № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів" на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філіалу, представництва, віділення, іншого відокремленого підрозділу) його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами. Вирішуючи питання, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку шкоду ним завдано (могло бути завдано).

Враховуючи наведене, відмовляючи у задоволенні позову, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вчинення ОСОБА_2, який займав посаду заступника керівника підприємства, злочину передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, на робочому місці в кабінеті підприємства під час виконання ним службових обов»язків необхідно розцінювати як одноразове грубе порушення трудових обов»язків, що дало право керівнику підприємства на розірвання трудового договору з підстав п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Доводи апеляційної скарги про те, що зустріч з представником ПП «Новоком», заявником у кримінальному провадженні, та затримання позивача відбувалося в час обідньої перерви, на правомірність висновків суду щодо наявності правових підстав для звільнення позивача з роботи не впливають.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, ухвалене у справі рішення відповідає критеріям законності і обґрунтованості.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 08.06.2018р.

Головуючий

Судді: