__________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/6382/18
Провадження № 2-н/520/294/18
УХВАЛА

08.06.2018 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 6583 гривні 59 копійок та витрат по сплаті судового збору в сумі 176 гривень 20 копійок,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» 24.05.2018 року звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 6583 гривні 59 копійок та витрат по сплаті судового збору в сумі 176 гривень 20 копійок.

Відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від №14 від 23.12.2011 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Пунктом 7 частини 1 статті 168 ЦПК України передбачено, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» розяснено, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. При вирішенні питання про наявність чи відсутність спору про право мають ураховуватися обставини, зокрема, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

До заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що заявлена до стягнення з боржника заборгованість в сумі 6583 гривні 59 копійок розрахована за період з 01 лютого 2015 року по 31 травня 2018 року.

З вказаного розрахунку заборгованості доданого до заяви вбачається, що заявник просить стягнути з боржника суму заборгованості за період, який перевищує позовну давність встановлену законом у три роки.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

Крім того, суд зазначає, що з урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з'ясування питання щодо дотримання строків позовної давності можливо лише в порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» заявлено вимогу, що перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, тому на підставі п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя вважає необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 165, 166 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (місцезнаходження: 65039, м. Одеса, вул. Басейна, 5; ) у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 6583 гривні 59 копійок та витрат по сплаті судового збору в сумі 176 гривень 20 копійок.

Роз`яснити стягувачеві, що відмова у видачі судового наказу унеможливлює повторне звернення з такою самою завою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з цими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Калініченко Л. В.