провадження № 2/294/424/18
справа № 290/246/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Чуднівський районний суд Житомирської області

у складі:

головуючого - судді Мандро О.В.

при секретарі Марчук В.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чуднові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області, Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області та Романівської районної ради Житомирської області про скасування розпорядження районної ради, скасування рішення конкурсної комісії, скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку і моральної шкоди,

встановив:

27.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відділу освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області про скасування наказів начальника відділу освіти №72А від 28.02.2017 року «Про запропонування посади ОСОБА_1В.» та №27К від 28.02.2017 року «Про переведення ОСОБА_1В.».

За час перебування справи у провадженні суду було залучено як відповідачів у справі Миропільську селищну раду Романівського району Житомирської області та Романівську районну раду Житомирської області та позивач неодноразово збільшувала позовні вимоги, відповідно до останньої редакції уточненої позовної заяви від 14.05.2018 року просила суд:

-визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Романівської районної ради Житомирської області №5 від 10.01.2017 року «Про оголошення конкурсу на посаду директора КУ Романівської районної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія»;

-визнати незаконним та скасувати рішення (протокол №5) засідання конкурсної комісії на заміщення вакантної посади директора КУ Романівської районної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія» від 27.02.2017 року щодо визначення переможця конкурсу на посаду директора КУ Романівської районної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія»;

-визнати незаконними та скасувати накази начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області №72А від 28.02.2017 року «Про запропонування посади ОСОБА_1В.» та №27К від 28.02.2017 року «Про переведення ОСОБА_1В.»;

-виключити запис №14 від 01.03.2017 року із трудової книжки ОСОБА_1 про переведення її на посаду вчителя української мови та літератури;

-поновити ОСОБА_1 на посаді директора Комунальної установи Миропільської селищної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія» з 28 лютого 2017 року;

-стягнути з відділу освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи;

-стягнути з відділу освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона працювала на посаді директора Миропільської гімназії. 23.12.2016 року на сесії Романівської районної ради Житомирської області було прийнято рішення про утворення Миропільської опорної школи на базі Миропільської гімназії з філіями у Колодяжненській ОСОБА_6 ст., Миропільській ЗОШ І ст., Дертській ЗОШ І ст. Відповідно до розпорядження голови Романівської районної ради Житомирської області №5 від 10.01.2017 року було оголошено з 17.01.2017 року конкурс на посаду директора КУ Романівської районної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія». Наказом начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації №337 від 30.12.2016 року позивач попереджена про можливі зміни істотних умов праці та можливе вивільнення з роботи. Згідно з наказом начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації №72А від 28.02.2017 року їй запропоновано переведення на посаду вчителя української мови та літератури Миропільської гімназії та попереджено, що у разі відмови її буде звільнено. Наказом начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації №27К від 28.02.2017 року позивача було переведено за її згодою з посади директора Миропільської гімназії на посаду вчителя української мови та літератури даного навчального закладу.

Позивач вважає, що її було переведено на нижчу посаду незаконно, оскільки зміни істотних умов праці не відбулось. Крім того, протиправно було оголошено конкурс на посаду директора опорного закладу, оскільки не існувало жодної визначеної законом підстави для оголошення і проведення такого конкурсу. Усі зазначені дії (рішення) відповідачів призвели до моральних страждань позивача, що проявились у депресіях, нервовому напруженні та порушенні сну, чим заподіяли моральної шкоди на суму 10000 грн.

У судовому засіданні представник відповідача - відділу освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області за довіреністю ОСОБА_3, представник відповідача - Романівської районної ради Житомирської області за довіреністю ОСОБА_5 та представник відповідача Миропільської селищної ради Житомирської області за довіреністю ОСОБА_4 заперечували проти задоволення позову у повному обсязі з тих підстав, що відповідно до наказу відділу освіти Романівської районної державної адміністрації №337 від 30.12.2016 року ОСОБА_1 попередили про можливі зміни істотних умов праці та можливе вивільнення з роботи. Позивачем була написана заява про її переведення на посаду вчителя української мови та літератури, на підставі чого був виданий наказ відділу освіти Романівської районної державної адміністрації №27К від 28.02.2017 року про переведення ОСОБА_1, що відповідає вимогам закону. Щодо відшкодування моральної шкоди представники відповідачів наголошували на тому, що в позовній заяві не зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві та з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди.

Заслухавши пояснення сторін (їх представників), дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що починаючи з 01.09.2005 року позивач обіймала посаду директора Миропільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №1 (а.с. 198-199).

Рішенням сесії районної ради №116 від 26.04.2007 року Миропільську ЗОШ №1 реорганізовано шляхом перетворення у Миропільську гімназію. Відбулась лише зміна назви навчального закладу як юридичної особи. Жодних змін у складі керівництва реорганізованої Миропільської гімназії не відбулось і з 26.04.2007 року позивач ОСОБА_1 продовжувала обіймати посаду директора цього навчального закладу (ідентифікаційний код юридичної особи 22067789) (а.с. 6-12, 74-77, 198-199).

23.12.2016 року Романівською районною радою Житомирської області прийнято рішення №205 «Про утворення Миропільської опорної школи», яким вирішено утворити опорну школу на базі Миропільської гімназії з філіями у Колодяжненській ЗОШ І-ІІ ст., Миропільській ЗОШ І ст., Дертській ЗОШ І ст. (а.с. 36).

Наказом начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації №337 від 30.12.2016 року директор Миропільської гімназії ОСОБА_1 попереджена про можливі зміни істотних умов праці та можливе вивільнення з роботи. Однак, наказ начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації №337 від 30.12.2016 року не містить інформації, які саме зміни істотних умов праці можуть настати та яка існує можливість вивільнення з роботи (а.с. 105-106).

Згідно з наказом начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації №72А від 28.02.2017 року ОСОБА_1 запропоновано переведення за її згодою на посаду вчителя української мови та літератури Миропільської гімназії та попереджено, що у разі відмови її буде звільнено відповідно до вимог чинного трудового законодавства України (а.с. 13).

28.02.2017 року ОСОБА_1 було написано власноручну заяву начальнику відділу освіти Романівської районної державної адміністрації про переведення її з посади директора Миропільської гімназії на посаду учителя української мови та літератури Миропільської гімназії з 01.03.2017 року (а.с. 104).

Наказом начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації №27К від 28.02.2017 року ОСОБА_1 було переведено за її згодою з посади директора Миропільської гімназії на посаду вчителя української мови та літератури даного навчального закладу з повним тижневим навантаженням з 01 березня 2017 року (а.с. 14).

Розпорядженням голови Романівської районної ради Житомирської області №5 від 10.01.2017 року було оголошено з 17.01.2017 року конкурс на посаду директора КУ Романівської районної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія» (а.с. 116, 180).

Відповідно до протоколу засідання конкурсної комісії на заміщення вакантної посади директора КУ Романівської районної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія» №5 від 27.02.2017 року було прийнято рішення рекомендувати сесії Романівської районної ради та комісії з питань бюджету та комунальної власності погодити призначити ОСОБА_7 директором КУ Романівської районної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія» (а.с. 119-120, 178-179).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №23183488 від 17.10.2017 року керівником (директором) Комунальної установи Миропільської селищної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія» є ОСОБА_7 з 11.04.2017 року (а.с. 76).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно зі статтею 5-1 Кодексу законів про працю України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частинами 3, 4 статті 36 КЗпП України визначено, що зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору; у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України).

Відповідно до частин 3, 4 статті 32 КЗпП України у звязку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Аналізуючи зміст наказів начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації №337 від 30.12.2016 року «Про попередження про можливі зміни істотних умов праці та можливе вивільнення з роботи» та №72А від 28.02.2017 року «Про запропонування посади ОСОБА_1В.», суд приходить до переконання, що у змісті вказаних документів взагалі не йдеться про зміну істотних умов праці у розумінні частини 3 статті 32 КЗпП України, оскільки відповідачем не зазначено, в чому саме полягають зміни істотних умов праці, а саме формулювання «можливі зміни» вказує лише на припущення, що імовірно певні зміни можуть настати. Разом з тим, наказом №72А від 28.02.2017 року позивач була попереджена, що у випадку відмови від переведення на посаду вчителя української мови та літератури її буде звільнено.

Однак, відповідачами не було запропоновано ОСОБА_1 продовжити роботу на посаді директора у змінених істотних умовах праці.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці.

Враховуючи, що навчальний заклад Миропільську гімназію не було переміщено в іншу місцевість, а також відсутність відмови директора гімназії ОСОБА_1 від продовження роботи у змінених істотних умовах праці, які так і не настали, пункт 1.2 наказу начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації №72А від 28.02.2017 року є грубим порушенням трудового законодавства та гарантій трудових прав позивача.

Отже, при попередженні позивача про зміну істотних умов праці відповідач не дотримався вимог закону, фактично поставивши незаконну умову звільнення позивача з роботи у випадку її відмови від переведення на нижчу посаду.

Таким чином, суд приходить до переконання, що у відповідача не було підстав для переведення позивача на іншу посаду у порядку, визначеному статтею 32 КЗпП України, як таку, що відмовилась від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці, і таке переведення суд визнає незаконним.

Частиною 1 статті 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Судом також встановлено, що розпорядженням голови Романівської районної ради Житомирської області №5 від 10.01.2017 року було оголошено з 17.01.2017 року конкурс на посаду директора КУ Романівської районної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія». Тобто конкурс було оголошено у час, коли ще не існувало наказів начальника відділу освіти №72А від 28.02.2017 року «Про запропонування посади ОСОБА_1В.» та №27К від 28.02.2017 року «Про переведення ОСОБА_1В.» і станом на 10.01.2017 року посаду директора Миропільської гімназії обіймала позивач ОСОБА_1, дана посада не була вакантною і не існувало законних підстав для припинення (розірвання) трудового договору (контракту) з позивачем.

Так, відповідно до пункту 4 Порядку призначення на посаду керівників загальноосвітніх навчальних закладів державної форми власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №827 від 13.10.2015 року підставою для проведення конкурсного відбору є рішення органу, що призначає керівника навчального закладу. Підставами для прийняття відповідного рішення є: утворення нового навчального закладу; наявність вакантної посади керівника навчального закладу; прийняття рішення щодо припинення (розірвання) трудового договору (контракту) з керівником навчального закладу.

Аналогічні підстави для проведення конкурсного відбору на посади керівників навчальних закладів закріплено також у пункті 4 Положення про проведення конкурсного відбору та порядок призначення на посаду керівників загальноосвітніх навчальних закладів, що знаходяться у комунальній власності Романівської районної ради, затвердженого розпорядженням голови Романівської районної ради Житомирської області №4 від 15.01.2017 року (а.с. 181 - 184).

Як встановлено судом, станом на дату оголошення конкурсу (10.01.2017 року) не існувало жодної із трьох вказаних вище підстав для його оголошення та проведення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розпорядження голови Романівської районної ради Житомирської області №5 від 10.01.2017 року про оголошення з 17.01.2017 року конкурсу на посаду директора КУ Романівської районної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія» було прийнято хоча і в межах повноважень, однак за відсутності законних підстав, тому суд визнає вказане розпорядження протиправним та скасовує його.

Зокрема, щодо такої підстави для оголошення конкурсу на посаду директора як утворення нового навчального закладу слід зазначити наступне:

Основним нормативно-правовим актом, що врегульовує питання створення представницьким органом місцевого самоврядування обєднаних територіальних громад, районними радами опорних навчальних закладів та їх філій є Положення про освітній округ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 року №777 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 року №79).

Так, відповідно до пунктів 6, 7 «Положення про освітній округ» засновник визначає опорні заклади серед підпорядкованих йому загальноосвітніх навчальних закладів на конкурсній основі відповідно до затверджених ним умов; засновник приймає рішення (співзасновники укладають договір про спільну діяльність або засновницький договір) про утворення округу, опорного закладу та його філії у порядку, визначеному законодавством, в якому зазначаються, зокрема, перелік субєктів округу, опорних закладів та його філій.

Отже, як визначено Положенням про освітній округ, опорні заклади не утворюються шляхом створення нових навчальних закладів як юридичних осіб, а визначаються серед вже існуючих навчальних закладів на конкурсній основі та засновником (представницьким органом місцевого самоврядування обєднаної територіальної громади, районної ради) приймається рішення про реорганізацію загальноосвітніх навчальних закладів шляхом приєднання тобто визначення одного загальноосвітнього навчального закладу (юридичної особи) як опорного та приєднання до нього інших загальноосвітніх навчальних закладів як структурних підрозділів філій (з одночасним припиненням їх статусу як юридичних осіб) відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України, а також відповідно до вимог трудового законодавства, оскільки відповідна реорганізація тягне за собою зміни істотних умов праці та скорочення працівників.

Таким чином, після прийняття Романівською районною радою Житомирської області рішення №205 від 23.12.2016 року «Про утворення Миропільської опорної школи» зміни істотних умов праці передбачались лише у Колодяжненській ЗОШ І-ІІ ст., Миропільській ЗОШ І ст. та Дертській ЗОШ І ст., які після їх реорганізації (приєднання) припинялись як юридичні особи та змінювали свій статус на структурні підрозділи - філії опорного закладу Миропільської гімназії.

Відповідно до пункту 2 «Положення про освітній округ» опорний заклад є юридичною особою, має рахунки в органах Казначейства, самостійний баланс, штамп, печатку та має у своєму складі філії. Кількість учнів (вихованців) опорного закладу (без врахування учнів (вихованців) філій), як правило, становить не менше 200 осіб. Філія не є юридичною особою і діє на підставі положення, затвердженого в установленому порядку. Філія виконує функції початкової школи, а також може за рішенням засновника виконувати функції основної школи. Написання найменування опорного закладу, його філій здійснюється відповідно до встановлених вимог. Найменування філії повинне вказувати на приналежність до опорного закладу, у складі якого вона створена.

Отже, навчальний заклад Миропільська гімназія, посаду керівника (директора) у якому обіймала позивач ОСОБА_1, засновником Романівською районною радою було визначено як опорний навчальний заклад, що мало наслідком лише зміну найменування закладу як юридичної особи (ідентифікаційний код 22067789).

Вказана обставина підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №23183488 від 17.10.2017 року, з якого вбачається, що юридична особа з ідентифікаційним кодом 22067789 була створена 07.06.1995 року з найменуванням «Миропільська загальноосвітня школа №1 І-ІІІ ступенів» (а.с. 74-77).

03.12.2007 року було зареєстровано припинення за рішенням засновників Миропільської загальноосвітньої школи №1 І-ІІІ ступенів, правонаступником якої стала Миропільська гімназія Романівського району Житомирської області, ідентифікаційний код якої не змінився 22067789, як і не відбулось зміни керівника (директора) навчального закладу.

Станом на 17.10.2017 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань навчальний заклад з ідентифікаційним кодом юридичної особи 22067789 має найменування «Комунальна установа Миропільської селищної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія» (а.с. 75).

Таким чином, враховуючи, що позивач, починаючи з 01.09.2005 року обіймала посаду директора навчального закладу з ідентифікаційним кодом юридичної особи 22067789, найменування якого неодноразово змінювалось, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано підлягає поновленню на тій посаді, з якої її було незаконно переведено, а саме на посаді директора навчального закладу з ідентифікаційним кодом юридичної особи 22067789, що станом на дату ухвалення судом рішення має найменування «Комунальна установа Миропільської селищної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія».

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Представником позивача надано розрахунок різниці в заробітку за час виконання позивачем нижчеоплачуваної роботи на посаді вчителя української мови та літератури за період з 01.03.2017 року по 31.05.2018 року в сумі 32288 грн. 84 коп., виходячи з середньоденної заробітної плати директора гімназії - 640,85 грн., помноженої на загальну кількість робочих днів за вказаний період 310 днів та зменшеної на розмір заробітної плати, отриманої позивачем за вказаний період на посаді вчителя (640,85 х 310 166374,66 = 198663,50 166374,66 = 32288,84).

Суд приймає як правильний розрахунок, наданий представником позивача, оскільки він проведений вірно та підтверджується довідками про заробітну плату позивача (а.с. 189-194).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач заявила позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн. лише з одного з трьох відповідачів з відділу освіти Романівської районної державної адміністрації.

Так, при розгляді справи було встановлено протиправність дій (рішень) цього відповідача. Разом з тим, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди, тому неможливо і встановити наявність причинного звязку між протиправним діянням заподіювача (відповідача) і моральною шкодою, якщо припустити, що така шкода була завдана позивачеві.

Однак, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частин 1, 3 статті 12 та частин 1, 3 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення суду має бути справедливим.

Відповідно до частини 7 статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до статті 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог між двома відповідачами - відділом освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області та Романівською районною радою Житомирської області та стягує з кожного з вказаних відповідачів на користь позивача по 1280,00 грн. Разом з тим, враховуючи, що позивачем не було заявлено позовних вимог до Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області, суд не покладає на цього відповідача будь-якої частини судових витрат.

На підставі наведеного вище обґрунтування та керуючись статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 19, 43, 55, 56 Конституції України, статтями 5-1, 32, 36, 40, 235 Кодексу законів про працю України, статтею 23 Цивільного кодексу України, статтями 2, 12-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 11 Закону України «Про загальну середню освіту», нормами «Порядку призначення на посаду керівників загальноосвітніх навчальних закладів державної форми власності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №827 від 13.10.2015 року, «Положення про освітній округ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №777 від 27.08.2010 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №79 від 20.01.2016 року), «Положення про загальноосвітній навчальний заклад», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №778 від 27.08.2010 року, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до відділу освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області, Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області та Романівської районної ради Житомирської області про скасування розпорядження районної ради, скасування рішення конкурсної комісії, скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку і моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Романівської районної ради Житомирської області №5 від 10.01.2017 року «Про оголошення конкурсу на посаду директора КУ Романівської районної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія».

Визнати незаконним та скасувати рішення (протокол №5) засідання конкурсної комісії на заміщення вакантної посади директора КУ Романівської районної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія» від 27.02.2017 року щодо визначення переможця конкурсу на посаду директора КУ Романівської районної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія».

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області №72А від 28.02.2017 року «Про запропонування посади ОСОБА_1В.».

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області №27К від 28.02.2017 року «Про переведення ОСОБА_1В.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Комунальної установи Миропільської селищної ради «Опорний навчальний заклад «Миропільська гімназія» з 01 березня 2017 року.

Виключити запис №14 від 01.03.2017 року із трудової книжки ОСОБА_1 про переведення її на посаду вчителя української мови та літератури.

Стягнути з відділу освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, тобто за період з 01.03.2017 року по 31.05.2018 року, у розмірі 32288,84 грн. (тридцять дві тисячі двісті вісімдесят вісім гривень вісімдесят чотири копійки).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з відділу освіти Романівської районної державної адміністрації Житомирської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень нуль копійок).

Стягнути з Романівської районної ради Житомирської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень нуль копійок).

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення різниці в заробітку в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: О.В. Мандро