Справа № 477/2016/13-ц
Провадження № 6/477/28/18
У Х В А Л А

14 червня 2018 р. Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю: представника заявниці (позивачки) ОСОБА_1,

представника боржника (відповідача) ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області заяву ОСОБА_3 про поновлення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання в цивільній справі за її позовом до садівничого товариства Зайчевське про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року представник позивачки звернувся до суду із заявою про поновлення строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2013 року у цивільній за її позовом до садівничого товариства Зайчевське (далі СТ Зайчевське) про зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Вказував, що рішенням суду відповідача було зобов'язано видати позивачці довідку про те, що вона є членом садівничого товариства і за нею закріплена та знаходиться у користуванні земельна ділянка № 338, площею 0,04 га., а також вирішено про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди в сумі 200 грн. та судових витрат в сумі 134 грн. 70 коп.

Однак виконавчі листи для пред'явлення до виконання подані не були, оскільки в подальшому вони були додані до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Посилаючись на те, що рішення до цього часу не виконано, що перешкоджає реалізацію її права на приватизацію ділянки та відновлення інших порушених прав, просив поновити строк для пред'явлення до виконання виконавчих документів.

Серед іншого також вказував, що невиконання рішення суду порушує конституційні права позивачки, які передбачають обов'язковість виконання рішення суду.

У судове засідання позивачка не з'явилася, направила на розгляд свого представника, який заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви, вказуючи, що ніяких поважних причин для поновлення строку пред'явлення виконавчих документів до виконання немає. З часу прийняття рішення минув значний час і, якщо позивачка не зверталася за отриманням довідки до правління товариства, то вона їй не цікава.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, встановив наступні правовідносини та прийшов до такого висновку.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2013 року позов ОСОБА_3 до СТ Зайчевське був задоволений частково: зобов'язано відповідача видати ОСОБА_3 довідку про те, що вона є членом цього товариства і за нею закріплено та знаходяться в користуванні земельна ділянка № 338 площею 0,04 га та частина земельної ділянки № 339 площею 0,03 га для подання її до органу приватизації; стягнуто із СТ Зайчевське на користь позивачки відшкодування моральної шкоди в сумі 200 грн. та судовий збір в сумі 134 грн. 70 коп. В іншій частині в задоволенні позовної заяви відмовлено.

Рішення було оскаржено обома сторонами.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2013 року, за наслідком розгляду апеляційних скарг, в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_3 було відмовлено, а скарга садівничого товариства задоволена частково: рішення суду першої інстанції в частині покладення обов'язку видати довідку що до частини земельної ділянки № 339 скасовано і в задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення Жовтневого районного суду від 26 вересня 2013 року залишено без змін.

На підставі цього рішення, 19 грудня 2013 року судом були видані представнику позивачки ОСОБА_4 три виконав листи № 477/2016/13, про що він розписався на внутрішній стороні задньої частини обкладинки справи.

До виконання вони пред'явлені не були.

В подальшому, у серпні 2014 року ОСОБА_3 була подана заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, за наслідком розгляду якої, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 вересня 2014 року відмовлено в її задоволенні.

До цієї заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заявницею були додані оригінали виконавчих документів, які потім отримані назад тільки 12 квітня 2018 року.

В той же час, в матеріалах провадження міститься заява представника позивачки від 06 серпня 2015 року (а.с. 250) про видачу виконавчих документів, але даних про їх отримання немає.

В судовому засіданні представник позивачки не зміг пояснити чому в 2015 році ні він, ні позивачка не отримала виконавчі документи і не пред'явили їх до виконання.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про виконавче провадження, в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, (постановлення рішення у справі) виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Також, згідно зі ст. 24 Закону України Про виконавче провадження в редакції на час ухвалення судового рішення та видачі виконавчих листів стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред'явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Також, згідно з ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, тому суд повинен надати оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів, що визначається ст. 890 ЦПК України.

В той же час, в заяві не вказано причини, які можливо було б визнати поважними для поновлення строку пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Так, виконавчі документи отримувалися в 2013 році і до виконання не пред'являлися. Потім подавалася заява про їх повторне отримання в 2015 році, але з невідомих причин позивачкою або ж її представником отримані не були і до виконання не подані.

Даних, що позивачка зверталася до відповідача за виконанням рішення також суду не представлено.

Посилання представника заявниці на те, що рішення суду обов'язкове до виконання і повинно в будь-якому випадку виконано, суд вважає перебільшеним тлумаченням норм закону, оскільки, наряду з конституційними положеннями про обов'язковість виконання рішення суду, законами передбачено і дотримання принципу правової визначеності, в тому числі і порядку виконання рішення суду та строки його примусового виконання. Ігнорування цих положень, записаних, наприклад в Законі України Про виконавче провадження, вказує на байдуже ставлення позивачки до виконання судового рішення, і це з врахуванням того, що розгляд справи був завершений ще в 2013 році, а перегляд за нововиявленими обставинами у 2014 році.

Отже, заявниця, маючи об'єктивну можливість в межах визначеного законом строку пред'явити виконавчі документи до виконання, нічого не вчинила.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 354, 433, п.17.4 ч.1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення строку пред'явлення виконавчих листів до виконання в цивільній справі № 477/2016/13 за її позовом до садівничого товариства Зайчевське про зобов'язання видати довідку та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом пятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину ухвалу, її повний текст був складений на 19 червня 2018 року.

Суддя Р.В.Козаченко