Дата документу 19.06.2018
Справа № 320/7337/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Міщенко Т.М.

при секретарі Макаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточненого позову стягнути з відповідача завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 12 374,24 грн, втрачений дохід за період з 02.02.2017 по 31.05.2018 в сумі 53 586,42 грн та моральну шкоду в сумі 100 000 грн.

Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на уточненому позові наполягає.

Від відповідача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, уточнений позов визнає повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

У відповідності з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнями учасників справи, їхніх представників.

02.02.2017, близько о 12 годині 15 хвилин, у селі Балки Василівського району Запорізької області водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «МЕК.СЕОЕ8-ВЕМ2-1114» (вантажний фургон-С) державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснював рух по вулиці Західній, маючи технічну можливість не виїздити на вкриту ожеледицю ділянку дороги, не правильно оцінив дорожню ситуацію, не прийняв своєчасних заходів безпеки, не вибрав безпечну для руху швидкість, виїхав на вкриту ожеледицею ділянку вулиці.

Не впоравшись з керуванням автомобіля, ОСОБА_2 допустив наїзд на бетонну електроопору, що знаходились на узбіччі дороги. Пошкоджена від контакту з вказаним автомобілем бетонна електроопора впала на пішохода - ОСОБА_1 який стояв на узбіччі.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого переламу лівого стегна в передній третині, закритих переламів 2-го та 7-го ребер зліва по задній пахвовій лінії з розвитком підшкірної емфіземи та гемопневматороксу, закритого уламкового переламу лівої лопатки зі зміщенням уламків, закритого переламу лівої ключиці зі зміщенням уламків, які ускладнилися розвитком парезу лівої верхньої кінцівки. Дані пошкодження як кожне окремо, так і в сукупності відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як не загрозливі для життя, але викликали довготривалий розлад здоров'я, більш, ніж 21 добу згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння тілесних ушкоджень позивачу стало порушення відповідачем п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які знаходяться у прямому причинному зв'язку з подією ДТП та її наслідками у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальне провадження, яке було внесено до ЄРДР за № 0000236 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

По цьому кримінальному провадженню позивача було визнано потерпілим.

Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 19.07.2017 по справі № 311/1408/17 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3-х років обмеження волі без позбавлення права керування транспортним засобом. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 було звільнено від відбування призначеного судом покарання, якщо він на протязі 2-х років іспитового терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов'язки.

Вказаний вирок залишений без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01.03.2018.

Одразу після дорожньо-транспортної пригоди у зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач проходив стаціонарне лікування в Міжрайонному ортопедотравматологічному центрі КУ «Дніпрорудненьська міська лікарня ДМР Василівського району Запорізької області» в період з 02.02.2017 по 27.02.2017 (копія довідки та копія виписного епікризу наявна в матеріалах справи, а.с.12) з діагнозом: політравма, відкритий осколковий перелом середньої третини лівого стегна (АО 32- ВЗ), множинні переломи ребер зліва, гемопневміторакс зліва, закритий осколковий перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків, закритий осколковий перелом лівої лопатки зі зміщенням уламків, травматичний, геморагічний, плевропульмональний шок. До лікарні був доставлений у важкому стані з різким ослаблення дихання, задишкою та зі скаргами на болі в грудній клітці зліва, в спині, в лівому плечовому суглобі, що посилюються при вдиху, рухах, утруднення дихання, задишку; болю в лівому стегні. Була визначена підшкірна емфізема зліва, аускультативно зліва, болі при пальпації, крепітація в області лівій половині грудної клітини, болі при пальпації, набряк, деформація в області лівої ключиці, в області середньої третини лівого стегна кутова деформація, патологічна рухливість, велика гематома, набряк; по передній поверхні рана 2,5 х 3 см з підтікання темної крові.

Після цього був госпіталізований в Відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії, де були виконані рентгенограми грудної клітини, лівої ключиці, лопатки, лівого стегна. В ургентному порядку під місцевою анестезією ліва плевральна порожнина дренована 2- ма ПХВ дренажами по Бюлау. Виділилося 150 мл темної крові, повітря.

02.02.2017 під анестезією була проведена операція: ПХО рани, відкрита репозиція, ЧКОС ЛВФ на стрижневий основі, дренування.

Після стабілізації стану 07.02.2017 був переведений в МРОТЦ, дренажі з плевральної порожнини були видалені 08.02.2017.

27.02.2017 для подальшого лікування позивача було переведено в травматологічне відділення Запорізької обласної клінічної лікарні, де здійснювалось оброблення ран, закладені протизапальні пов'язки, виконувались перев'язки та інші медичні заходи.

Позивач перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні ЗОКЛ з 27.02.2017 по 22.03.2017, в подальшому перебував на амбулаторному лікуванні (копія виписного епікризу додана до матеріалів справи, а.с. 14).

Витрати на придбання медикаментів, оплату медичних послуг, страхування склали 53 972,50 грн (копії товарних чеків, квитанцій, рецептів додані до матеріалів справи, а.с. 15-34).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.І ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як зазначив позивач, 05.06.2018 СК «Арсенал Страхування» провело виплату страхового відшкодування завданої шкоди щодо витрат на лікування у сумі 47 073,26 грн згідно акту обстеження медичних документів від 29.05.2018 (копія акту додається).

Таким чином, залишок суми не відшкодованих витрат на лікування складає 6 899,24 грн.

Також позивачем понесені витрати на придбання пошкоджених речей (одягу), котрі не підлягають ремонту в сумі 5 475,00 грн (копії товарних чеків додані).

Таким чином, на даний час відшкодуванню підлягає завдана матеріальна шкода в загальному розмірі 12 374,24 грн яку слід стягнути з відповідача

В частині 2 пункту 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

У постанові від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15 Верховний Суд України зазначив, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинено або обмежено договором.

21.06.2017 за результатом огляду медико-соціальної експертної комісії позивачу було встановлено інвалідність II групи загального захворювання строком до 01.07.2018, що підтверджується довідкою серії АВ № 0826196 (а.с.35).

У вказаній довідці вказані наступні рекомендації щодо відновлення працездатності: лікування у травматолога, невролога, хода на милицях, з тростиною.

Зі змісту вказаної довідки МСЕК вбачається, що позивачу протипоказана праця у звичайних виробничих умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Оскільки станом на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди позивач не працював, (підтверджується доданою довідкою ПФУ, а.с. 36) відшкодування шкоди завданої ушкодженням здоров'я, повинно визначатись виходячи з розрахунку мінімальної заробітної плати з урахуванням положень ч.1 ст. 1202 ЦК України, а саме щомісячними платежами.

На підставі вищенаведеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода завдана ушкодженням здоров'я в частині втраченого доходу внаслідок втрати загальної працездатності, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати у період з 02.02.2017 по грудень 2017 на загальну суму 34 971,42 грн. (за лютий 2 971,42 грн (з 02.02.2017, 3 200 грн 28*26), за березень - грудень 2017 32 000,00 грн (3200*10 міс.), у період з січня по травень 2018 на загальну суму 18 615 грн. (3 723*5 міс.), що разом становить 53 586,42 грн.

Крім матеріальної шкоди, винними діями ОСОБА_2 позивачу завдана моральна шкода, яка виразилась в фізичних і душевних стражданнях в зв'язку з ушкодженням здоров'я, порушенні нормальних життєвих зв'язків, відмовою ОСОБА_2 компенсувати завдану шкоду, а саме: внаслідок раптового падіння на нього бетонної електроопори через наїзд на неї автомобіля, яким керував ОСОБА_2, позивачу завдано нестерпний фізичний біль, наслідки нанесених тілесних пошкоджень позивач відчуває до теперішнього часу. Нанесені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Постійна біль, яка супроводжувала позивача протягом стаціонарного лікування, а також і в теперішній час, постійно причиняє фізичні і душевні страждання. Після дорожньо-транспортної пригоди у позивача з'явилося почуття страху при переході проїзної частини дороги, де рухаються автомобілі, яке причиняє душевні страждання. Також, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень було порушено нормальний устрій життя, оскілки позивач втратив душевний спокій, під час лікування у зв'язку з отриманими травмами, накладенням гіпсу постійно потребував стороннього догляду і допомоги. Через тривале лікування у нього та в його родині було порушено нормальний, звичний для нього спосіб життя, виникли побутові проблеми, вирішення яких потребувало додаткових зусиль родини. Душевні страждання позивача посилились відмовою ОСОБА_2 компенсувати завдані матеріальні збитки.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач позбавлений можливості працювати, вільно рухатись, вести активний спосіб життя, приділяти необхідну увагу малолітній дитині, зазнав сильних фізичних та душевних страждань, пов'язаних з відчуттям фізичного болю, значним погіршенням фізичних здібностей, в результаті чого порушився звичний уклад життя. Отримані тілесні ушкодження до сих пір спричиняють сильний фізичний біль та страждання, що викликає душевні потрясіння та психічні переживання, що негативним чином відображається на психоемоційному стані позивача.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Частиною 3 вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грошовими коштами.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Згідно п. 5 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно якого до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи що в ході судового розгляду встановлена вина відповідача в заподіянні моральної шкоди позивачу, керуючись принципом розумності та справедливості, враховуючи глибину, характер та тривалість завданих позивачу душевних страждань та нервових переживань, тривалості розладу здоров'я, вимушеності істотних змін в його житті, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

У відповідності з положеннями ч.6 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати з оплати судового збору в загальному розмірі 2 144,4 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 82, 89, 141, 247 ч. 2, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2 виданий Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізькій області від 07.08.1996 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 матеріальну шкоду в сумі 12 374,24 грн, втрачений дохід в сумі 53 586,42 грн та моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2 виданий Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізькій області від 07.08.1996 на користь держави судовий збір в розмірі 2 144,4 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 19 червня 2018 року.

Суддя: