Провадження № 2/331/68/2018
Справа № 331/705/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю : секретаря Постарнак М.М.,

представників : позивача Прядка Д.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про стягнення заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до військової частини ПП НОМЕР_3 про стягнення заборгованості із заробітної плати за квітень, травень, червень 2016 року в сумі 20 938, 19 грн. ( а.с.2-3, т.1)

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з військової частини Польова пошта НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 1.04.2016 р. по 30.06.2016 р. в розмірі 29 938, 19 грн., без врахування виплачених за цей період коштів та з урахуванням податків та обов`язкових платежів, а також судовий збір на користь держави в розмірі 640,00 грн. (а.с. 32-34, т.1).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2017 року заочне рішення суду від 14.03.2017 року по цій справі скасовано ( а.с.90-91, т.1).

У серпні 2017 року позивач в особі представника ОСОБА_3 надав суду уточнений позов ,в якому, позиваючись до військової частини НОМЕР_1 ( далі в/ч НОМЕР_1 ) , військової частини НОМЕР_2 ( далі в/ч НОМЕР_2 ) , просив суд стягнути з військової частини НОМЕР_2 на свою користь заробітну плату за період з 01 квітня 2016 року по 30 червня 2016 року в розмірі 20 938, 19 грн., без урахування виплачених за цей період коштів та з урахуванням податків та обов`язкових платежів ( а.с.123-127, т.1).

В подальшому, у січні 2018 року позивач в особі представника ОСОБА_3 , позиваючись до тих самих відповідачів, уточнив позов, в якому остаточно просить суд : - скасувати Наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 № 819 від 1.03.2016 року в частині, що стосується сержанта ОСОБА_2 ; - скасувати наказ командира 23 окремого мотопіхотного батальйону № 15-РС від 30.03.2016 року в частині увільнення від займаної посади та зняття з усіх видів забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_3 сержанта ОСОБА_2 , номер обслуги першого гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки ; - стягнути з військової частини НОМЕР_2 на свою користь заробітну плату за період з 01 квітня 2016 року по 30 червня 2016 року в розмірі 20 938, 19 грн., без урахування виплачених за цей період коштів та з урахуванням податків та обов`язкових платежів ( а.с.175-179, т.1).

У серпні 2018 року позивач в особі представника ОСОБА_4 надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 заробітну плату за період з 1.03.2016 р. по 22.05.2016 р. в розмірі 18 981,29 грн. ( а.с.19-20, т.2).

У жовтні 2018 року позивач надав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 заробітну плату за період з 1.03.2016 р. по 22.05.2016 р. в розмірі 9 038, 82 грн. ( а.с.40, т.2).

22 листопада позивач надав суду уточнену заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій остаточно просить суд стягнути в/ч НОМЕР_2 на свою користь заробітну платку за період з 27.02.2016 року по 23.03.2016 року та з 31.03.2016 р. по 14.04.2016 року в розмірі 9 038, 82 грн.

Позов обґрунтовано тим, що з 1.11.2015 р. по 21.10.2016 р. ОСОБА_2 перебував на посаді розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу військової частини польова пошта НОМЕР_3 та отримував заробітну плату.

Відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 26.04.2017 р. № 323/1/5 дск « Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних силах України в 2017 році» та Директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 01.07.2017 р. умовне найменування « військова частина Польова пошта НОМЕР_3 » змінено на « військова частина НОМЕР_1 ».

Відповідно до рішення заступника директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.01.2016 р. за № 248/2/3/57 з 1.03.2016 р. військову частину польова пошта НОМЕР_3 знято з фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 та зараховано на забезпечення до військової частини НОМЕР_2 . Військова частина польова пошта НОМЕР_3 організаційно входить до штату та знаходиться на повному фінансовому забезпеченні військової частини польова пошта НОМЕР_4 ( при здійсненні господарської діяльності використовується умовне позначення НОМЕР_2 ). Отже, як на думку позивача, належними відповідачами за його позовом мають бути військова частина НОМЕР_1 , як військова частина, у якій ОСОБА_5 проходив військову службу, та військова частина НОМЕР_2 як юридична особа, на фінансове забезпечення якої переведена військова частина НОМЕР_1 .

Наказом ( по особовому складу) № 15-РС від 30.03.2016 р. командира 23 окремого мотопіхотного батальйону позивач був увільнений від займаної посади. При увільненні позивачу не було сплачено заробітну плату за період з 27.02.2016 р. по 23.03.2016 р. та з 31.03.2016 р. по 14.04.2016 р. у розмірі 9 038,82 грн. Саме у вказані вище періоди часу ОСОБА_2 з поважних причин був відсутній на службі, а саме через перебування ним у лікувальних закладах.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 7 червня 2017 року заочне рішення суду по цій справі від 14 березня 2017 року скасовано, справу призначено до розгляду ( а.с.90-91, т.1).

12 липня 2017 року від представника відповідача в/ч ПП В0131 до суду надійшли заперечення на позов в редакції від 30.01.2017 р. ( а.с.106, т.1).

17 липня 2017 р. від представник позивача звернувся до суду з письмовим клопотанням про витребування у відповідача доказів по справі ( а.с.111-112, т.1).

31 жовтня 2017 року представник відповідача в/ч НОМЕР_1 надав суду письмові заперечення ( а.с.137-140,т.1) на уточнений позов в редакції від 18 серпня 2017 року( а.с.123-127, т.1).

13 листопада від відповідача по справі в/ч НОМЕР_2 до суду надійшли письмові заперечення ( а.с.150-157,т.1) на уточнений позов в редакції від 18 серпня 2017 року( а.с.123-127, т.1).

18 січня 2018 року позивач надав суду уточнену позовну заяву ( а.с.175-179, т.1), із одночасним поданням письмових клопотань : про надання пояснень відповідачем в порядку статті 93 ЦПК України ( а.с.180, т.1), про витребування доказів ( а.с.181, т.1).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України « Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства та інших законодавчих актів» № 2147 VІІІ від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2018 року справу призначено у підготовче судове засідання ( а.с.182-183, т.1).

16 лютого 2018 року від представника відповідача в/ч НОМЕР_1 до суду надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи витребуваних судом документів ( а.с.194-200, т.1), а також відзив на уточнену позовну заяву в редакції від 18 січня 2018 року ( а.с.201-203, т.1).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2018 року підготовче провадження у цій справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті ( а.с.207-208, т.1).

4 квітня 2018 року від представника відповідача - в/ч НОМЕР_2 до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його присутності; заперечення відповідача в/ч НОМЕР_1 підтримує в повному обсязі ( а.с.225, т.1). Аналогічні заяви від представника відповідача - в/ч НОМЕР_2 надійшла до суду 21.08.2018 р. ( а.с.24, т.2), 26.10.2018 р. ( а.с.36,т.2)

4 липня 2018 року за клопотанням представника позивача зроблені судові запити до : КУ « Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, ( а.с.248, т.1, військово- медичного клінічного центру Південного регіону ( а.с.249, т.1), Запорізького гарнізонного шпиталю ( в/ч НОМЕР_5 ) ( а.с.250, т.1)

7 серпня 2018 року позивач надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог ( а.с.19-20, т.2).

29 жовтня 2018 року позивач надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог ( а.с.40 т.2).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2018 року позов ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про: скасування наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 № 819 від 1.03.2016 р. в частині, що стосується сержанта ОСОБА_6 ; скасування наказу командира 23 окремого мотопіхотного батальйону № 15-РС від 30.03.2016 року в частині увільнення від займаної посади та зняття з усіх видів забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_3 сержанта ОСОБА_2 , номер обслуги першого гранатометного відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки, залишений без розгляду ; продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про стягнення заробітної плати ( в редакції від 29.10.2018 року) ( а.с.42-43,т.2).

22 листопада 2018 року позивач надав суду уточнену заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій остаточно просив суд стягнути з в/ч НОМЕР_2 на свою користь заробітну платку за період з 27.02.2016 року по 23.03.2016 року та з 31.03.2016 р. по 14.04.2016 року в розмірі 9 038, 82 грн.

В суді представник позивача позовні вимоги свого довірителя в редакції від 22.11.2018 року підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в/ч НОМЕР_1 проти позову заперечує з тих підстав, що відповідно до відповідей, які надали суду медичні установи, підтвердженим документально є перебування ОСОБА_2 в лікувальних закладах в період з 27.02.2016 року по 23.03.2016 року та з 31.03.2016 року по 14.04.2016 року. За весь період відсутності на військовій службі позивача, який складає 3 місяці 9 днів, фактично підтверджено 1 місяць та 9 днів. Вле встановленим порядком військовослужбовець відповідні документи командуванню військової частини не надав.

Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, взявши до уваги наявні в матеріалах справи заяви по суті справи, приходить до наступного.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що з 1 листопада 2015 року по 21 жовтня 2016 року ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_6 , перебуваючи на посаді розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу в/ч НОМЕР_3 ( а.с.5, т.1).

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 21 жовтня 2016 року № 295, на підставі ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок та військову службу» та Указу Президента України від 26 вересня 2016 року № 411/2016, сержанта ОСОБА_2 звільнено з військової служби у запас за пунктом 1 підпункту «є». (а.с. 9, т.1)

В період проходження військової служби ОСОБА_2 отримував заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором), про що свідчить довідка № 458 від 21 жовтня 2016 року. (а.с. 8, т.1).

З довідки головного бухгалтера № 458 від 21 жовтня 2016 року про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) вбачається , що ОСОБА_2 у квітні - червні 2016 року відпрацював всі календарні дні, проте йому була нарахована та виплачена заробітна плата в сумі 2945,19 грн. (квітень - 475,86 грн., травень - 0 грн., червень - 2469,33 грн.).

На підставі архівної довідки від 01.08.2017 року за № 676 начальника штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних сил України від 26.04.2017 року № 323/1/5 дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних силах України в 2017 році» та Директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 01.07.2017 року умовне найменування «військова частина Польова пошта НОМЕР_3 » змінено на «військова частина НОМЕР_1 » ( а.с.120,т.1).

Відповідно до рішення заступника Директора департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26.01.2016 року за № 248/2/3/57 з 01.03.2016 року військову частину польова пошта НОМЕР_3 знято з фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 та зараховано на забезпечення до військової частини НОМЕР_2 ( а.с.118, т.1).

Відповідно до виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого № 699 КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні з 27 лютого 2016 року по 23 березня 2016 року в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР , куди поступив за направлення військового шпиталю ( а.с.6,т.2).

Відповідно до виписного епікризу № 6112 Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, сержант ОСОБА_2 перебував на обстеженні та лікуванні у ВМКЦ Південного регіону з 31 березня 2016 року по 14 квітня 2016 року ( а.с.12, т.2).

Отже документально підтверджено, що сержант ОСОБА_2 був відсутнім за місцем проходження військової служби у період з 27 лютого 2016 року по 23 березня 2016 року та з 31 березня 2016 року по 14 квітня 2016 року з поважних причин, оскільки перебував на лікуванні.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, регламентовано наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 року за № 638/15329 (далі - наказ № 260, який був чинним на момент спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1.2 зазначеного нормативного акту до складу грошового забезпеченння входять посадовий оклад, за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 1.7 наказу № 260 визначено, що розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається виходячи з кількості календарних днів у цьому місяці.

Згідно пунктом 3 наказу Міністерства оборони України від 15.11.2010 № 595 «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2010 р. за № 1194/18489 (далі-наказ № 595 - чинний на момент виникнення спірних правовідносин) до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений).

Пунктом 4 наказу № 595 закріплено, що військовослужбовцям, які тимчасово вибули з військових частин зі збереженням посад за місцем служби, виплата винагороди не припиняється в разі вибуття: у відпустку зі збереженням грошового забезпечення - за час перебування у відпустці, на лікування - за час перебування на лікуванні (за період, коли їм виплачувалося грошове забезпечення) та за час звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, у службове відрядження одиночним порядком, у тому числі на збори, курси, навчання, або в складі підрозділу - за час перебування у відрядженні.

Розділом X наказу Міністра оборони України № 260 від 11.06.2008 року визначено правила виплати грошового забезпечення військовослужбовцям за час хвороби, відповідно до якого особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні, та тим, хто на день вибуття на лікування звільнений від посад, за весь період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою згідно з висновком військово-лікарської комісії, але не більше чотирьох місяців з дня вибуття з військової частини (крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі терміни перебування на лікуванні), виплачується грошове забезпечення за останніми штатними посадами, які вони займали. Грошове забезпечення у цьому разі обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Згідно пункту 242 Положення «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням.

Відповідно до приписів статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до статті 43 Конституції України громадяни України мають право на своєчасне одержання винагороди за працю.

Згідно до частини першої

Згідно частини першої статті 24 Закону України « Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно, але не рідне двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищую шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої статті 21, статті 22 Закону України « Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством.

Відповідно до частини першої статті 166 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно частини шостої статті 24 Закону України « Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Відповідно до статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

На день звільнення ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_3 повинна була виплатити йому заборгованість по заробітній платі (грошового забезпечення) за період з 27.02.2016 року по 23.03.2016 року та з 31.03.2016 по 14.04.2016 року, але виплата суми заборгованості по заробітній платі внаслідок невідомих причин, на день звільнення з лав Збройних сил України не відбулася, у звязку з чим позивач вимушений захищати порушені права в суді.

Відповідно до статті 116 КЗпП Укураїни при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нарахувані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Розмір невиплаченої заробітної плати за пероід з 27.02.2016 року по 23.03.2016 року та з 31.03.2016 по 14.04.2016 року за розрахунком позивача складає 9038,82 грн., яка ним встановлена шляхом виведення середньої заробітної плати з вирахування виплачених часток за вказаний період.

Суд приходить до висновку, що наданий позивачем розрахунок сум є вірним, оскільки базується на даних розрахункової відомості, наданої стороною відповідача ( а.с.22, т.2).

На підставі встановлених обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про законність, обґрунтованість та доведеність позовної вимоги, яка відповідно підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі суд розподіляє у відповідності до частини шостої статті 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 « Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», Наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 р. № 260 « Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( місцезнаходження : Донецька область , м. Маріуполь, ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_8 ) заробітну плату за період з 27 лютого 2016 року по 23 березня 2016 року та з 31 березня 2016 року по 14 квітня 2016 року у розмірі 9 038, 82 грн. ( дев`ять тисяч тридцять вісім гривень 82 копійки).

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( місцезнаходження : Донецька область , м. Маріуполь, ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.
Повне рішення складено 30 листопада 2018 року
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

22.11.2018