Справа №333/2468/18
Провадження № 2-о/333/217/18
РІШЕННЯ

Іменем України

19.06.2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого судді: Ярошенко А.Г.,

за участю секретаря судового засідання: Мінаєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_2 (м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, 14/210), зацікавлена особа: Шевченківське обєднання управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення юридичного факту перебування її на утриманні у чоловіка. В обґрунтування заяви заявниця зазначила, що 29 листопада 2004 року помер чоловік заявника - ОСОБА_3.

Шлюб був зареєстрований 26 серпня 1963 року в Камишевахській селищній раді Запорізької області, актовий запис № 22.

З часу реєстрації шлюбу заявник з чоловіком постійно проживали разом.

Перед смертю чоловік зареєструвався в с. Новоолександрівка, вул. Леніна, буд. 2, де отримав квартиру.

Фактично вона з чоловіком проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, де чоловік і помер., з вказаної адреси вона його ховала.

Її чоловік постійно працював майстром, отримував заробітку плату, яка була для мене основним джерелом для існування. Коли чоловік отримав пенсію він прожовував працювати та був звільнений у зв'язку із смертю. Вона постійно хворіла, отримувала незначну заробітну плату, а з 07.05.1990 року отримала пенсію по інвалідності яка складає - 1581 грн. 72 коп., якої їй не вистачає для проживання та для лікування.

Вона звернулась до заінтересованої особи з приводу отримання пенсії по втраті годувальника після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю документів, які зазначені в п. 2.11. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11. 2005 року №22-1 (зі змінами).

Від Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя отримала відповідь № 231/С-1 від 03.05.2018 року, про відмову в перерахунку пенсії, оскільки мною не надано документ про перебування на утриманні померлого, як вказано наступні документи: довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статі 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, передбачених Порядком від 25.11.2005 р. № 22-1. У відповіді зазначено про те, що на час смерті чоловіка ми з ним були зареєстровані за різними адресами: я - ОСОБА_1, АДРЕСА_1, а чоловік: Запорізька область, Запорізькій район, с. Новоолександрівка, вул. Леніна, буд. 2Г. Мені рекомендовано встановити факт перебування на утриманні у чоловіка в судовому порядку.

У зв'язку з цим змушена звернутися до суду з цією заявою.

В судове засідання представник заявника надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримавши заяву та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, відносно задоволення заяви ОСОБА_2 не заперечує.

Дослідив матеріали справи та інші наявні докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 2004 року помер чоловік заявника - ОСОБА_3.

Шлюб був зареєстрований 26 серпня 1963 року в Камишевахській селищній раді Запорізької області, актовий запис № 22.

З часу реєстрації шлюбу заявник з чоловіком постійно проживали разом.

Перед смертю чоловік зареєструвався в с. Новоолександрівка, вул. Леніна, буд. 2, де отримав квартиру.

Фактично вона з чоловіком проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, де чоловік і помер., з вказаної адреси вона його ховала.

Її чоловік постійно працював майстром, отримував заробітку плату, яка була для мене основним джерелом для існування. Коли чоловік отримав пенсію він прожовував працювати та був звільнений у зв'язку із смертю. Вона постійно хворіла, отримувала незначну заробітну плату, а з 07.05.1990 року отримала пенсію по інвалідності яка складає - 1581 грн. 72 коп., якої їй не вистачає для проживання та для лікування.

Вона звернулась до заінтересованої особи з приводу отримання пенсії по втраті годувальника після смерті чоловіка, однак їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю документів, які зазначені в п. 2.11. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11. 2005 року №22-1 (зі змінами).

Від Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя отримала відповідь № 231/С-1 від 03.05.2018 року, про відмову в перерахунку пенсії, оскільки мною не надано документ про перебування на утриманні померлого, як вказано наступні документи: довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статі 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, передбачених Порядком від 25.11.2005 р. № 22-1. У відповіді зазначено про те, що на час смерті чоловіка ми з ним були зареєстровані за різними адресами: я - ОСОБА_1, АДРЕСА_1, а чоловік: Запорізька область, Запорізькій район, с. Новоолександрівка, вул. Леніна, буд. 2Г. їй рекомендовано встановити факт перебування на утриманні у чоловіка в судовому порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні.

На підставі вищенаведених доказів, судом встановлено, що заявниця перебувала на утриманні у свого чоловіка ОСОБА_3 до його смерті, оскільки отримувана ним пенсія була основним і постійним джерелом засобів для існування заявниці.

Встановлення факту перебування на утриманні чоловіка заявниці ОСОБА_2 необхідно для призначення пенсії в звязку з втратою годувальника.

Оцінивши наведені докази, суд приходить до висновку про задоволення заявлених заявником вимог.

Керуючись ст. ст.4, 10, 77-80, 259, 263-265, 315, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 (м. Запоріжжя, вул. Олімпійська, 14/210), зацікавлена особа: Шевченківське обєднання управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на утриманні ОСОБА_3, який помер 29 листопада 2004 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 19.06.2018 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко