Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 242/3368/16-ц

Номер провадження 22-ц/804/534/18

27 листопада 2018 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцева С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Ефремової О.В.

сторони:

скаржник - ОСОБА_2,

заінтересована особа - відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2018 року, у складі судді Владимирської І.М.,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якій просить суд визнати протиправними дії і бездіяльність заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харьківській області Товмасяна А.Е. та безпідставне невиконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року в справі № 242/3368/16-ц, визнати протиправною відмову заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харьківській області Товмасяна А.Е. виконувати вимоги ч. 2 ст. 19 та ст. 129-1 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; зобов'язати заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харьківській області Товмасяна А.Е. та державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні № 53844459 терміново здійснити виконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року в справі № 242/3368/16-ц за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду та направити відповідну постанову на виконання до Державної казначейської служби України з метою сплати коштів на банківський рахунок ОСОБА_2; постановити окрему ухвалу та направити її на розв'язання до компетентних органів, у зв'язку із наявними фактами недбалого здійснення своїх обов'язків керівництвом державної виконавчої служби та державними виконавцями, що призвело до невиконання судового рішення.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2018 року в задоволені скарги ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, на дії державного виконавця відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2018 року скасувати та задовольнити вимоги скарги від 12 червня 2018 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при розгляді скарги було порушено норми процесуального права, а саме ст. 450 ЦПК України, яка передбачає десятиденний строк розгляду скарги, тоді як суд розглядав справу за межами даних строків, отже, суд діяв як нелегітимний. 14.06.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ГТУЮ у Харківській області було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Селидівським міським судом Донецької області по справі № 242/3368/16-ц, але станом на 03.10.2018 року судове рішення не виконане, отже суд першої інстанції мав підстави застосувати норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та зобов'язати керівника органу ДВС здійснити виконання рішення від 11 квітня 2017 року Апеляційного суду Донецької області у справі № 242/3368/16-ц за рахунок коштів передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Від відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Харківській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він зазначає, що на виконанні державного виконавця знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з боржника ПАТ «ФК«Металіст» боргів на користь фізичних, юридичних осіб та держави, до складу якого входить і виконавче провадження № 54120934 з примусового виконання виконавчого листа 242/3368/16-ц на користь ОСОБА_2 3568604,09 гривень заборгованості з заробітної плати та стягнення з ПАТ « Футбольний клуб « Металист» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку 1676498,63 грн. Зазначає, що державним виконавцем вчиняються усі дії у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» , які направлені на фактичне виконання зведеного виконавчого провадження. 29 червня 2017 року до Господарського суду Харківської області подано заяву про надання дозволу на реалізацію майна, що належить боржникові. Після розгляду зазначеної заяви буде вирішене питання щодо подальшої реалізації майна боржника. Просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Скаржник ОСОБА_2, його представник ОСОБА_4, заінтересована особа відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Харківській області, та боржник ПАТ « ФК «Металіст», належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не з'явились (а.с.55-60 том 2 ), від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи за його відсутність. ( а.с. 61-62 том 2 )

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень, викладений у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23.12.2016 року позов ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_2, до ПАТ «ФК «Металіст» про стягнення заборгованості по заробітній платі, винагороди, найму житла та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задоволено частково, стягнуто з ПАТ «ФК «Металіст» заборгованість по заробітній платі у розмірі 120 000 грн. 00 коп. без утримання податків, середній заробіток за весь час затримки виплати заборгованості у розмірі 71 689 грн. 36 коп. зі стягненням відповідних податків з вказаної суми, в решті позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ПАТ «ФК «Металіст» на користь держави судовий збір у розмірі 1 916 грн. 89 коп. Додатковим рішенням даного суду від 06.03.2017 року вирішено питання щодо судового збору.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Донецької області від 11.04.2017 року заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 грудня 2016 року в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, відмови у стягненні винагороди у розмірі 180000 доларів США скасовано; в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і судового збору змінено. Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості із заробітної плати 120000 грн. та винагороди у розмірі 180000 доларів США задоволено частково, стягнуто з ПАТ «ФК «Металіст» на користь ОСОБА_2 3568604 грн. 09 коп. заборгованості із заробітної плати і винагороди, в решті вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати та винагороди відмовлено; стягнуто з ПАТ «ФК «Металіст» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку 1676498 грн. 63 коп. без нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Рішення в частині відмови у стягненні компенсації витрат на оренду житла залишено без змін. Стягнуто з ПАТ «ФК «Металіст» у дохід держави судовий збір 6890 грн. 00 коп.

14.06.2017 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ГТУЮ у Харківській області було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Селидівським міським судом Донецької області по справі № 242/3368/16-ц.

23.05.2018 року, ОСОБА_4 звернувся до відділу примусового виконання рушень управління ГТУЮ у Харківській області, заступника начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби - начальника Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області Товмасяна А.Е., зі скаргою в якій, зокрема зазначив, що станом на 23.05.2018 року рішення Апеляційного суду Донецької області від 11.04.2017 року не виконується державою в особі вищевказаного відділу ДВС вже 11 місяців. Тому, просив вжити передбачені законом заходи для прийняття постанови про виконання вищевказаного рішення суду за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду; направити постанову на виконання до Державної казначейської служби України з метою сплати коштів на банківський рахунок ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Листом Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 31.05.2018 року № 07.02-11/14308, ОСОБА_4 було надано розгорнуту відповідь про стан виконавчого провадження, з приводу виконання виконавчого листа, виданого 27.04.2017 року Селидівським міським судом Донецької області, в якій зазначено про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ЗВП № 53844459, вказані дати винесення постанов державного виконавця, направлення запитів, вчинених дій з реалізації майна боржника, розподілу коштів в порядку передбаченому ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, з вищевказаного листа вбачається, що 29.06.2017 року до Господарського суду Харківської області, в межах розгляду справи № 922/1513/17 зазначено, що подана заява про надання дозволу на реалізацію майна, що належить боржнику. 24.10.2017 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в порядку, визначеному ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження». Повідомлено, що після розгляду судом заяви про надання дозволу на реалізацію майна, що належить боржнику, буде вирішене питання, щодо подальшої реалізації арештованого майна.

За змістом скарги заявника вбачається, що стягувач вважає, що , оскільки судове рішення щодо стягнення грошових коштів з юридичної особи не виконується понад 6 місяців , то державний виконавець мав би діяти у спосіб, передбачений ч.2 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», та здійснити дії щодо примусового виконання судового рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду шляхом направлення постанови на виконання до Державної казначейської служби України з метою сплати коштів на банківський рахунок ОСОБА_2.( а.с. 199 том 1)

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги , судова колегія зважує на таке.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України N 11-рп/2012 від 25.04.2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97).

За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Листом Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 31.05.2018 року № 07.02-11/14308, ОСОБА_4 було надано розгорнуту відповідь про стан виконавчого провадження, з приводу виконання виконавчого листа, виданого 27.04.2017 року Селидівським міським судом Донецької області, в якій зазначено про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження ЗВП № 53844459, вказані дати винесення постанов державного виконавця, направлення запитів, вчинених дій з реалізації майна боржника, розподілу коштів в порядку передбаченому ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження». 29.06.2017 року до Господарського суду Харківської області, в межах розгляду справи № 922/1513/17 державним виконавцем подана заява про надання дозволу на реалізацію майна, що належить боржнику. 24.10.2017 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в порядку, визначеному ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, станом на час розгляду скарги судове рішення щодо стягнення з боржника ПАТ «ФК«Металіст» на користь ОСОБА_2 грошових коштів за виконавчим листом, виданим Селидівським міським судом Донецької області по справі № 242/3368/16-ц не виконане.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 ЗУ України «Про виконавче провадження»).

Державний виконавець (виконавець) зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення (частини перша, друга статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Водночас Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» установлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених ЗУ «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ч. 2 ст. 4 Закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

При цьому, протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»).

Отже, за змістом ч.1.ст.2 та ч.2 ст.4 даного закону, законодавець встановив гарантії держави щодо виконання судових та виконавчих документів, визначених Законом України « Про виконавче провадження» , та особливостями їх виконання щодо певного кола боржників, а саме: державного органу; державних підприємств, установ, організацій, юридичних осіб, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Тобто, умови гарантії держави щодо виконання судових рішень, передбачених ч. 2 ст. 4 Закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» розповсюджуються не на усі юридичні особи, а лише на юридичних осіб, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства ( ч.1 ст. 2 Закону).

Статтею 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» № 2864-111 від 29.11.2001 року встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Відповідно до частини 1 статті 80 Господарського кодексу України до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з об¬меженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товари¬ства, командитні товариства.

Боржником у справі є юридична особа, публічне акціонерне товариство (ПАТ «Футбольний клуб «Металист») .

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань частка держави у статутному капіталі юридичної особи ПАТ « ФК « Металист» відсутня. ( а.с. 58-60 том 1 та а.с. 63-65 том2).

Отже, підстав для зобов'язання посадових осіб державної виконавчої служби щодо винесення постанови про звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, відповідно до частини 1 статті 2 та частини 2 статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не має, оскільки за наявними у справі доказами, боржник ПАТ «Футбольний клуб «Металист» не підпадає під коло тих юридичних осіб боржників, щодо яких держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів, оскільки не є юридичною особою, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно саме до законодавства, а не до інших обмежувальних заходів( зокрема, арешт, конфіскація майна за рішенням суду, віддання до сфери управління майна боржника).

Отже, оскаржуване рішення відповідає положенням закону і підстав для його скасування або зміни не має.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є безумовною підставою для скасування рішення, у справі не встановлено.

У свою чергу, доводи скаржника, що суд порушив строки розгляду справи, передбачених статтею 450 ЦПК України, не є причиною, з якою законодавець пов'язує безумовне скасування судового рішення. У свою чергу, відповідно до ст. 33, 34 ЦПК України, з урахуванням того, що протоколом розподілу справ визначено саме суддю Владимирську І.М. , підстав вважати даний суд нелегітимний не має. (а.с. 210 том1, а.с. 4 том2).

Керуючись ст. ст. 367, 374,375, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 03 жовтня 2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 30 листопада 2018 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.