Справа № 311/3652/18
Провадження № 2/311/1359/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 грудня 2018 року місто Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

за участі секретаря судового засідання Листопад В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в місті Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Василівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В позові позивач вказала, що на підставі договору дарування вона є власником квартири АДРЕСА_1.

26 жовтня 2016 року, за згодою позивача, в зазначеній квартирі зареєструвався її майбутній чоловік ОСОБА_2, який після реєстрації 24 лютого 2017 року шлюбу взяв прізвище позивача «ОСОБА_2». У вересні 2017 року відповідач заявив, що не бажає продовжувати подружні стосунки і відбув на тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим. З того часу позивач не має жодних відомостей про нього. Вибір нового місця проживання відповідачем було здійснено добровільно, без будь-якого примусу зі сторони позивача. Починаючи з вересня 2017 року і до теперішнього часу відповідач не робив і не робить ніяких спроб повернутись в спірну квартиру, проживати в цій квартирі не бажає. Станом на день подачі цього позову відповідач залишається зареєстрованим в спірній квартирі, внаслідок чого позивач вимушена нести зайві витрати на оплату комунальних послуг.

Позивач вважає, що відповідач фактично втратив своє право користування житловим приміщенням, яке належить їй на праві приватної власності, а тому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

В судове засідання позивач не з'явилась, але надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання Василівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області не з'явився, проте до суду надійшла заява від представника з проханням розглядати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1); член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1. є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору дарування, укладеного 02 грудня 2003 року та посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 1999 (а.с.7).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5248820 від 29 жовтня 2004 року, виданого РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради, квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування належить ОСОБА_1 (а.с.8).

Характеристика вказаної квартири підтверджується технічним паспортом на житловий квартиру станом на 27 жовтня 2003 року, виданим Василівським районним бюро технічної інвентаризації (а.с.9).

Згідно довідки №2099/06 від 06 вересня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, за адресою: квартира АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, співмешканець ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2, зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1, належному позивачу, однак фактично там не проживає з вересня 2017 року, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення судом не встановлено, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст.12, 77, 80, 263-268, 280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Василівський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (податковий ідентифікаційний номер НОМЕР_1), зареєстрованого за адресою: квартира АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко