Справа № 359/4508/18
Провадження № 6/359/117/2018
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Івченко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі подання головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло подання від головного державного виконавця Бориспільського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_1 з проханням постановити рішення про примусове проникнення до житла боржника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить боржнику ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, за адресою знаходження майна: АДРЕСА_1, для проведення опису та арешту вищевказаної 1/2 частини квартири, в порядку виконання рішень суду.

Вимоги обґрунтовано тим, що на виконанні у Бориспільському МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 14085253 по примусовому виконанні виконавчого листа № 2-529/06р від 03.03.2006 року виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04.01.2006 року і до досягнення нею повноліття.

06 серпня 2009 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження.

В результаті вчинених державним виконавцем заходів, встановлено, що згідно відповіді ДФС України «про номери рахунків», інформація, щодо відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах за боржником відсутні; згідно відповіді ДФС України про джерела отримання доходів, інформація стосовно боржників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; згідно відповіді з Управління ПФУ в м. Борисполі та Бориспільському районі, про осіб-боржників, які отримують пенсію, на обліку не перебуває; згідно відповіді з Управління ПФУ в м. Борисполі та Бориспільському районі, про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформація відсутня.

На сьогоднішній день боржником не здійснено жодних дій для погашення наявної заборгованості. Державним виконавцем неодноразово здійснювались виїзди за адресою : АДРЕСА_2 для проведення опису ? частини квартири, проте потрапити до квартири не вдалося. У звязку з цим виникла необхідність у примусовому проникненні до житла, яке належить боржнику ОСОБА_2

Згідно ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

В судове засідання державний виконавець, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду, не зявився. Подав заяву, яку подання підтримав, а розгляд справи просив здійснити у його відсутність.

Дослідивши письмові матеріали справи та подану заяву державного виконавця, суд дійшов висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноваже-нь та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право на ефективний засіб юридичного захисту, а саме: «кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

У відповідності до ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобовязаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження».

Судом встановлено, що у Бориспільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 14085253 (а.с. 4) по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-529/06р від 03.03.2006 року виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 04.01.2006 року і до досягнення нею повноліття (а.с. 5-6).

06 серпня 2009 року державним виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та копії постанов направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 7).

Також встановлено, що у встановлений для виконання строк, вимога виконавчого документу боржником не виконана, про причини такого невиконання боржник державного виконавця не повідомлено.

В ході здійснення виконавчого провадження до реєструючих установ (Територіального сервісного центру 3243 регіонального сервісного центру МВС, УДМС) направлено запити з метою перевірки майнового стану боржника та отримання ним доходів. Державним виконавцем через електронну програму ЄДРВП направлено електронні запити до ДПС та ПФУ з метою встановлення відкритих банківських рахунків боржника, джерел отримання доходів, пенсії, тощо (а.с. 9).

Згідно відповіді КП «Бориспільське БТІ» від 25 листопада 2009 року за боржником зареєстровано на праві власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 (а.с. 27).

07 грудня 2009 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме щодо ? частина квартири АДРЕСА_3 (а.с. 11).

15 червня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про примусовий привід боржника, копію якої для виконання надіслано до Бориспільського МВ ГУ МВС України (а.с. 12).

29 грудня 2010 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі для перевірки майнового стану, про що складено акт державного виконавця (а.с. 13).

01 лютого 2011 року державним виконавцем винесено постанову про примусовий привід боржника, копію якої надіслано для виконання до Бориспільського МВ ГУ МВС України (а.с. 15).

14 березня 2011 року на адресу боржника, надіслано вимогу державного виконавця зявитись до відділу 22.03.2011 року та надати пояснення стосовно невиконання рішення суду (а.с. 16).

22 березня 2011 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі для перевірки майнового стану, але потрапити до квартири не вдалося, двері були закриті, про що складено акт державного виконавця (а.с. 17).

17 січня 2012 року до відділу надійшла відповідь Держкомзему про відсутність у боржника зареєстрованих земельних ділянок (а.с. 18).

21 листопада 2012 року до Бориспільського МРВ ГУ МВС України надіслано подання державного виконавця про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст. 164 КК України (а.с. 19).

09 січня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області постановлено вирок стосовно боржника ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КК України, яким останнього визнано виним у вчиненні злочину та призначено покарання у вигляді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин (а.с. 20-21).

01 листопада 2013 року до відділу надійшов лист з КП «Виробниче управління коммунального господарства» про звільнення боржника з займаної посади на підприємстві (а.с. 22).

28 січня 2014 року державним виконавцем надіслано запит до Реєстраційної служби, МРЕВ ДАІ, якими просив надати інформацію про зареєстроване будь-яке майно, що належить боржнику (а.с. 23,24). Згідно відповіді МРЕВ ДАІ від 07 лютого 2014 року встановлено, що за боржником автотранспортні засоби не зареєстровані (а.с. 25).

02 лютого 2018 року державним виконавцем направлено запити до УПФУ та ОДПІ для встановлення наявних рахунків відкритих на імя боржника. Згідно відповіді УПФУ, боржник на обліку в УПФУ не перебуває, за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює (а.с. 28,29).

20 лютого 2018 року державним виконавцем зроблено довідку розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якої станом на 31.01.2018 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість, розмір якої складає 105970,09 грн. (а.с. 30-31).

В цей же день, 20 лютого 2018 року державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 32), постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керуванні транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 33).

07 березня 2018 року державним виконавцем сформовано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої встановлено, що за боржником зареєстрована на праві власності ? частина квартири АДРЕСА_3 (а.с. 34).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду. Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обовязком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобовязань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага. Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

Пунктом 13 ч. 3 ст. 18 Закону передбачено право державного виконавця на звернення до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

29 березня 2018 року та 03 травня 2018 року державний виконавець здійснював вихід за адресою: АДРЕСА_4 для проведення опису ? частини квартири, але потрапити до вказаного майна не вдалося, про що складено відповідний акт (а.с. 37, 40).

05 червня 2018 року державним виконавцем зроблено довідку розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, згідно якої станом на 31.05.2018 року борг зі сплати аліментів складає 117541,09 грн. (а.с. 41).

08 червня 2018 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_4 для проведення опису ? частини квартири, але потрапити не вдалося двері були закриті на стуки у двері ніхто не реагував, про що складено акт державного виконавця та залишено виклик (а.с. 42).

На сьогоднішній день автотранспортні засоби, які належать на праві власності ОСОБА_2, не розшукано; боржником не здійснено жодних дій для погашення заборгованості, повністю або частково. Станом на 08.06.2018 року в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які підтвердження про повну або часткову сплату боргу ОСОБА_2.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем в рамках заведеного виконавчого провадження проводились передбачені законом дії для їх виконання. Боржнику пропонувалось добровільно виконати рішення суду, але добровільно ОСОБА_2 їх не виконує.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Відповідно до чинного законодавства України державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно.

Отже, за змістом наведених норм слід дійти висновку, що станом на час порушення питання про необхідність входження у житлове приміщення боржника на підставі рішення суду, уповноважена особа органу примусового виконання зобов'язана дотриматись встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, як це визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що має місце вданому випадку.

Суд враховує також позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (справа ОСОБА_4 проти України). Орган виконавчої служби зобов'язаний вжити усіх заходів до виконання виконавчих документів, оскільки протилежний підхід взагалі знівелював би суть виконавчих документів, так як достатньо було б не виконати протягом шести місяців виконавчий документ і стягувач за таким виконавчим документом був би звільнений від майнових зобов'язань. Такий підхід взагалі унеможливив би стягувачу за виконавчим документом стягнути кошти, які боржник по виконавчим документам зобов'язаний сплатити, що є неприпустим у правовій державі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити подання державного виконавця та надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка в розмірі ? частини належить боржнику ОСОБА_2 на праві власності для проведення опису та арешту вищевказаної 1/2 частини квартири, так як перевірити наявність майна у боржника для його опису та подальшої реалізації за місцезнаходженням майна не вдається можливим, оскільки двері в квартирі не відчиняють, рішення суду тривалий час не виконується, тобто існує ухилення боржника від виконання судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 258-261, 263, 353, 354, 439 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - задовольнити.

Надати дозвіл головному державному виконавцю Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області ОСОБА_1 на примусове проникнення до житла боржника, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить боржнику ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві власності в розмірі ? частини, для проведення опису та арешту вказаної 1/2 частини квартири, в порядку виконання рішень суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Яковлєва