ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Пруднікової П.М.,представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_2 до Кожанської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до Кожанської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, в тому числі на земельну ділянку площею 4,2219 га, що знаходиться на території Кожанської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва (належало померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку). 15.12.2005 року ОСОБА_3 було складено заповіт, яким вона все своє майно заповіла позивачу.

Реалізуючи своє право на спадщину позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем. Позивачу надали роз'яснення про те, що у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно вказане питання підлягає вирішенню в судовому порядку.

На підставі зазначеного просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 4,2219 га, у межах згідно з планом, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кожанської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2 (згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 26.12.2005 року) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду надав клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника, проти позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, виданим 06.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції у Рівненській області, серія НОМЕР_4 /а.с.5/.

15 грудня 2005 року ОСОБА_3 був складений заповіт, відповідно до якого все її майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла ОСОБА_2 /а.с.6/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, після одруження ОСОБА_2 змінила прізвище на «ОСОБА_2» /а.с.8/.

Реалізуючи своє право на спадщину позивач звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували факт права власності на земельну ділянку за спадкодавцем.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно».

Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем».

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що спадкодавець за життя набула у власність земельну ділянку за розпорядженням голови Фастівської РДА № 568 від 12.09.2005 року, тобто ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 4,2219 га у межах згідно з планом, яка знаходиться на території Кожанської сільської ради Фастівського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі зазначено розпорядження був виготовлений на ім'я спадкодавця державний акт на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_3 від 26.12.2005 року, кадастровий номер НОМЕР_2, проте оригінал державного акту був втрачений /а.с.4/.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, прийняла спадщину після смерті спадкодавці, тому набула право спадкування на земельну ділянку, але не має правовстановлюючого документа - оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, тобто на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 392, 1218, 1268 ЦК України та статтями Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку площею 4,2219 га у межах згідно з планом, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Кожанської сільської ради Фастівського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2 (згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 26.12.2005 року), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повний текст рішення виготовлений 26 березня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст. ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Суддя Є.Ю. Чернишова