Справа № 623/1181/18
Провадження № 2/611/276/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2018 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Андросова О.М.
секретаря Сторчай С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Барвінкового справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів та інфляційних витрат за договором позики,
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 16 березня 2014 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів на суму 40 000 грн. зі строком повернення 01 травня 2015 року. У зазначений у договорі строк відповідач борг не повернув.
Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2015 року з відповідача на його користь стягнуто на відшкодування позики кошти в сумі 40000 гривень 00 коп., інфляційні втрати за весь час прострочення в розмірі 700 гривень 00 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1 200 гривень 00 коп., всього кошти в сумі 41 900 гривень 00 копійок.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 04 серпня 2015 року рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2015 року залишене без змін.

Однак відповідач тривалий час всіляко ухиляється від виконання рішення суду.

Позивач прохає стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 проценти за договором позики на рівні облікової ставки Національного Банку України в сумі 15664,66 грн. відповідно до наданого до суду розрахунку за період з листопада 2015 року по квітень 2018 року та інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України за період з липня 2015 року по квітень 2018 року в сумі 13132,00 грн. відповідно до наданого до суду розрахунку, всього 28796,66 грн.

В подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги і прохає додатково стягнути з відповідача за період з квітня 2018 року по 16 липня 2018 року проценти за договором позики на рівні облікової ставки НБУ, що становлять 1434 грн. 52 коп., інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України за період з квітня 2018 року по липень 2018 року в сумі 320 грн. 00 коп., та 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 17.06.2015 року по 16.07.2018 року в сумі 3600 грн., а також моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн.

Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що з вини відповідача він переніс сильні душевні хвилювання, порушено нормальний, звичний для нього та його сімї спосіб життя та з вини відповідача цей стан не відновлено до сих пір.

Таким чином, остаточно позивач прохає стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 проценти за договором позики на рівні облікової ставки Національного Банку України в сумі 17099 грн. 18 коп. відповідно до наданого до суду розрахунку за період з листопада 2015 року по 16.07.2018 року, інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України за період з липня 2015 року по 16.07.2018 року в сумі 13452,00 грн. відповідно до наданого до суду розрахунку 3 % річних від простроченої суми боргу за період з 17.06.2015 року по 16.07.2018 року в сумі 3600 грн., а також моральну шкоду, яку він оцінює в 10000 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач до суду повторно не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив, відзив до суду не подав, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов такого.

З матеріалів справи вбачається, що 16 березня 2014 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів на суму 40 000 грн. зі строком повернення 01 травня 2015 року. У зазначений у договорі строк відповідач борг не повернув.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто на відшкодування позики кошти в сумі 40000 гривень 00 коп., інфляційні втрати за весь час прострочення в розмірі 700 гривень 00 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1 200 гривень 00 коп., всього кошти в сумі 41 900 гривень 00 копійок.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 04 серпня 2015 року рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2015 року залишене без змін.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто проценти за договором позики на рівні облікової ставки Національного банку України в сумі 9769 грн. за період з 06 березня по 16 жовтня 2015 року.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно зі ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю таку ж суму грошей у термін і в порядку, передбаченими договором.

Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог законодавства. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В порушення зазначених норм закону відповідач свої зобовязання за договором позики та наступні рішення суду не виконав.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позичкодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо:

1)він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує пятдесятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не повязаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін;

2)позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Як вбачається з розписки ОСОБА_2, що надана до суду в якості підтвердження договору займу, то вона складена на суму 40 000 грн., що перевищує пятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, та посвідчена печаткою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. Це ж встановлено рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2015 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому не підлягає доказуванню факт, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню за договором позики від 16 березня 2014 року кошти в сумі 40000 гривень 00 коп., інфляційні втрати за весь час прострочення в розмірі 700 гривень 00 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1 200 гривень 00 коп., всього кошти в сумі 41 900 грн. 00 коп.

Оскільки чинне законодавство не повязує припинення зобовязання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобовязань та не виключає відповідальності боржника за порушення строків розрахунків, тому позовні вимоги щодо стягнення процентів за договором позики на рівні облікової ставки Національного Банку України підлягають задоволенню в межах заявлених позивачем вимог.

Облікова ставка Національного банку України складала:

Період % річних

з 30.10.2015 по 17.12.2015 22%

з 18.12.2015 по 27.01.2016 22%

з 28.01.2016 по 02.03.2016 22%

з 03.03.2016 по 21.04.2016 22%

з 22.04.2016 по 26.05.2016 19%

з 27.05.2016 по 23.06.2016 18%

з 24.06.2016 по 28.07.2016 16,5%

з 29.07.2016 по 15.09.2016 15,5%

з 16.09.2016 по 27.10.2016 15%

з 28.10.2016 по 07.12.2016 14%

з 08.12.2016 по 25.01.2017 14%

з 26.01.2017 по 01.03.2017 14%

з 02.03.2017 по 02.03.2017 14%

з 03.03.2017 по 13.04.2017 14%

з 14.04.2017 по 25.05.2017 13%

з 26.05.2017 по 06.07.2017 12,5%

з 07.07.2017 по 02.08.2017 12,5%

з 03.08.2017 по 13.09.2017 12,5%

з 14.09.2017 по 26.10.2017 12,5%

з 27.10.2017 по 14.12.2017 13,5%

з 15.12.2017 по 25.01.2018 14,5%

з 26.01.2018 по 01.03.2018 16,0%

з 02.03.2018 по 11.04.2018 17,0%

з 12.04.2018 по 16.07.2018 17,0%

Відповідно проценти за договором позики на рівні облікової ставки Національного Банку України складають:

з 1 листопада 2015 року по 22 квітня 2016 року - 4146,85 грн..( 40000 х 22% : 365 дн.) х 5 міс. 22 дні;

з 22 квітня 2016 року по 26 травня 2016 року - 707,95 грн..(40000 х 19% : 365)х 34 дні;

з 27 травня 2016 року по 23 червня 2016 року - 532,60 грн.(40000 х 18% : 365) х 27 днів;

з 24 червня 2016 року по 28 липня 2016 року - 614,79 грн.(40000 x 16,5% : 365) х 34 дні;

з 29 липня 2016 року по 15 вересня 2016 року - 815,34 грн. ( 40000 x 15,5% : 365) х 1 міс. 18 днів;

з 16 вересня 2016 року по 27 жовтня 2016 року - 673,97 грн..(40000 x 15% : 365) х 1 міс. 11 днів;

з 28 жовтня 2016 року по 13 квітня 2017 року - 2546,85 грн.. ( 40000 x 14% : 365) х 5 міс. 16 днів;

з 14 квітня 2017 року по 25 травня 2017 року - 584,11 грн.. (40000 х 13% : 365) х 1 міс. 11 днів;

з 26 травня 2017 року по 26 жовтня 2017 року - 2095,89 грн. (40000 x 12,5%: 365) х 5 міс.;

з 27 жовтня 2017 року по 14 грудня 2017 року - 710,14 грн. (40000 x 13,5% : 365) х 1 міс. 18 днів;

з 15 грудня 2017 року по 25 січня 2018 року - 651,51 грн. (40000 x 14,5% : 365) х 1 міс. 10 днів;

з 26 січня 2018 року по 01 березня 2018 року - 578,63 грн. (40000 x 16 % : 365) х 1 міс. 2 дні;

з 02 березня по 25 квітня 2018 року - 1006,03 грн. (40000 x 17% : 365) х 1 міс. 14 днів;

з 1 травня 2018 року по 16 липня 2018 року - 1434,52 грн. ( 40000 х 17% : 365 днів) х 2 міс. 16 днів.

всього 17099 грн. 18 коп.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекси інфляції складали:

Липень 2015 року 99,0

Серпень 2015 року 99,2

Вересень 2015 року 102,3

Жовтень 2015 року 98,7

Листопад 2015 року 102,0

Грудень 2015 року 100,7

З січня по грудень

2016 року 112,4

Січень 2017 року 101,1

Лютий 2017 року 100,0

Березень 2017 року 101,8

Квітень 2017 року 100,9

Травень 2017 року 101,3

Червень 2017 року 101,6

Липень 2017 року 100,2

Серпень 2017 року 99,9

Вересень 2017 року 102,0

Жовтень 2017 року 101,2

Листопад 2017 року 100,9

Грудень 2017 року 101,0

Січень 2018 року 101,5

Лютий 2018 року 100,9

Березень 2018 року 101,1

Квітень 2018р. 100,8

Травень 2018р. 100,0

Червень 2018р. 100,0

Загальний індекс інфляції за вказаний період склав 133,89 % (99,0x99,2x102,3x98,7x102,0x100,7x112,4x101,1x100,0x101,8x100,9x101,3х 101,6x100,2x99,9x102,0x101,2x100,9x101,0x101,5x100,9x101,1x100,8x100,0x100,0 =133,89%)

Відповідно сума збитків, завданих інфляцією за період з липня 2015 року по 16.07. 2018 року складає 13556,00 грн. (40000 грн. x 133,89% = 13556,00 грн.).

3 % річних від простроченої суми боргу 40000 грн. за період з 17.06.2015 року по 16.07.2018 року складає 3600 грн.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 10000 грн., суд дійшов такого.

В судовому засіданні встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами в цій справі, є договірними.

Стаття 611 ЦК України регламентує правові наслідки порушення зобовязання Так, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Аналізуючи зміст ст. 611 ЦК України можна стверджувати, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди в договірних правовідносинах може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, а також, якщо умови про відшкодування зазначені в укладеному договорі.

Порушення договору як підстава для виникнення права на відшкодування моральної (немайнової) шкоди може виявлятись як у невиконанні, так і в неналежному виконанні договірних зобовязань.

Проте, якщо право на відшкодування моральної шкоди не встановлено законом чи договором, кредитор не має права заявляти такі вимоги до боржника.

Оскільки стаття 1050 ЦК України, яка встановлює наслідки порушення договору позичальником, не передбачає права на відшкодування моральної шкоди, і таких наслідків не встановлено договором, оскільки розписка позичальника ОСОБА_2 від 16 березня 2014 року не передбачає стягнення моральної шкоди у випадку неналежного виконання зобовязань, тому підстави для задоволення вимоги ОСОБА_1 про стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 грн. відсутні.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем надані належні і допустимі докази на підтвердження своїх вимог, за виключенням відшкодування моральної шкоди.

На підтвердження своїх заперечень відповідач не надав суду жодних доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 1362 грн. 92 коп., а з позивача, якому сплату судового збору було відстрочено до ухвалення рішення у справі, 399 грн. 08 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 514, 516, 526, 527, 530, 1046, 1047, 1049, 1050, 1051 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: 64700, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: 64300 м. Ізюм Харківської області, вулиця Приладобудівників, 28, проценти за договором позики від 16 березня 2014 року на рівні облікової ставки Національного Банку України в сумі 17099 (сімнадцять тисяч девяносто девять) грн. 18 коп., інфляційні витрати згідно ст. 625 ЦК України за період з липня 2015 року по липень 2018 року в сумі 13452 (тринадцять тисяч чотириста пятдесят дві) грн. 00 коп., три проценти річних в сумі 3600 (три тисячі шістсот) грн., всього 34151 (тридцять чотири тисячі сто п ятдесят одну) грн. 18 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) грн. 92 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 399 (триста девяносто девять) грн. 08 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 серпня 2018 року.

Суддя Барвінківського районного суду О.М.Андросов