Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 502/2765/16-ц

провадження № 61-26551св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

представник заявника - ОСОБА_5,

заінтересована особа - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області,

представник заінтересованої особи - НазаренкоОлена Петрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, за касаційною скаргою ОСОБА_4на ухвалу Апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Черевка П. М., Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., від 24 травня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання однією сім'єю без шлюбу із ОСОБА_7 з 14 серпня 1987 року до дати загибелі останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1, заінтересована особа - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області.

Заява мотивована тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 за час проживання з яким у них народилося двоє дітей. 14 серпня 1987 року вона офіційно розірвала шлюб з ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, але продовжувала жити разом з останнім. Вони виховували дітей та вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, тобто вважали себе сім'єю, але свої шлюбні відносини у органах реєстрації актів цивільного стану не поновлювали і заново не реєстрували.

ОСОБА_4 зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 загинув на робочому місці під час ремонту автобуса.

Унаслідок смерті ОСОБА_7 відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вона має право отримати соціальні виплати, однак у зв'язку тим, що вона не є дружиною загиблого їй Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в особі відділення виконавчої дирекції фонду в Кілійському районі Одеської області було відмовлено у виплаті.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 просила суд встановити факт її постійного проживання однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_7 з 14 серпня 1987 року до дати загибелі останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 12 січня 2017 року заяву ОСОБА_4 задоволено частково.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до дати смерті ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що надані ОСОБА_4 докази у їх сукупності та взаємозв'язку підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 з січня 2004 року до дати смерті ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки до січня 2004 року КпШС України не передбачав можливості встановлення такого юридичного факту.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області задоволено.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 12 січня 2017 року скасовано.

Заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи заяву ОСОБА_4 без розгляду, апеляційний суд виходив із того, що при розгляді вказаної справи в порядку окремого провадження із заяви ОСОБА_4 вбачається спір про право, який повинен розглядатися в порядку позовного провадження, у зв'язку з чим вона підлягає залишенню без розгляду на підставі частини шостої статті 235 ЦПК України 2004 року.

У червні 2017 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати указане судове рішення, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що при розгляді справи судом апеляційної інстанції невірно встановлено обставини справи, зроблені невірні висновки та помилково застосовано норми права, які не могли бути застосовані до даних правовідносин, оскільки лише після встановлення юридичного факту її проживання без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 у неї б виникло право на отримання виплат після смерті останнього як його дружини, а тому апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що існує спір про право.

16 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з пунктом 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з метою отримання страхових виплат на сім'ю у зв'язку з загибеллю ОСОБА_7 внаслідок нещасного випадку.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 234 ЦПК України 2004 року).

Пунктом 5 частини другої статті 234 ЦПК України 2004 року визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 256 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до частини четвертої статті 256 ЦПК України 2004 року суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Пунктом 5 частини першої статті 256 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»судам роз'яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов'язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції та про залишення заяви ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу без розгляду, оскільки з заяви ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачався спір про право, оскільки метою звернення заявника до суду є надання їй права на вчинення в подальшому певних юридичних дій.

При цьому апеляційний суд врахував доводи апеляційної скарги Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області, в якій вони не погодилися з рішенням районного суду, зазначаючи, що між ними є спір про право на страхові виплати на сім'ю у зв'язку з загибеллю ОСОБА_7

Також колегія суддів зазначає, що залишення заяви про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу без розгляду не позбавляє ОСОБА_4 права звернутися до суду для вирішення цього питання в порядку позовного провадження.

Посилання касаційної скарги на те, що апеляційний суд безпідставно поновив Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області строк апеляційного оскарження безпідставні, оскільки, поновлюючи такий строк, суд апеляційної інстанції навів достатньо аргументовані доводи і зазначив для цього підстави, що є його дискреційним повноваженням.

Доводи заявника, наведені в касаційній скарзі висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, вказують на особисте тлумачення заявником норм права та в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк