"23" квітня 2018 р. Справа № 363/1105/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заінтересовані особи: старший державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1В від 31.01.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Державний ощадний банк України»звернувся до суду з даною скаргою, в якій просить скасувати рішення старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 від 31.01.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; зобовязати старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 відкрити виконавче провадженні з примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1183/2010 від 10.03.2010 року; зобовязати державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 повідомити суд та заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання відповідно до вимог ст.453 Цивільного процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи скаргу тим, що 30.01.2018 року ПАТ «Держаний ощадний банк України» подав до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, виконавчий лист №2-1183/2010 від 10.03.2010 року для примусового виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» 681 404,62 грн. кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на земельну ділянку, загальною площею 0,1312 га. 16.03.2018 року заявником отримано повідомлення від старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Дане рішення заявник вважає необґрунтованим, неправомірним та безпідставним.

Ухвалою суду від 30.03.2018 року прийнято до розгляду скаргу та призначено розгляд.

Представник заявника в судове засідання не зявився, про день та час розгляду скарги повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Старший державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

У відповідності до приписів статті 386 ЦПК України неявка сторін повідомлених належним чином, не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши письмові матеріали скарги, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

30.01.2018 року представник АТ «Ощадбанк» подав начальнику Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області заяву про відкриття виконавчого провадження в якій просив, прийняти виконавчий лист №2-1183/2010 виданий Вишгородським районним судом Київської області 10.03.2010 року та відкрити виконавче провадження. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2401 від 20.08.2008 року в розмірі 681 404,62 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1321 га., що розташована в Київській області, Вишгородський район, с. Ясногородка, урочище «Братська могила №1», що належить на праві власності ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк». Накласти арешт на все майно боржника про, що винести відповідну постанову та внести відповідні дані до державних реєстрів. Для ефективного забезпечення виконання рішення суду відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та Указу президента України «Про заходи щодо забезпечення відновлення стабільності у банківській системі», звернутись до суду з поданням щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до повного виконання рішення суду. Провести перевірку майнового стану боржника в порядку визначеному ст.38 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається, з повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 31.01.2018 року, старший виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, розглянувши заяву щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1183/2010 виданого 10.03.2010 року Вишгородським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», заборгованість у розмірі 681 404,62 грн., керуючись п.6 ч.4 Закону України «Про виконавче провадження», повернув виконавчий документ без прийняття до виконання.

Згідно до вимог ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення, відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно до частин 3, 4 статті 16 Закону України «Про виконавче провадження», представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи. Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності. Повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обовязково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», визначено вичерпний перелік підстав повернення виконавчого документа стягувачу, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Отже, враховуючи положення ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а також п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», винесене повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 31.01.2018 року, старший виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 є безпідставним, та таким, що не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки, старшим виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 на адресу суду будь-яких заперечень з приводу поданої скарги надано не було; також не було заявлено будь-яких клопотань щодо надання, витребування та долучення документів, як доказів по справі, судом вирішується питання щодо заявлених вимог на підставі наданих до суду документів.

Як вбачається, з копії заяви про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2018 року представником АТ «Ощадбанк» додатками до заяви додано: платіжне доручення про сплату авансового внеску № (#11) від 19.01.2018 року; виконавчий лист №2-1183/2010 від 10.03.2010 року; копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_2; копія іпотечного договору №1263 від 20.08.2008 року; копія державного акту серія ЯД №938533 від 19.11.2007 року; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 01.06.2017 року; копія довіреності представника АТ «Ощадбанк» від 07.02.2017 року.

Таким чином, суд вважає, заявлені вимоги є обґрунтованими, оскільки підстав для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання передбачених ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» не вбачається.

Крім того, державним виконавцем не обґрунтовано саме повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, а лише містить посилання на Закон України «Про виконавче провадження».

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та вважає, що скарга Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 4, 15, 16, 18, 26, 37 Законом України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити.

Рішення старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 від 31.01.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання скасувати.

Зобовязати старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 відкрити виконавче провадженні з примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1183/2010 від 10.03.2010 року.

Зобовязання державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 повідомити суд та заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання відповідно до вимог ст.453 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.Д.Рудюк