_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/4042/18
Провадження № 2/520/4313/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Бундєвій Я.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 14.08.2013р. ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у сумі 16000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує зобов'язання щодо повернення коштів належним чином, у неї утворилася заборгованість станом на 22.03.2018 року в розмірі 64882,39 грн., яка складається з тіла кредиту 12910,60 грн., процентів - 46505,96 грн., пені та комісії 1900 грн. та штрафів 500 та 3065,83 грн., які позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1.

Не погоджуючись з первісним позовом ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору від 14.08.2013р., мотивуючи тим, що договір у письмовій формі не укладався, Банк самостійно збільшив відсотки за користування кредиту та ввів її в оману.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не явився, подав заяву розглядати справу у його відсутність, проти зустрічного позову заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання Банківських послуг, а отже ця заява у сукупності з Умовами та правилами надання банківських послуг становлять кредитний договір, просить у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник ОСОБА_1 проти первісного позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити з підстав викладених у зустрічному позові, який підтримав.

Ухвалою судді від 19.04.2018р. у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 11.06.2018р. прийнято рішення про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним, а розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Суд, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підтвердження укладання кредитного договору Банком надана копія анкети-заяви від 14.08.2013р. (а.с.8) про приєднання ОСОБА_1 до Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Суд вважає, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо укладання кредитного договору, в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення. А тому відповідно до ст.77-80 ЦПК України вказана анкета-заява не є належним, допустимим та достатнім доказом, який підтверджував би факт надання ОСОБА_1 кредитного ліміту в сумі 16000 грн. З наданого фотознімку (а.с.121) не вбачається яка картка видавалася ОСОБА_1.

У вказаній анкеті-заяві ОСОБА_1 лише виявила бажання оформити на своє ім'я «ідентифікація з паспортом» (а.с.8 об.) та погодила, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Вона зобов'язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПАТ КБ "ПриватБанк".

Натомість зазначені Умови (а.с.9-33) не містять підпису ОСОБА_1. При цьому суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі ОСОБА_1, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брала на себе зобов'язання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту, чи в межах позовної давності позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16.

Також, як вбачається із змісту позовної заяви, було заявлено вимогу про стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1900 грн. та штрафів 500 та 3065,83 грн., посилаючись на умови кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 547, ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки, як вже зазначалося судом, умови кредитного договору (анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг) не містять письмової форми угоди про неустойку, до того ж пункт про стягнення неустойки не відображений у заяві позичальника, а додані банком до позову Умови не містять підпису відповідача, не мають реквізитів необхідних для офіційного документа, то у задоволенні цих вимог слід відмовити.

Щодо зустрічного позову суд вважає зазначити наступне.

Оскільки судом зроблено висновок, що позивачем за первісним позовом не дотримано обов'язкової письмової форми при укладанні кредитного договору, що прямо передбачено ч.1ст.1055 ЦК України, то в силу ст.215ч.2 ЦК України він є нікчемним, а отже у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, а отже і у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Інші твердження первісного та зустрічного позовів не спростовують висновків суду, а тому до уваги не приймаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені первісного та зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Одеської області через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.