АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 660/1185/16-ц Головуючий в І інстанції Гончаренко О.В.
Номер провадження 22-ц/791/384/18 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Цулукіані І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2016 року у складі судді Гончаренко О.В. у справі за позовом ОСОБА_3 до Нововоронцовської районної спілки споживчих товариств про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Нововоронцовської спілки споживчих товариств про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що 23.11.2007р. між ним та Нововоронцовською спілкою споживчих товариств укладено письмовий договір купівлі-продажу, за умовами якого він придбав 3/100 частки нежитлових приміщень, а саме будівлі гаражу площею 43,6 кв.м. та мощення площею 1000 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

За умовами договору продавець Нововоронцовська спілка споживчих товариств зобов'язаний передати покупцеві майно, що є предметом договору, виготовити технічний паспорт та укласти договір в нотаріальному порядку.

Оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, при укладанні якого сторони домовились щодо всіх істотних умов, просив визнати такий договір дійсним та визнати за ним право власності на нерухоме майно.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2016 року позов задоволено, визнано договір купівлі-продажу від 23.11.2007р. дійсним та визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/100 частки комплексу невиробничих будівель та споруд нежитлового приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з будівлі гаражу загальною площею 43,6 кв.м. та мощення площею 1000 кв.м., зазначені в технічному паспорті відповідно під літерами «з» і «І».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що прийнятим рішенням порушені його права, як співвласника комплексу невиробничих приміщень та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, на частину яких за рішенням суду набув право власності ОСОБА_3 Вважає, що договір купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності був укладений без попереднього повідомлення інших співвласників, що порушує їх право переважної купівлі цієї частки. Розглядаючи справу суд не перевірив, чи був дотриманий продавцем порядок відчуження майна, що є спільною частковою власністю та чи дотриманий порядок переважного права на викуп частки іншими співвласниками комплексу. Крім того, мощення, яке було відчужено за договором купівлі-продажу, не є об'єктом нерухомого майна, а тому не може бути відчужено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» цього Кодексу до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017р. справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність судового рішення в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Ухвалюючи рішення про визнання дійсним договору купівлі-продажу 1/3 частини нежитлових приміщень, укладений сторонами у письмовій формі 23.11.2007р., та визнаючи за позивачем право власності на об'єкт нерухомості, суд першої інстанції виходив із того, що сторони домовились із усіх істотних умов договору. У 2007р. покупцем сплачена обумовлена договором вартість майна і передана йому у володіння. Оскільки продавець не виготовив технічну документацію на об'єкт нерухомості, як передумову нотаріального посвідчення договору, суд визнав його таким, що ухиляється від нотаріального посвідчення договору, та достатньою підставою для визнання такого договору дійсним і визнання права власності на спірне майно.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

У відповідності до ст.ст. 655, 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається у нотаріальній формі та підлягає державній реєстрації. Продавець зобов'язаний передати покупцеві майно, визначене договором, а покупець сплатити обумовлені договором кошти. Угода про відчуження нерухомого майна може бути посвідчена нотаріально згідно ч.1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат» за умови надання документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно, а у випадку продажу майна, що перебуває у спільній частковій власності, такий договір має бути укладений з дотриманням вимог ч.1 ст. 362 ЦК України з врахуванням переважного права решти співвласників цього майна на купівлю частки, що є предметом продажу.

З матеріалів справи вбачається, що об'єкт нерухомості, комплекс невиробничих будівель та споруд, розміщений за адресою: АДРЕСА_1, перебуває у спільній частковій власності, де 3/100 частин належить Нововоронцовській спілці споживчих товариств на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 06.03.2008р., виданого Нововоронцовською селищною радою на підставі рішення № 32 від 27.02.2008р. (а.с.25- 38, 83-87).

23.11.2007р. у простій письмовій формі складено договір купівлі-продажу за умовами якого продавець, Нововоронцовська райспоживспілка, в особі директора ОСОБА_4, та покупець, ОСОБА_3, домовились про продаж будівлі гаражу вартістю 3000 грн та мощення 1000 кв.м. вартістю 5000 грн, розташовані на подвір'ї оптової бази, по АДРЕСА_1.

Вказану у договорі суму коштів покупець сплатив за квитанціями виданими продавцем від 23.11. 2007р., 10 та 21 грудня 2007р. на загальну суму 8000грн.

Як вбачається із письмових заперечень голови правління Нововоронцовської районної райспоживспілки, що спірний об'єкт нерухомості не перебуває на балансі спілки із 2007р. (а.с.61).

Проте, з наявної в матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої станом на 03.11.2016р. вбачається, що комплекс невиробничих будівель і споруд, розміщений по АДРЕСА_1 включає будівлі багатофункціонального призначення літ.А, літ.Б., літ.В., магазин літ.Д., господарські приміщення. До складової частини вказаного нерухомого майна належить гараж літ.«З» (а.с.25-30). Право власності на 3/100 частин вказаного майна належить Нововоронцовській спілці споживчих товариств на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 06.03.2008р., виданого Нововоронцовською селищною радою на підставі рішення № 32 від 27.02.2008р. (а.с. 31).

Співвласниками зазначеного об'єкту нерухомості є фізичні особи, до числа яких належить ОСОБА_2 із часткою 7/100 у нерухомому майні. Також ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0489 га, надану для обслуговування цього майна. (а.с. 80-82).

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У разі продажу частки у спільній частковій власності співвласник має право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та інших рівних умовах.

За визначенням, наданим ст. 187 ЦК України, складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від неї без її пошкодження або істотного знищення. При переході права власності на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Згідно інформації про об'єкт нерухомого майна, комплекс невиробничих будівель і споруд зареєстрований як нежитлові приміщення, до складових частин якого віднесені як будівлі багатофункціонального призначення, так і решта складових частин об'єкта, до яких віднесені будівлі гаражу вартістю 3000 грн та мощення 1000 кв.м. вартістю 5000 грн, розташовані на подвір'ї оптової бази, по АДРЕСА_1.

Сторони не заперечували того факту, що належна відчужувачеві, Нововоронцовській районній спілці споживчих товариств, частка 3/100 у зазначеному нерухомому майні, в натурі не виділена.

На вказані обставини справи суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку, що спірний об'єкт міг бути самостійним відокремленим предметом договору купівлі - продажу.

Поза увагою суду залишилась та обставина, що право власності Нововоронцовської районної спілки споживчих товариств на 3/100 частини у зазначеному нерухомому майні зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 06.03.2008р., виданого Нововоронцовською селищною радою на підставі рішення № 32 від 27.02.2008р., тоді як договір про продаж майна складений сторонами до часу виникнення такого права у продавця.

Отже, на час укладання договору відчужувач не мав правовстановлюючого документа, за яким мав право розпоряджатись належним йому майном, а також судом не встановлено повноважень директора, як представника юридичної особи, на вчинення таких дій від імені останньої.

Враховуючи викладені обставини справи слід дійти висновку, що сама по собі домовленість сторін, викладена у письмовій формі 23.11.2007р., не могла бути підставою для виникнення прав та обов'язків стосовно вказаного у цьому договорі майна, а тому такий договір не можна вважати таким, що укладений.

Таким чином, у відповідності до ч.2 ст. 220 названого Кодексу суд може визнати дійсним договір, який на момент його укладання міг бути укладений сторонами з дотриманням вимог закону, зокрема і у випадку коли одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення.

На момент укладення письмового тексту договору від 23.11.2007р. Нововоронцовська районна спілка споживчих товариств не мала належного документа, яким встановлено право цього товариства на реалізацію спірного майна, адже свідоцтво про право власності на 3/100 частини отримано 06.03.2008р.

Крім того, на час досягнення домовленості сторін щодо реалізації гаражу та мощення, які є складовими частинами майнового комплексу, 3/100 якого належить відповідачу, відсутні відомості про відмову інших співвласників цього майна від придбання спірної частини за оголошеної сторонами ціною, такий договір нотаріально не міг бути посвідчений.

Висновки суду щодо наявності підстав для визнання дійсним такого договору і визнання права власності на спірне майно за позивачем суперечить фактичним обставинам справи, наявним доказам та суперечить вимогам законодавства.

Отже, рішення належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 220, 358, 362 ЦК України, керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Нововоронцовської районної спілки споживчих товариств про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 19 березня 2018 року.

Головуючий _____________ Н.В.Орловська

Судді: _____________ О.В.Кутурланова

_____________ В.В.Майданік