Справа № 194/316/17
Номер провадження № 2/194/13/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Соколової Ю.І.,

при секретарі Клімової Д.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 24 липня 2016 року приблизно о 20.30 годині вона їхала на своєму велосипеді з дачі по вул. Квіткова в м. Тернівка, бачила, що відповідач та, напевно, його син проводжали гостей, ворота були відчинені. Коли позивач доїхала до воріт гаражу відповідача, з відчинених воріт на неї вискочила собака, яка збила її з велосипеду. Коли впала, собака вчепилася їй у ногу та почала кусати її за голень та шматувати ногу. Від таких травм, позивач втратила свідомість. Прийшла до тями, вона вже тоді, коли власник собаки ОСОБА_4 підігнав своє авто для того, щоб відвезти її до лікарні. Позивач не мала можливості відразу встати та пересісти до машини, оскільки дуже паморочилося в голові та не могла обпертися на ногу, яку їй покусала собака. Коли знаходились в лікарні, відповідач пообіцяв надавати матеріальну допомогу. Він декілька разів сплачував за ліки, які були виписані лікарем, а в подальшому відмовився надавати матеріальну допомогу. Після операції позивач пролежала в лікарні до 26 жовтня 2016 року. Дана травма супроводжувалася не лише фізичним болем, а і психологічними стражданнями. Напад та укуси собаки спровокували і інші захворювання. За повний курс лікування позивачем було витрачено 9882,97 грн. В звязку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальні витрати в розмірі 9882,97 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та пояснила, що проїжджаючи на велосипеді по вул. Квітковій в м. Тернівка, бачила як відповідач стояв із сином біля калитки свого будинку, яка була не зачинена. З відкритої калитки на неї вискочила собака чорна вівчарка та повалила на землю. Після чого ОСОБА_4 забрав собаку та закрив її. Відповідач одразу посадив її до машини та відвіз у лікарню в м. Тернівка. Спочатку купував ліки, які були призначені, а в подальшому відмовився сплачувати за лікування.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити як обґрунтовані та доведені належними та допустимими доказами.

Допитаний в судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позовних вимог повністю та пояснив, що він дійсно має в своєму домоволодінні німецьку вівчарку, однак його собака нікого ні кусала. В обґрунтування того факту, що він відвіз позивачку до лікарні, зазначив, що виходячи зі свого домоволодіння, побачив, як жінка лежала на землі, і щоб їй допомогти, посадив до свого автомобіля та відвіз до лікарні. В звязку з чим просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи відповідача, просив суд відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки відсутні будь-які докази в підтвердження позову. Також, зокрема, зазначив, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ні з позовної заяви, а ні в доданих до неї документах, а також з пояснень позивача та її представника в судовому засіданні не вбачається доказів того, що саме собака відповідача вкусила позивачку, тобто факт завдання відповідачем шкоди не підтверджений.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників процесу, допитавши свідка ОСОБА_5, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 24 липня 2016 року, приблизно о 20.30 год. за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, по вул. Квіткова собака породи «Німецька вівчарка», власником якого є відповідач ОСОБА_4, спричинила тілесні ушкодження позивачу - ОСОБА_1

Зазначений факт підтверджується письмовими поясненнями відповідача ОСОБА_4, які були відібрані старшим о/у Тернівського ВП майором поліції ОСОБА_5 29 липня 2016 року за заявою ОСОБА_1 щодо неправомірних дій з боку ОСОБА_4, з яких вбачається, що ОСОБА_4 мешкає за адресою: м. Тернівка, вул. Квіткова, буд. 36. В його домоволодінні є німецька вівчарка. 24 липня 2016 року о 20.30 годин, він вийшов на вулицю зі свого домоволодіння та не закрив калитку. В цей час їхала жінка на велосипеді, позаду відповідача вискочила його вівчарка та покусала цю жінку за ногу. ОСОБА_4 відвіз жінку до лікарні, та пообіцяв сплачувати їй лікування. В подальшому відмовився купувати медичні препарати, оскільки лікарі почали виписувати їй ліки, які були не повязані з лікуванням ноги (а.с. 89-91).

Допитаний в судовому засіданні, в якості свідка старший о/у Тернівського ВП майор поліції ОСОБА_5 пояснив, що він є працівником поліції Тернівського ВП ПВП ГУНП в Дніпропетровській області. Коли він був на черговому наряді, за заявою позивача ОСОБА_1 щодо укусу собакою, ним були відібрані від ОСОБА_4 письмові пояснення. Факти, викладені в письмових поясненнях відповідали дійсності, ОСОБА_4 на той момент заперечень не мав, пояснення надавав добровільно, прочитав та підписав пояснення власноручно.

На питання суду, чи були у ОСОБА_1 тілесні ушкодження, свідок пояснив, що він бачив рвані рани на нозі.

З листа головного лікаря КЗ «Тернівська ЦМЛ»ДОР» ОСОБА_6 № 1085 від 06 липня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені з 24 липня 2016 року по 09 серпня 2016 року з діагнозом: вкушена рана та садини в/з лівого стегна. Гематома мяких тканин лівого стегна. Супутній діагноз: психо-невротичний синдром. З 15 вересня 2016 року по 05 жовтня 2016 року знаходилась на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога КДВК З «Тернівська ЦМЛ»ДОР» з діагнозом: вкушена рана лівого стегна. Вялогранульована рана в/з лівого стегна. ВДС. З 10 жовтня 2016 року по 26 жовтня 2016 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділені КЗ «Тернівська ЦМЛ»ДОР» з діагнозом: ВДС посттравматичний правої н/кінцівки. Лімфостаз (а.с. 65-66).

Як вбачається з відповіді головного лікаря ОСОБА_7 «Центра первинної медико-санітарної допомоги м. Тернівки» від 21 вересня 2017 року № 1150/0118, ОСОБА_1 зверталась на прийом до лікарів КУ «ЦММСД м. Тернівки», зокрема:

06 вересня 2016 року ДЗ: ІХС: кардіосклероз атеросклеротичний. Гіпертонічна хвороба ІІ. Гіпертензивне серце Н ІІ А нескладний криз, з порушенням ритму по типу екстрасистолії.

08 вересня 2016 року ДЗ: ІХС:кардіосклероз атеросклеротичний. Гіпертонічна хвороба ІІ. Гіпертензивне серце Н ІІ А. антено невротичний синдром. Рекомендовано призначене лікування продовжити. Рекомендована консультація психіатра.

09 вересня 2016 року ДЗ: Гіпертонична хвороба ІІ ст., неускладнений крих. ІХС: кардіосклероз атеросклеротичний Н ІІ А. лист непрацездатності з 09 вересня по 14 вересня 2016 року.

ОСОБА_1 перебувала на обліку у лікаря терапевта з 11 жовтня 2014 року з діагнозом кардіосклероз атеросклеротичний. Гіпертонічна хвороба ІІ ст..

На «Д» обліку ОСОБА_1 знаходиться по теперішній час.

Відповідно Правил тримання собак, котів та хижих тварин затверджені Міністерством житлового-комунального господарства України від 17.06.1980 року громадяни, які тримають собак повинні їх утримувати в добре обгородженій території, на привязі або без неї.

Фізичні особи, які утримують тварин повинні не допускати порушень прав та законних інтересів фізичних осіб, не створювати загрози безпеки, а відповідно п.2.1 Правил забезпечити безпеку життя та здоровя людей при утримання тварин.

За приписами Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 9 вказаного вище Закону особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов'язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин. Частиною четвертою ст. 12 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

В судовому засіданні беззаперечливо встановлено, що позивач отримала тілесні ушкодження внаслідок укусу собаки, яка належить ОСОБА_4А, а останній порушив вказані приписи, належним чином не забезпечив безпеку оточуючих людей, не закрив собаку у належному місці.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Як розяснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, відповідач як особа, яка є власником собаки, яка здійснює догляд за нею, собака є джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок непередбачуваної та агресивної дії собаки, яка виразилась в укусі позивача та недотриманням з боку відповідача норм та правил стосовно поводження з тваринами, як її власника, повинен нести відповідальність за шкоду завдану позивачу.

Слід зауважити, що свідчення відповідача, про те що він має собаку в своєму домоволодінні, однак його собака нікого ні кусала, та про те, що він письмові пояснення від 29 липня 2016 року не читаючи підписав, суд не приймає до уваги, так як це спростовується письмовими його поясненнями, відібраними уповноваженою особою, в яких відповідач визнав факт, що саме його собака покусала за ногу жінку, яка їхала на велосипеді біля його домоволодіння, що має причинний звязок з обставинами викладеними в позові та поясненнями безпосередньо ОСОБА_1, даними нею в судовому засіданні. Крім того, свідок ОСОБА_5 підтвердив у судовому засіданні, що письмова заява написана зі слів відповідача, ним прочитана та підписана.

Суд розцінює такі свідчення відповідача, як спробу уникнення від матеріальної відповідальності.

Внаслідок укусу собаки, позивачем було витрачено кошти на лікування. Вартість витрачених коштів за призначенням лікарів та у відповідності до інформації, наданої КЗ «Тернівська ЦМЛ»ДОР» КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Тернівки», складає - 8962 грн. 25 коп., що підтверджується оригіналами квитанцій та чеків, які були долучені до матеріалів цивільної справи та досліджені судом.

Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування витрат на лікування на суму 8962 грн. 25 коп. Зазначені витрати позивача були спрямовані на її лікування внаслідок укусу собаки, а сума підтверджена дослідженими судом оригіналами квитанцій.

Позовні вимоги в частині стягнення коштів на лікування у розмірі 920 грн. 72 коп. не знайшли свого підтвердження.

Крім матеріальної (майнової) шкоди, внаслідок укусу собаки, позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з нападом тварини.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди знайшли своє підтвердження, оскільки ОСОБА_1 є літньою жінкою, пенсіонерка, дійсно зазнала моральних страждань у зв'язку з тимчасовим розладом здоровя, яке підтверджується лікарняними листами, наданими позивачем, з огляду на характер спричинення тілесних ушкоджень, необхідності докладання значних моральних та матеріальних зусиль для відновлення здоровя. Судом також враховано, що позивач тривалий час була позбавлена можливості вести звиклий спосіб життя, позбавлена і зараз, відчувала та відчуває сильний фізичний біль та страждання, а також враховує не бажання з боку відповідача допомогти літній жінці, яка зазнала страждань внаслідок укусу його собакою та сам факт не визнання та повного заперечення з боку відповідача події, що сталася.

Проте, суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди є завищеним, і з урахуванням вимог справедливості вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо моральної шкоди частково, а саме: у розмірі 5000,00 грн., що буде справедливим та достатнім, на думку суду, для компенсації понесених позивачем страждань та переживань.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

З урахуванням обставин справи, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Керуючись ст.ст. 12, 77-81, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН 152961167, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 матеріальну шкоду в розмірі 8962 (вісім тисяч девятсот шістдесят дві) грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН 152961167, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 моральну шкоду в розмірі 5000 (пять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Тернівський міський суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 23 березня 2018 року.

Суддя Ю.І. Соколова