КИЇСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи: 756/6161/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3455/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Тітов М.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: НемировськаО.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року,

встановив:

у травні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає з матір'ю, а батько у добровільному порядку коштів для її утримання не надає.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку та не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до 08 липня 2017 року та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку починаючи з 08 липня 2017 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини від його доходу з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 липня 2016 року. Від шлюбу мають дитину - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначала, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, відповідач дитиною не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає, у зв'язку з чим просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини його доходів.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 лютого 2018 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку та не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до 08 липня 2017 року та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку починаючи з 08 липня 2017 року.

Відповідач звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, за наслідками розгляду якої ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 19 червня 2018 року рішення було скасоване, призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку та не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до 08 липня 2017 року та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку починаючи з 08 липня 2017 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як батько, зобов'язаний утримувати дитину та визначив розмір аліментів у частці від доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись в повній мірі не може з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що в нього на утриманні перебуває дитина від попереднього шлюбу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до договору про сплату аліментів на неповнолітню дитину, укладеного 11 червня 2018 року між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_7 Умовами вказаного договору визначено, що відповідач взяв на себе обов'язок сплачувати на утримання доньки аліменти в розмірі 16% від всіх видів його заробітку, однак не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також відповідач зазначав, що 12 червня 2018 року між ним та його повнолітньою донькою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, було укладено договір про сплату аліментів на повнолітню дитину, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов'язався сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 16% всіх видів його заробітку до закінчення нею навчання.

В ст. 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В даному випадку, колегія суддів бере до уваги те, що крім утримання малолітньої дини ОСОБА_9 у відповідача на утриманні перебуває ще одна дитина - неповнолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з тим, не може бути підставою для зменшення розміру частки аліментів на малолітню ОСОБА_9 посилання відповідача на те, що він у добровільному порядку надає грошові кошти на утримання повнолітньої дитини, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідачем до суду не надано доказів про те, що його повнолітня донька ОСОБА_8 продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги відповідача у такому ж обсязі, як малолітня дитина ОСОБА_9, обов'язок утримання якої визначений положеннями ст. 180 СК України незалежно від такої можливості відповідача.

Матеріали справи свідчать про те, що окрім власного утримання та утримання спільної з позивачем дитини, відповідач зобов'язаний також матеріально забезпечувати неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, а тому суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що відрахування із його заробітної плати не можуть бути більшими, ніж 50 відсотків, оскільки ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, за винятком відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Крім того, не можуть бути задоволені вимоги апеляційної скарги відповідача в частині зміни часу, з якого підлягають стягненню аліменти, оскільки ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому відповідач помилково вважає, що судом було стягнуто аліменти за минулий період, що потребує доведення з боку позивача вжиття заходів щодо одержання аліментів.

Надані ОСОБА_4 до суду першої інстанції копії квитанцій про оплату проживання у гуртожитку, поповнення рахунку мобільного зв'язку, а також перерахування грошових коштів на рахунки сторонніх осіб, які не є учасниками даної справи, не можуть бути доказом сплати відповідачем коштів на утримання дитини в добровільному порядку.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, визначивши частку від заробітку відповідача, яка підлягає стягненню на користь позивача на утримання дитини, в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року змінити та визначити частку від заробітку ОСОБА_4, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини, в розмірі ? частини.

В іншій частині залишити рішення без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді