Справа № 442/213/17
Провадження № 2/442/136/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2018 р. Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Крамар О.В., з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1 розглянувши заяву Обслуговуючого кооперативу «Сонячний промінь» про забезпечення позову у справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Сонячний промінь» до Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів оренди землі, визнання недійсним рішення міської ради, договорів купівлі-продажу та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Дрогобицького міськрайонного суду знаходиться вищевказаний цивільний позов Обслуговуючого кооперативу «Сонячний промінь», в якому позивач просить: визнати недійсним рішення Дрогобицької міської ради Х сесії сьомого скликання № 290 від 07 червня 2016 року; визнати недійсними договори купівлі-продажу земельної ділянки 18 д (кадастровий номер :01:015:0055), загальною площею 72 кв.м. та земельної ділянки 18 г (кадастровий номер :01:015:0054), загальною площею 72 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул..Пилипа Орлика; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на відповідні земельні ділянки.

З метою забезпечення позовних вимог позивач подав до суду заяву про забезпечення цивільного позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку 18 д (кадастровий номер :01:015:0055), загальною площею 72 кв.м. та земельну ділянку 18 г (кадастровий номер :01:015:0054), загальною площею 72 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Орлика Пилипа; до набрання чинності рішенням у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо спірних земельних ділянок.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що предметом спору є, зокрема, земельна ділянка 18 д (кадастровий номер :01:015:0055), загальною площею 72 кв.м. та земельна ділянка 18 г (кадастровий номер :01:015:0054), загальною площею 72 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Пилипа Орлика.

16.03.2016р. було задоволено їхню заяву про забезпечення позову та накладено арешт на земельні ділянки.

23.03.2017р. ними було подано заяву у ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції для належного виконання ухвали суду про накладення арешту.

При цьому, 16.03.2017р. о 22 год. 10 хв. (в день ухвалення рішення про накладення арешту судом першої інстанції) відповідач ОСОБА_2 відчужила земельну ділянку 18 г (кадастровий номер :01:015:0054), загальною площею 72 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Дрогобич, вул. Пилипа Орлика, на користь ОСОБА_4, а земельну ділянку 18 д (кадастровий номер :01:015:0055), загальною площею 72 кв.м. розділено на дві окремі і одну розміром 0.0036 га. відчужено 18.03.2017р. на користь ОСОБА_3.

Таким чином, з дня винесення ухвали про забезпечення позову до її виконання органом ДВС, ОСОБА_2 вчинила дії для ухилення від відповідальності та унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

14.09.2017р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області постановлено ухвалу, згідно якої заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено та знято арешт з земельної ділянки 18 д (кадастровий номер :01:015:0055) загальною площею 72 кв.м. та земельної ділянки 18 г (кадастровий номер :01:015:0054) загальною площею 72 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул.Пилипа Орлика і знято заборону будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо спірних земельних ділянок.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що: «...підстави для забезпечення позову ґрунтувалися лише на припущеннях, з часу винесення ухвали 16.03.2017 року по даний час позивач так і не подав доказів, щодо підтвердження своїх припущень викладених у заяві про забезпечення позову. Натомість, вказана вище ухвала порушує права та інтереси відповідача, щодо можливості користуватися та розпоряджатися власним майном»

29.11.2017р. апеляційним судом Львівської області апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Сонячний промінь" задоволено частково, ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 вересня 2017 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

02.02.2018р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області постановлено ухвалу, якою задоволено заяву відповідача та скасовано заходи забезпечення позову.

08.12.2017р. ними було подано уточнення позовних вимог до яких долучено ряд документів, що підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

23.05.2018р. представником позивача - ОСОБА_6 подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, серед яких, зокрема, висновок експерта від 04.05.2018р. та постанову апеляційного суду Львівської області.

У долучених доказах підтверджуються порушені права позивача та обставини незаконності відчуження земельних ділянок, а саме: п. 2 висновку експерта зазначено, що: «земельні ділянки 18-д та 18-г...знаходяться в межах червоних ліній та відносяться до земель загального користування у відповідності до ст. 83 ЗК України, які не можуть передаватись у приватну власність»

Отже, позивачем представлено ряд доказів щодо обґрунтування позову та порушеного права зі сторони відповідачів.

При цьому, у звязку з продовженням судового розгляду та його штучним затягуванням зі сторони відповідачів (неявки в судові засідання, заяви про відвід судді), продовжує існувати висока ймовірність того, що відповідачі зможуть в будь-який час здійснити відчуження спірних земельних ділянок на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Також відповідачі можуть провести (та на даний час здійснюють такі дії) будівельні роботи на спірних ділянках, що також утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду

Існують реальні побоювання того, що до завершення судового розгляду та набранням рішення суду законної сили, відповідачі можуть в черговий раз відчужити земельні ділянки, записи про право власності на які на даний час оскаржуються, та унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися.

Дослідивши подану заяву та наявні матеріали справи, суд, приходить до наступного.

Згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

За змістом ст. 149 ЦПК України , забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно зі ст.151 ЦПК України, заява по забезпечення позову повинна містити, в тому числі, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Пленум ВСУ України у п. 4 Постанови "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, з метою правильного застосування норм закону роз»яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявником вимоги ст.151 ЦПК не виконані, так як не надано доказів існування обставин, якими він обґрунтовує заяву про забезпечення позову, та що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття відповідних заходів, зокрема: не долучено до матеріалів справи правовстановлюючого документу, на право власності на земельну ділянку площею 18,9 га, не зазначені пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

При розгляді даної заяви, суд враховує те, що 14.09.2017р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області постановлено ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову задоволено та знято арешт з земельної ділянки 18 д (кадастровий номер :01:015:0055) загальною площею 72 кв.м. та земельної ділянки 18 г (кадастровий номер :01:015:0054) загальною площею 72 кв.м., що знаходяться за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул.Пилипа Орлика і знято заборону будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо спірних земельних ділянок, дана ухвала позивачем не оскаржувалась.

В заяві про забезпечення позову позивач посилається на висновок експерта № 25/18 від 04.05.2018 року та на Постанову Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2018 року, однак суд критично ставиться до таких доводів, оскільки це є докази для правильного розгляду справи вцілому, а не підставами для забезпечення позову. (а.с.55-79)

В даному випадку, суд виходить з того, що заявником вимоги ст.151 ЦПК не виконані, так як не надано доказів існування обставин, якими він обґрунтовує заяву про забезпечення позову, та що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття відповідних заходів, не зазначені пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, тому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149- 153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви Обслуговуючого кооперативу «Сонячний промінь» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Крамар