Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Ткаченко О.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії МЕ № 290401 виданий 26.03.2003 року)

представника позивача: ОСОБА_2 (ордер серії ОД № 245316 виданий 04.12.2017 року)

представника відповідача: ОСОБА_3 (ордер серії ОД № 225286 виданий 04.01.2018 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/10259/17

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі

В С Т А Н О В И В :

05.12.2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_4 (далі по тексту відповідач) про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі (а.с.1-4).

Так, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти на утримання доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі, а саме по 25 000 гривень, щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення доньки повноліття, а саме до 06.07.2025 року.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2017 року відкрито провадження по справі № 495/10259/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Справу призначено до розгляду (а.с.16).

04.01.2018 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_4, надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів, відповідно до якого з позовними вимогами ОСОБА_1 згоден частково, в частині визначення розміру аліментів у розмірі 1 500 грн., у задоволенні позову у іншій частині просить відмовити (а.с.32-36).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, та її представник ОСОБА_2, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача (ОСОБА_4С.) ОСОБА_3, поданий до суду відзив ОСОБА_4 на позовну заяву ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі, з позовними вимогами ОСОБА_1 згоден частково, а саме в частині визначення розміру аліментів у розмірі 1 500 грн., у задоволенні позову у іншій частині просить відмовити.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судових засіданнях пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 19.03.2003 року між позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відповідачем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії I-BЛ №165486, виданого 19.03.2003 року виконавчим комітетом Миронівської сільської ради Первомайського району Харківської області, актовий запис №01.

Від сумісного шлюбу у сторін 06.07.2007 року народилася донька ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №100631, виданим 11.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №304 (а.с.5).

За твердженням позивачки, декілька місяців подружжя проживає окремо, донька машкає разом із матірю ОСОБА_1, та знаходиться на її утриманні, батько дитини не допомагає утримувати їх матеріально.

Позивач зазначає, що ОСОБА_4 ухиляється від покладеного на нього ст.180 Сімейного кодексу України обовязку утримання дітей, угоди про добровільну сплату аліментів між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не досягнуто, стан здоровя та матеріальне становище ОСОБА_4 дозволяє утримувати доньку. Інших утриманців, у тому числі, малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків у ОСОБА_4 немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться.

Як стверджує позивач, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований на території України, але працює електромеханіком на танкері та має щомісяця дохід у розмірі понад 3 250 Євро, що еквівалентно 104 000 грн.

Так, 18.12.2017 року від представника позивача ОСОБА_2, надійшло клопотання про витребування доказів, з якого вбачається, що позивач просить суд витребувати з Крюінгового офісу «VELBOT MARINE SHIPPING COMPANI, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Нежінська, 6, офіс 3, або м. Одеса, вул. Космонавтів, 64 «А», інформацію: чи укладався індивідуальний трудовий договір моряка з ОСОБА_4, коли саме був укладений трудовий договір, на який строк, яка посада ОСОБА_4 та заробітна плата або надати копію вказаного трудового договору моряка (а.с.23-24).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2017 року клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, про витребування доказів задоволено. Витребувано з Крюінгового офісу «VELBOT MARINE SHIPPING COMPANI», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Нежінська, 6, офіс 3, або м. Одеса, вул. Космонавтів, 64 «А», інформацію: чи укладався індивідуальний трудовий договір моряка з ОСОБА_4, коли саме був укладений трудовий договір, на який строк, яка посада ОСОБА_4 та заробітна плата або надати копію вказаного трудового договору моряка (а.с.27-28).

08.02.2018 року на виконання ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2017 року, на адресу суду надійшов лист від генерального директору ТОВ «ОСОБА_6 ШИППІНГ КОМПАНІ» - ОСОБА_7, з якого вбачається, що господарська діяльність ТОВ «ОСОБА_6 ШИППІНГ КОМПАНІ» здійснюється по наданню послуг з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном. ТОВ «ОСОБА_6 ШИППІНГ КОМПАНІ» у відношенні клієнтів, яким надаються послуги з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном не є роботодавцем, а є лише посередником. А отже, ОСОБА_4 в ТОВ «ОСОБА_6 ШИППІНГ КОМПАНІ» не працевлаштований.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Закон покладає на батьків обов'язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов'язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання.

У випадку невиконання батьками обов'язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. При злісному ухиленні батьків від сплати аліментів вони підлягають притягненню до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.164 Кримінального кодексу України.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

Так, при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків на користь дитини, суд має враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров'я дитини, тим більше коштів на утримання вона потребує. При розгляді справи про стягнення аліментів при визначенні їх розміру, суд повинен враховувати також стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Зазначені положення передбачають мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до змісту ч.1 даної статті.

Положеннями ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

На вимоги щодо стягнення аліментів у судовому порядку не поширюється позовна давність. Позов може бути пред'явлено у будь-який час, поки існує право на аліменти. Право на аліменти виникає у дитини з моменту її народження. Якщо один із батьків (або батьки) не виконує свого обов'язку щодо утримання дитини, до нього може бути пред'явлено позов про стягнення аліментів на утримання дитини. У цьому випадку, заінтересована особа, яка має право на одержання аліментів на дитину, вправі вимагати їх виплати у судовому порядку незалежно від строку, що минув з моменту виникнення у неї цього права, а також незалежно від причин, у зв'язку з якими вона раніше не зверталася до суду з позовом. Аліменти звичайно присуджуються на майбутнє. Водночас, як виняток із загального правила, відповідно до частини 1 даної статті, стягнення аліментів відбувається не з моменту (дня) набрання чинності рішенням суду, а з моменту (дня) пред'явлення позову. Причому дане правило діє незалежно від того, наскільки багато часу пройшло від того як було пред'явлено позов до його задоволення судом.

Згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», з 01.01.2018 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлений в розмірі 1 355 грн. (50 % = 677,50 грн.), а для дітей віком від 6 до 18 років 1 689 грн. (50 % = 844,50 грн.).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення щомісячно з відповідача на користь позивача аліментів в твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 2 500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дитини.

Встановлюючи розмір стягнення аліментів, суд виходить з положень ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, у відповідності до ст.ст. 7, 141 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст.182 Сімейного кодексу України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який на момент прийняття рішення, згідно із положеннями Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», дітей віком до 6 років встановлений в розмірі 1 355 грн. (50 % = 677,50 грн.), а для дітей віком від 6 до 18 років 1 689 грн. (50 % = 844,50 грн.).

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 спроможний сплачувати у теперішній час аліменти у більшій сумі позивачем суду надано не було, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечить чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та їх дитини.

В свою чергу, сторони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про зміну (збільшення/зменшення) розміру аліментів.

Так, відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них.

У зв'язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров'я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов'язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення. Крім того, зменшення розміру аліментів за наявності передбачених законом причин не виключає можливості взагалі звільнення від їх сплати. Якщо розмір аліментів було визначено за рішенням суду, заінтересована особа вправі звернутися з позовом до суду про його збільшення або зменшення. Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про часткову законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, у зв'язку з чим такий позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 180, 182-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 2 500 (дві тисячі пятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 05.12.2017 року до повноліття ОСОБА_5, тобто до 06.07.2025 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь держави судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Мишко