АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1748/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 59 Троян Т.Є. Доповідач в апеляційній інстанції Василенко Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Апеляційний суд Черкаської області у складі колегії суддів :

головуючого - Василенко Л.І.

суддів: Фетісової Т.Л., Нерушак Л.В.

секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 серпня 2018 року (постановленого в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Троян Т.Є.) у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, треті особи: ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, Служба у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги: ОСОБА_5, законним представником якого є ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю та стягнення страхових виплат,:

в с т а н о в и в :

07 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, треті особи: ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю та стягнення страхових виплат.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2018 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи Службу у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації.

Позовна заява мотивована тим, що вона є матір'ю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в результаті нещасного випадку на виробництві в ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство», що підтверджується актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 20 вересня 2016 року та актом про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом від 20 вересня 2016 року.

09 листопада 2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про призначення страхових виплат у зв'язку із смертю годувальника. Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області призначено страхові виплати їй, як матері загиблого та батьку загиблого в сумі 851,94 грн. як особам, які не перебували на утриманні потерпілого, але мають на неї право.

Одноразова виплата на сім'ю загиблого станом на 28 грудня 2016 року не призначалась, оскільки згідно даних виконавчої дирекції фонду (лист від 28 грудня 2016 року №890/03-15) ОСОБА_7 на момент смерті фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 у домоволодінні колишньої дружини ОСОБА_4, а тому позивач звернулася до суду з метою встановлення факту проживання однією сім'єю та призначення одноразової допомоги в розмірі 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб (145 000 гривень).

Вказували, що загиблий син ОСОБА_7 з 21 грудня 2012 року, після розлучення з ОСОБА_4, постійно проживав, вів спільне господарство разом із батьками в с. Яснозір'я і батьки-пенсіонери знаходились на його утриманні, про що свідчить довідка Яснозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 2266 від 31 серпня 2016 року.

04 квітня 2018 року уточнивши свої позовні вимоги, остаточно просила встановити факт проживання ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_7 однією сім'єю з моменту розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 до дня смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5; зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області провести нарахування та виплату позивачу одноразової допомоги на сім'ю, як члену сім'ї померлого сина ОСОБА_7 у розмірі 145 000 гривень, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату; зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області провести нарахування та виплату позивачу одноразової допомоги, як особі яка перебувала на утриманні померлого сина ОСОБА_7 у розмірі 29 000 гривень, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Вимогу позивача ОСОБА_3 про зобов'язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області провести нарахування та виплату позивачу одноразову допомогу, як особі яка перебувала на утриманні померлого сина ОСОБА_7 у розмірі 29 000 гривень, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 серпня 2018 року залишено без розгляду.

06 червня 2018 року третя особа в справі - ОСОБА_5, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 заявив самостійні вимоги на предмет спору до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6, Служба в справах дітей Маньківської районної державної адміністрації про зобов'язання нарахувати та виплатити страхові виплати.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 червня 2018 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5, законним представником якого є ОСОБА_4 та прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_5, законним представником якого є ОСОБА_4

Свої вимоги ОСОБА_5 мотивував тим, що факт проживання загиблого з батьками в с. Яснозір'я Черкаського району не відповідає фактичним обставинам та спростовується документами, наявними в матеріалах справи.

Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_7 з 1996 року і по день загибелі проживав без реєстрації у АДРЕСА_1 в домоволодінні своєї дружини ОСОБА_4 Поруч з цим домом проживала мати колишньої дружини ОСОБА_7, яка не припиняла доброзичливого спілкування з зятем. Колишня дружина ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 проживали в с. Дзензелівка Маньківського району. ОСОБА_5 провідував батька під час канікул та на вихідні.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ним не проживає, просили зобов'язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_5, який на підставі зазначеної норми прямої дії належить до сім'ї загиблого батька, одноразової допомоги як члену сім'ї ОСОБА_7 у розмірі 145 000 гривень, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, треті особи: ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ОСОБА_6, Служба у справах дітей Маньківської районної державної адміністрації про встановлення факту проживання однією сім'єю та стягнення страхових виплат у розмірі 145 000 гривень, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відмовлено.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5, законним представником якого є ОСОБА_8, про стягнення страхових виплати задоволено.

Зобов'язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області провести нарахування та виплату ОСОБА_5, одноразової допомоги на сім'ю, як члену сім'ї померлого батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 145 000 гривень, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Рішення суду мотивоване тим, що не надано переконливих доказів на підтвердження факту проживання ОСОБА_7 разом з батьками за адресою: АДРЕСА_2 у період з моменту розірвання шлюбу з ОСОБА_4 по день загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_5.

Припинення спільного проживання дружини та чоловіка через їх розірвання шлюбу, а відповідно і припинення їх сім'ї, тягне за собою визначення ними місця проживання їх неповнолітньої дитини, яка через свій вік не може визначити його самостійно, тобто проживання дитини з батьком чи матір'ю зумовлено їх рішенням. Проте, за всіх ситуацій дитина залишається бути членом сім'ї своїх батьків, оскільки це є підтвердженням сили батьківського статусу, який дає право кожному з них - матері, батькові - зажадати повернення дитини.

З огляду на таке, син загиблого ОСОБА_5 є членом сім'ї загиблого ОСОБА_7, а тому має право на отримання соціальної виплати у розмірі 145 000 гривень, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, яка передбачена ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

В апеляційній скарзі, поданій 01 жовтня 2018 року, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, вважаючи рішення суду таким, що не відповідає вимогам закону, ухвалене з порушенням норм процесуального права та при неправильному застосуванні норм матеріального права, просило скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 серпня 2018 року в частині задоволення позову третьої особи ОСОБА_5 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог третьої особи ОСОБА_5

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом невірно визначено правовідносини, що склалися, та не надано належну правову оцінку доказам, які досліджувалися під час судового розгляду.

Вважає, що сім'ю завжди поєднує спільний побут та спільний бюджет, а з матеріалів справи та з обставин встановлених судом, вбачається, що загиблий ОСОБА_7 проживав сам, одиноко, без сім'ї. Його син, ОСОБА_5 проживав разом з мамою однією сім'єю. Не може дитина бути членом двох сімей одночасно. Але дитина має право на утримання від батька, тому Управлінням Фонду було здійснено призначення страхових виплат у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день настання права на страхову виплату.

Крім того, з метою контролю за правильністю призначень страхових виплат, з 21 грудні 2016 року по 22 грудня 2016 року головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю Управління Державної служби України з питань праці у Черкаській області проведено перевірку правильності призначення страхових виплат після смерті ОСОБА_7 Згідно акту перевірки від 22 грудня 2016 року порушень не виявлено.

У відзиві, поданому 19 листопада 2018 року, адвокат ОСОБА_5 - ОСОБА_9, вважаючи, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 30 серпня 2018 року без змін.

У відзиві зазначено, що в матеріалах справи містяться належні, допустимі та достатні докази того, що загиблий ОСОБА_7 був батьком ОСОБА_5, що смерть ОСОБА_7 настала внаслідок нещасного випадку на підприємстві, пов'язаного з виробництвом, що ОСОБА_5 перебував на утриманні як своєї матері, так і свого загиблого батька, а також те, що ОСОБА_5 мав зі своїм батьком, як і матір'ю, спільний побут, купували майно для спільного користування, спільно ремонтували домоволодіння в якому проживав загиблий.

Також зазначено, що дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає, тому син загиблого ОСОБА_5 є членом сім'ї ОСОБА_7, а тому має право на отримання соціальної виплати у розмірі 145 000 гривень, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Черкаської області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області - ОСОБА_10, ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_11, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Рішення суду оскаржується в частині задоволення позову третьої особи ОСОБА_5 щодо наявності підстав для отримання соціальної виплати у розмірі 145 000 гривень, при цьому правильність визначення судом розміру виплати теж не оспорюється.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до копії свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого Черкаським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаські області 06 вересня 2016 року, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.2 а.с. 11).

ОСОБА_7 працював на державному підприємстві «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» лісорубом.

Згідно акту про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом від 05 серпня 2016 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 близько 12:00 год. приступили до звалювання чергової сосни, ОСОБА_7 визначив напрямок звалювання дерева, зробив підпил, вийняв клинок і основним різом здійснив основний пропил. Помічник натиснув на рукоять вилки і штовхнув дерево, ОСОБА_7 попрямував у напряму протилежному підпилу, але дерево впало у тому ж напряму, вдаривши його стовбуром. ОСОБА_7 було доставлено до Корсунь-Шевченківської ЦРЛ, де він через деякий час помер (т.1 а.с. 13-16).

З акту проведення спеціального розслідування від 20 вересня 2016 року вбачається, що 08 серпня 2016 року наказом управління Держпраці у Черкаській області № 42-р утворено комісію, яка в період з 08 серпня 2016 року по 19 вересня 2016 року провела спеціальне розслідування даного нещасного випадку (т.1 а.с. 17 - 22).

За висновком комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, що стався на території урочища Драбівська дача відділ № 5, квартал № 65 Кумейківського лісництва ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» нещасний випадок, що стався з лісорубом ДП «Корсунь-Шевченківське лісове господарство» ОСОБА_7 визнано таким, що пов'язаний з виробництвом відповідно пункту 15, абзацу 2 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 30 листопада 2011 року №12.

Пунктом 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Пунктом 1.2. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 27 квітня 2007 року № 24, чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд) в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) зобов'язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право, зокрема, одноразову допомогу в разі смерті потерпілого.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 27 вересня 2016 року вбачається, що комісією при виконкомі Кумейківської сільської ради підтверджено, що громадянин ОСОБА_7 проживав без реєстрації з 1996 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 на території Кумейківської сільської ради в домоволодінні ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 65).

Відповідно до копії довідки Кумейківської сільської ради від 19 серпня 2015 року № 303 загиблий ОСОБА_7 проживав без реєстрації в АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 91).

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 17 серпня 2000 року, батьками ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4, є загиблий ОСОБА_7 та ОСОБА_12 (т.2 а.с. 87).

Згідно копії свідоцтва про шлюб від 09 березня 2011 року НОМЕР_3 ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_4 (т.2 а.с. 88).

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами по справі, що син загиблого ОСОБА_7 - ОСОБА_5 проживав разом із матір'ю ОСОБА_4, яка припинила шлюбні відносини із загиблим, в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області.

09 листопада 2016 року відділенням було призначено одноразову допомогу синові загиблого в розмірі 20 розмірів мінімальної заробітної плати та щомісячні страхові виплати батьку та матері загиблого ОСОБА_6 та ОСОБА_3

Одноразова виплата на сім'ю загиблого не призначалась з тих підстав, що за даними Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області наявні розбіжності в документах про фактичне місце проживання загиблого та склад його сім'ї.

У відповідності до ст. 1 Сімейного Кодексу України останній визначає, зокрема, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей.

За ч. 1 ст. 6 Сімейного Кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, яка регламентує сім'ю, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Таким чином, ч. 2 ст. 3 СК України надає можливість набуття статусу члена сім`ї своїх батьків без спільного проживання з ними лише дитині, правовий статус якої згідно з ч. 1 ст. 6 Сімейного Кодексу має особа до досягнення нею повноліття.

Станом на момент настання страхового випадку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, не досяг повноліття, а отже мав саме правовий статус дитини.

Статтею 5 Сімейного Кодексу України визначено, зокрема, що держава охороняє сім'ю.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що син загиблого ОСОБА_5, у відповідності до приведеного законодавства, є членом сім'ї ОСОБА_7, а тому має право на отримання соціальної виплати у розмірі 145 000 грн., що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, яка передбачена ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Доводи апеляційної скарги фактично ідентичні з доводами викладеними у відзиві на позовну заяву ОСОБА_5, були предметом дослідження суду першої інстанції, та визнані колегією суддів такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Зокрема, посилання викладені в апеляційній скарзі на те, що сім'ю завжди поєднує спільний побут та спільний бюджет, а з матеріалів справи та з обставин встановлених судом, вбачається, що загиблий ОСОБА_7 проживав сам, одиноко, без сім'ї, а його син, ОСОБА_5, проживав разом з мамою однією сім'єю, та, що дитина не може бути членом двох сімей одночасно є безпідставними.

Так дійсно ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України, яка регламентує сім'ю, визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Проте, як зазначалось, водночас даною нормою передбачено і те, що дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає, що правомірно і було враховано судом першої інстанції при вирішенні спору в даній частині.

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що під час розгляду справи суд правильно застосував норми матеріального права й не допустив порушень норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, а тому рішення суду відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення, оскільки наведені в них доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді : Т.Л. Фетісова

Л.В. Нерушак