ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/216/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі судді Вовка Є.І.,

при секретарі Крамарчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_2 на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Пишного Артема Володимировича щодо винесення постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою від 07.08.2018 року (яка була передана судді Вовку Є.І. за вхідним номером контрольного журналу №1838 від 01.10.2018 року - а.с.3), на дії приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Пишного Артема Володимировича, у якій просив:

- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони и його відчуження за виконавчим провадженням № 56202607, неправомірними;

- зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимирович - скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 квітня 2018 року за виконавчим провадженням № 56202607;

- зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимирович, зняти арешт з майна ОСОБА_2, що накладений на підставі постанови пр арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 квітня 2018 року за виконавчим провадженням № 56202607, в тому числі по картковим рахункам, які призначені для виплат- заробітної плати та соціальної допомоги ОСОБА_2, а саме:

НОМЕР_1 відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 300001 по підприємству - Комунальне підприємство «Борщагівка»;

НОМЕР_2 відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 300001 по підприємству - Українські лабораторії якості і безпеки продукції АПК при Національному університеті біоресурсів та природокористування України;

НОМЕР_3 відкритий в публічному акціонерному товаристві "Державний ощадний баю України" - рахунок для соціальних виплат по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

- зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича зняти арешт з майна ОСОБА_2, що накладений на підставі постанови пр: арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19 квітня 2018 року за виконавчим провадженням №56202607 та повідомити всі фінансові установи, в тому числі ПАТ КБ "Приватбанк" та ПАТ "Державний ощадний банк України" про знятт арешту з майна боржника;

- зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича зняти арешт з рухомого і нерухомого майна ОСОБА_2, що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від «19» квітня 2018 року за виконавчим провадженням № 56202607.

На обґрунтування вимог скарги скаржник посилається на ті обставини, що на підставі ухваленого Дарницьким районним судом м.Києва рішення по справі № 753/12641/15 був виданий виконавчий лист. 27.04.2018року приватним виконавцем Пишним А.В. відкрито виконавче провадження №56202607 та накладено арешт на карткові та кредитні рахунки ОСОБА_2, про що останньому стало відомо випадково, коли він хотів отримати кошти в терміналі банку. Вважає такі дії приватного виконавця Пишного А.В. незаконними та такими, що завдають значної матеріальної та моральної шкоди скаржнику та його малолітнім дітям.

Сторони в судове засідання не з'явились.

Скаржник у письмовій заяві вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просив проводити розгляд скарги у його відсутність.

Розгляд скарги здійснювався без участі стягувача, боржника і приватного виконавця, що не перешкоджає розгляду скарги на підставі ч. 2 ст.450 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи учасників справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що скаржник огульно - без надання доказів посилається на вищевказані обставини, в тому числі, на дії приватного виконавця Пишного А.В. вищевказаного виконавчого провадження №56202607.

Так, згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Рішення суду є обов"язковим до виконання. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З положень ч.6 ст.81 ЦПК України вбачається, що доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Проте, доводи скаржника щодо змісту дій, рішень вказаного приватного виконавця, зокрема щодо їх невідповідності вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеними, в тому числі, всупереч вищенаведеним положенням ст.81 ЦПК України, а також принципам змагальності та диспозитивності (ст.ст.12, 13 ЦПК України). При цьому, наявні матеріали справи (надані скаржником додатки) не містять навіть відповідних копій постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Пишного Артема Володимировича, отже твердження скаржника щодо їх існування фактично грунтується лише на припущеннях скаржника.

Докази, які вказували б на порушення вказаним приватним виконавцем чинного законодавства, прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що заявником не доведено наявність підстав для задоволення вказаних вимог скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні вимог скарги ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів.

СУДДЯ: