Справа № 559/1612/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 березня 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Дубно справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі відповідача) на його користь 28099 грн. 41 коп. заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) №б/н від 10.10.2016 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 20290,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення кредиту здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» до «25» числа кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із «Умовами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, підтверджується підписом у заяві.

При укладені договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А також статтями 599, 526, 527, 530 ЦК України, оскільки зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах. Встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Позивач свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ст. ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 13.06.2017 має заборгованість в сумі 28099 грн. 41 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 19724 грн. 69 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 2976 грн. 00 коп., заборгованості за пенею та комісією 3944, 90 грн., а також штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 1453,82 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 38).

Відповідачка, будучи належно повідомленою про день та час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, в судові засідання тричі не зявилась, причини неявки не повідомила, заперечень чи відзиву на позов не подала (а.с. 43, 46, 48). Також про обізнаність відповідачки свідчить і той факт, що 03.01.2018 від неї надійшла заява про відкладення розгляду справи для надання можливості укласти угоди з адвокатом, також просила ознайомитись з матеріалами справи (а.с. 45). Клопотання судом задоволено. Проте більше ні сама відповідачка, ні будь-який представник від її імені, до суду не звертались.

Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалу і вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що відповідно до відповідно до Генеральної угоди №б/н від 10.10.2016 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 20290,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення кредиту здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» до «25» числа кожного місяця Відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом (а.с. 5,6).

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» складає між нею та банком договір, підтверджується підписом у заяві (а.с. 5).

При укладені договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач зобовязання за вказаним договором належно не виконував.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ст. ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно розрахунку (а.с. 4) до заборгованості включено пеню у розмірі 3944,90 грн., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 «Умов та правил надання банківських послуг», передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. І одночасно Позивач просить стягнути з відповідача штраф за невиконання чи неналежне виконання зобовязань позичальником відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної відповідальності.

Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015.

Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем, в частині нарахування суми боргу за пенею.

Загальний розмір зобовязання, що виник у відповідача у звязку з отриманням кредитних коштів та користуванням ними, виходячи з поданих доказів, без врахування суми боргу за пенею, складає 24154,51 грн., з яких: заборгованість за кредитом 19724 грн. 69 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 2976 грн. 00 коп., а також штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 1453,82 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн. (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 629, 634, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково: стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, виданий Дубенським МРВ УМВС України в Рівненській області 11.01.2001, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце реєстрації: вул. Залізнична, 65/1, м. Дубно, Рівненської області) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"(місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпро, , рах. № 3111, МФО №305299):

- заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.10.2016 у розмірі 24154 (двадцять чотири тисячі сто пятдесят чотири) грн. 51 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом 19724 (девятнадцять тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 69 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 2976 (дві тисячі девятсот сімдесят шість) грн. 00 коп., а також штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 1453 (одна тисяча чотириста пятдесят три) 82 грн.;

- судові витрати в розмірі 1600 (одна шістсот) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд, який ухвалив рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: