Справа № 686/3941/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Приступи Д.І.,

при секретарях Стрілець С.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (29000, АДРЕСА_1, податковий номер НОМЕР_1) до ОСОБА_3 (29025, АДРЕСА_2, податковий номер НОМЕР_2) про стягнення коштів за договором поставки,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить стягнути з останнього кошти за договором поставки в розмірі 223 500 грн. Мотивує тим, що фактично між сторонами було укладено усний договір поставки непродовольчих товарів. Протягом 2014 -2016 років позивач перерахував на банківський рахунрок ФОП ОСОБА_3 245 500 грн. Протягом 2013-2016 років відповідачем поставлено позивачу 783 одиниці непродовольчих товарів. Після проведення інвентаризації поставленного товару позивачем встановлено, що не поставлено товару, за який позивач здійснив повний розрахунок на суму еквівалентну 282 910,15 грн. Після встановлення факту недоотримання товару, відповідач здійснив повернення частини сплачених коштів та здійснив державну реєстрацю припинення діяльності фізичної особи підприємця, з метою уникнення матеріальної відповідальності за фактом невиконання господарського зобовязання. За таких обставин, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

В судовому засіданні повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Повноважний представник відповідача в судовому засіданні та в поданному відзиві на позов протии позовних вимог заперечує, вказує на їх безпідставність та просить в задоволенні позову відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необгрунтованість позовних вимог та до того, що в задоволенні позову слід відмовити.

Як обэєк4тивно встановлено судом, ФОП Петранюк зареєстрований у встановленому законом порядку як особа, що здійснює підприємницьку діяльність.

З 25 вересня 2013 року до 26 липня 2016 року ОСОБА_3 також здійснював підприємницьку діяльність.

На підставі договорів оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 1 жовтня 2013 року, сторони орендували торгівельну площу магазину по вул..Чкалова, 14 у м.Хмельницькому.

Протягом 2014-2016 років позивач перерахував за платіжними дорученнями на банківський рахунрок ФОП ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 245 500 грн.

За ці кошти ОСОБА_3 придбав у ТОВ «Блюм Україна» товар, який доставлявся перевізником до місця здійснення ФОП ОСОБА_2 торговельної діяльності.

ОСОБА_3 також повернув частину коштів на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 на загальну суму 22 000 грн.

Зазначені обставини визнаються сторонами та встановлені ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 22 березня 2017 року у справі №686/15953/16-ц, якою залишено в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 9 лютого 2017 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2В до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 223 500 грн.

На думку суду безпідставним, не підтвердженим жодним доказом є твердження позивача про те, що між сторонами було сформовано домовленість про здійснення спільної господарської діяльності щодо поставки товарів і укладено договір поставки непродовольчих товарів.

Відповідно, ч.1 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ст.180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договорі відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачени законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому раз погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Тобто, правочин має бути зафіксований у формі договору або випливати з листів, факсограм, телеграм, телефонограм тощо.

Позивач не надав жодних документів, де було б встановлено предмет, ціну та строк дії договору, який за його твердженням укладено між сторонами.

Керуючись ст.ст.141, 258, 259, 353, 354 ЦПК України,

вирішив:

В позові відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.06.2018 року.

Суддя: Д.І. Приступа