Справа № 146/1133/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" листопада 2018 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу

ім'я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

вимоги позивача: про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

представник відповідача: адвокат ОСОБА_3

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

26 липня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_2 на її корить на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової суми в розмірі 600 гривень на тверду грошову суму в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот ) гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Даний позов обґрунтовано наступним.

Позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2

11 червня 2008 року шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Томашпільського районного суду.

Від спільного проживання у сторін народилася дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина залишилася проживати з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року з відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 28 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Однак позивачка вважає, що вказана сума є мізерною для гармонійного розвитку дитини, враховуючи постійні підвищення цін на товари та послуги. Також позивачка зазначає, що вона самостійно не має можливості в повній мірі забезпечувати матеріальне становище дитини, відповідач добровільно відмовляється сплачувати аліменти в більшому розмірі, тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 12 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду 29 листопада 2018 року з повідомленням сторін.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що позивачкою не надано доказів про платоспроможність відповідача. Разом з тим вказав, що відповідач згідний сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність показань сторін по справі, сприяючи всебічному й повному з'ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в АДРЕСА_3 народилася ОСОБА_4. У свідоцтві про її народження батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5).

Згідно рішення Томашпільського районного суду від 11 червня 2008 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, судом вирішено шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований 12 вересня 2002 року в Жолоб?янській сільській раді Томашпільського району Вінницької області - розірвати. (а.с.4)

Відповідно до рішення Томашпільського районного суду від 22 грудня 2015 року у цивільній справі № 146/1493/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів, судом вирішено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителя АДРЕСА_1 тимчасово не працюючого, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, в твердій грошовій сумі у розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.15).

Згідно довідки сільського голови Жолоб?янської сільської ради Томашпільського району Вінницької області від 3 листопада 2018 року, на утриманні ОСОБА_1, що проживає за адресою АДРЕСА_3 знаходяться її неповнолітня дочка ОСОБА_4, 2002 року народження (а.с.7).

Також, дитина сторін ОСОБА_4 навчається у Коледжі економіки і права Вінницького кооперативного інституту ІІ рівня акредитації на ІІ курсі денної форми навчання за спеціальністю -харчові технології, на договірній основі. (а.с.14)

Згідно додаткової угоди до договору про надання освітніх послуг Вінницьким кооперативним інститутом № 108 від 30 серпня 2017 року вбачається, що вартість навчання дитини ОСОБА_4 на 2017-2018 рік становить 8300 гривень. (а.с.12)

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як встановлено, на підставі рішення Томашпільського районного суду від 22 грудня 2015 року аліменти із відповідача стягуються на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_4 2002 року народження в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до цивільного кодексу України.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Як вказав Верховний Суд України у правовій позиції від 6.11.2013 року у справі №6-113цс13 розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягає індексації у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2018 рік" за пoданням Міністерства фінансів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення:

дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень;

дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судових розгляд.

Отже, виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, враховуючи те, що позивачкою не надано доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, однак зважаючи на обов'язок батька утримувати дитину та враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог частково і вважає достатнім стягувати із відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - зокрема за подання позовів у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 гривень, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 704,80 гривень.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави 704,80 гривень судового збору. На підставі викладеного, керуючись статями 180-182, 191, 198-200 СК України, ст.2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 279, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Змінити розмір стягуваних аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, визначений рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року у справі № 146/1493/15-ц.

Призначити даним рішенням новий розмір аліментів, а саме стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з набрання даним рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Томашпільського районного суду Вінницької області по справі № 146/1493/15-ц у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягнення аліментів - відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704,80 гривень (сімсот чотири гривні 80 копійок) судового збору.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім'я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2, адреса: 24224, АДРЕСА_4

відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_5

Суддя: О. В. Пилипчук

Повний текст рішення виготовлено 30 листопада 2018 року