Справа № 752/9733/18
Провадження № 2/752/4519/18
РІШЕННЯ

Іменем України

26.11.2018 року Голосіївський суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря судового засідання Шевчук М.Ю.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля. В обґрунтування позову зазначено, що 22.04.2017 року на припарковий автомобіль НОМЕР_1, власником якого є позивач, по вул. Жилянській, 53 (навпроти житлового будинку № 49/51 по вул. Жилянській) в м. Києві впала гілка з дерева, що росло на прибудинковій територій будинку, в результаті чого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Згідно висновку про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, вартість матеріального збитку становить 17820,81 грн. Відповідно до листа КО «Київзеленбуд» від 26.05.2017 року, вказане дерево - клена ясенелистого, відновиться до категорії аварійного та потребує видалення. Вважає, що у зв'язку з бездіяльністю відповідача щодо видалення аварійного дерева, йому завдана матеріальна шкода, а також моральна шкода, оскільки, в зв»язку з пошкодженням автомобіля він позбавлений був здійснювати необхідні поїздки, що порушило його звичний спосіб життя, та призвело до психологічного стресу. Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 17820,81 грн., витрати за проведення дослідження в сумі 1200 грн., моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та судовий збір.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.05.2018 року, у справі відкрито провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року, підготовче судове засідання у справі закінчено та справу призначено до розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Подав суду письмовий відзив на позов, відповідно до якого в задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки, матеріали справи не містять доказів того, що позивач є власником транспортного засобу, відсутні докази огляду місця події за участі уповноважених осіб, що ставить під сумнів деякі пояснення позивача, а також відповідач є неналежним відповідачем у справі, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, в зв»язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, у тому числі відзив на позовну заяву, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Однією з засад судочинства, регламентованої п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивачем в обґрунтування позову зазначається, що він є власником транспортного засобу «Geely CK» д.н.з.НОМЕР_2, який отримав механічні пошкодження. Однак, будь-яких доказів на підтвердження належного володіння позивачем вказаним автомобілем матеріали справи не містять та позивачем в ході розгляду справи суду надано не було.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до змісту вказаної норми, умовою для відшкодування шкоди є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо), причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також наявність вини в завдаванні шкоди.

Положеннями ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії, останньої, були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Пунктом сьомим частини 1 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об'єктів благоустрою.

Відповідно до вимог пункту 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України від 10 квітня 2006 року № 105, яким врегульовано питання утримання зелених насаджень у населених пунктах України (далі - Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Положеннями п. 5.5 вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об'єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об'єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Відповідно до вимог п. 2. 1 розділу ІІ Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст.ст. 18, 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію.

В силу вимог ч. 2, 3, 4 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об'єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об'єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку. Видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджень зелених насаджень загрожує життю, здоров'ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб.

Згідно із вимогами ст.ст. 13,21 цього Закону прибудинкова територія відноситься до об'єктів благоустрою, а зелені насадження на ній є одним з елементів благоустрою.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного процессуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях( ч. 6 ст. 81 ЦПК).

В обгрунтування позову позивач посилається на висновок ДОП Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві від 05.05.2017 року, відповідно до якого встановлено, що 22.04.2017 року до Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві надійшла письмова заява ОСОБА_1 стосовно виявлення пошкодження власного автомобіля НОМЕР_1, в результаті падіння дерева за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 49/51.

До поліції, згідно вказаного висновку, - заявник звернуся з метою інформування та встановлення осіб, відповідальних за прибудинкову територію та стан зелених насаджень. З метою встановлення факту вчинення протиправних дій були опитані мешканці сусідніх будинків, пересічні громадяни та працівники ЖЕД-101. В ході перевірки відомості, які б вказували на наявність вчиненого кримінального правопорушення, встановити не вдалось, та відповідно підставами для додаткового реагування з боку поліції відсутні (а.с. 12-13).

Крім того, відповідно до листа Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, позивачу було повідомлено, що в ході перевірки його заяви від 22.04.2017 року стосовно виявлення пошкодження автомобіля, що були спричинені падінням дерева в м. Києві по вул. Жилянській, 49/51, - не виявлено відомостей, які б вказували на наявність ознак кримінального правопорушення, в зв»язку з чим відсутні підстави для відкриття кримінального провадження. Водночас позивача було повідомлено, що місце падіння дерева перебуває під обслуговуванням КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», до якого позивач може звернутись для вирішення питання щодо відшкодування збитків (а.с.11).

Однак, на думку суду, позивачем не доведено факт завдання шкоди 22.04.2017 року автомобілю НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул.. Жилянська, 53, оскільки, доказів на підтвердження того, що на місце події виїжджали працівники поліції, а також, останніми, у відповідності до вимог закону складався, зокрема, протокол огляду транспортного засобу та місця події, - суду в ході розгляду справи надано не було.

До матеріалів позову долучено ряд фотознімків автомобіля та дерева, однак, суд вважає їх недопустимими, оскільки, останні, не містять будь-якої ідентифікуючої інформації, зокрема, щодо дати, місця та часу події.

Крім того, відповідно до акту ЖЕД-101 від 18.05.2017 року, комісією було проведено обстеження зелених насаджень на прибудинковій території будинку № 53 по вул. Жилянській в м. Києві. При візуальному обстеженні явних ознак пошкоджень стовбурів дерев на прибудинковій території зазначеного будинку виявлено не було (а.с.16).

Відповідно до листа Київського комунального об»єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» від 26.05.2017 року, було встановлено, що за висновками фахівців Міської станції захисту зелених насаджень КО «Київеленбуд» дерево ясена ясенелистого, що розташоване на прибудинковій території житлового будинку № 53 по вул. Жилянській (навпроти житлового будинку № 49/51) відноситься до категорії аварійних та потребує видалення. Крім того, зазначено, що відповідальність за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними покладається на балансоутримувача території, яким за вказаною адресою є КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (а.с.17).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивачем зазначається, що пригода сталась за адресою м. Київ, вул. Жилянська, 53 (навпроти житлового будинку № 49/51), однак, у висновку Голосіївського УП зазначається адреса: м. Київ, вул. Жилянська, 49/51.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївської районної в м. Києві ради № 41/10 від 19.10.2010 року, було передано майно територіальної громади Голосіївського району м. Києва з балансу Голосіївської районної в м. Києві ради на баланс комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» 31.10.2010 (а.с.62).

Згідно акту прийому-передачі від 29.10.2010 року, Голосіївська районна в м. Києві рада передала, а КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського району» прийняла майно, зокрема, будинки та споруди за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 53. Однак, будинок під № 49/51 в акті прийому-передачі відсутній, а відтак доказів на підтвердження того, що відповідач є балансоутримувачем і зазначеного майна (будинку № 49/51) та, відповідно, має відшкодувати шкоду, - в матеріалах справи відсутні та позивачем в ході розгляду справи суду не надано.

Оскільки, матеріали позову не містять даних щодо виклику патрульної поліції та, відповідно, відсутній протокол огляду місця події, суд вважає, що позивачем в ході розгляду справи не доведено, що подія мала місце 22.04.2017 року саме за адресою будинку № 53 по вул. Жилянській, балансоутримувачем якого є відповідач у справі.

Крім того, в обгрунтування розміру завданої шкоди позивачем надано висновок ТОВ «Клевер експерт» щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ № 73/02-18, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 становить 17820,81 грн. (а.с.20).

Суд вважає зазначений доказ неналежним та недопустимим, оскільки, останній, не містить всіх необхідних частин дослідження, а також до нього не долучено документів на підтвердження повноважень та кваліфікації оцінювача у даній сфері.

Крім того, зазначений висновок про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля не містить переліку наявності пошкоджень даного транспортного засобу, відсутні дані в частині того, що ці пошкодження утворились внаслідок падіння аварійного дерева.

Також до висновку не долучено протокол огляду транспортного засобу, проведеного оцінювачем і відсутні будь-які відомості про пошкодження внаслідок падіння дерева на автомобіль, а тому він не може підтверджувати причини пошкодження автомобіля позивача.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту завдання шкоди позивачу внаслідок падіння дерева та її розмір, - матеріали справи не містять, а самі по собі листи відповіді, зокрема, КМ «Київзеленбуд» від 26.05.2017 року, на які посилається позивач, - не підтверджують факт падіння гілки дерева на автомобіль та наявності вини відповідача в цьому.

З огляду на викладене, суд вважає, що докази, які містяться в матеріалах справи, не доводять наявність повного складу цивільного правопорушення в діях відповідача, зокрема, прямого причинно-наслідкового зв'язку між заподіяною шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, ні вину відповідача в заподіянні шкоди, ні розміру шкоди, а відтак, відсутність всіх необхідних ознак складу цивільного правопорушення відповідно до ст. 1166 ЦК України унеможливлює притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Крім того, в ході розгляду справи з боку позивача суду не було надано жодних доказів того, що дії відповідача призвели до моральних страждань, та призводять до змін в його житті, а також, враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5), суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди слід також відмовити, в зв»язку з недоведеністю.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи в їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що позивач не обґрунтував та не надав суду належних та допустимих доказів протиправної поведінки відповідача, не довів причинного зв'язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою, не довів вини відповідача у спричиненні йому майнової та моральної шкоди, а також її розмір, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 23, 1166, 1192 ЦК, ст.ст. 10, 11, 13, 81, 141, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про відшкодування майнової та моральної шкоди, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко