Справа № 460/3468/17
Провадження №2/460/634/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2018 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючоїсудді ОСОБА_1

при секретарі - Юрчишині В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2-І.М. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача 167962,19 грн., з яких: 120000,00 грн. - сума позики, 4162,19 грн. - нараховані три проценти річних від простроченої суми, 43800,00 грн. - пеня. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12 травня 2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якого він позичив відповідачу грошову суму у розмірі 120000,00 грн. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язався повернути йому грошові кошти до 26 червня 2016 року, однак цього не зробив, тому просить стягнути з відповідача суму позики, три проценти річних від простроченої суми та пеню відповідно до договору.

Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причин своєї неявки не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Згідно ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних мотивів та передбачених законодавством підстав.

У відповідності зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За наявним в справі договором вбачається, що між сторонами був укладений у письмовій формі договір позики грошей від 12.05.2016 року, за яким відповідач отримав у позивача і зобов'язувалася повернути йому 120000 грн. в строк до 26.06.2016 року, однак відповідно до умов договору, відповідач не виконав свого зобов'язання. Відповідно до п.7 договору відповідач зобов'язався за прострочення зобов'язання сплатити пеню в розмірі 0,1 % від простроченої суми за кожен день прострочення.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК, зокрема, за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв та ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, враховуючи відсутність доказів повернення позики відповідно до вимог ст.545 ЦК України, те, що відповідач заперечень, не надав, а тому судом приймається до уваги розрахунок позивача, який міститься у позовній заяві, згідно якого заборгованість становить 167962, 19 грн., з яких 120000,00 грн. - сума позики, 4162,19 грн. - нараховані три проценти річних від простроченої суми, 43800,00 грн. - пеня.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1696.44 грн.

Керуючись ст. ст. ст.10, 76, 141, 263, 265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 527, 536, 598, 599, 625, 1046, 1047, 1049, 1046, 1048, 1049 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2) 167962 /сто шістдесят сім тисяч дев'ятсот шістдесят дві/ грн. 19 коп. заборгованості та 1696 /тисячу шістсот дев'яносто шість/ грн. 44 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.А.Кондратьєва