Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 601/14787/13-ц

провадження № 61-16879 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С.Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у складі судді Ромазана В. В. від 23 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області у складі колегії суддів: Шевчук Г. М., Загорського О. О., Ткача З. Є. від 28 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 06 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США та взяла на себе зобов'язання повернути кредит у строк до 05 грудня 2031 року з відсотками на рівні 12,90% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 06 грудня 2006 року між банком та

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були укладені два окремих договори поруки.

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, у нього станом на 01 липня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 25 584,37 доларів США, яку позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 23 грудня 2016 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 501,64 доларів США. У задоволенні позову банку до поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник не виконує умов кредитного договору щодо своєчасного повернення коштів, у зв'язку із чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача. При цьому банк звернувся до поручителів поза межами шестимісячного строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України, оскільки пред'явивши у 2009 році вимогу до позичальника про стягнення всієї суми заборгованості, змінив строк повернення кредитних коштів, а тому саме з цього часу у позивача виникло право вимоги до поручителів, однак позов був пред'явлений лише у серпні 2013 року, що свідчить про припинення поруки за вказаним кредитним договором.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 28 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» відхилено, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції правильно виходив із пропуску банком шестимісячного строку звернення до поручителів із вимогами за кредитним договором, внаслідок чого порука припинилася на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України.

У касаційній скарзі, поданій у травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати судові рішення в частині відмови у задоволенні позову із ухваленням нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що термін кінцевого повернення кредиту є 05 грудня 2031 року, а висновок суду про те, що банк змінив строк виконання основного зобов'язання є помилковим. Банк звертався до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку із порушенням умов кредитного договору в частині неповернення чергового платежу, а не заявляв вимогу про дострокове повернення коштів в розумінні статті 1050 ЦК України, тому підстави для припинення поруки відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України відсутні.

Судові рішення оскаржуються лише в частині відмови у задоволенні позову банку до поручителів про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому відповідно до положень частини першої статті 400 ЦПК України законність ухвалених в іншій частині судових рішень колегією суддів не перевіряється.

У липні 2017 року від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надійшли заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в яких вони посилаються на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених судових рішень.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 06 грудня 2006 року між

ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США та взяла на себе зобов'язання повернути кредит у строк до 05 грудня 2031 року з відсотками на рівні 12,90% річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника, 06 грудня

2006 року між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були укладені два окремих договори поруки, відповідно до яких останні поручилися солідарно відповідати перед банком за виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 31 серпня 2009 року, яке набрало законної сили, задоволено частково позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави. Вирішено у рахунок погашення заборгованості у розмірі

33 252,64 доларів США та 23,64 грн звернути стягнення на предмет застави - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею

48,6 кв.м. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 252,64 доларів США та 23,64 грн.

В подальшому зазначене судове рішення було виконане, реалізовано предмет заставного майна, кошти від реалізації якого у розмірі

159 679,22 грн звернуто в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до наданого банком розрахунку, розмір заборгованості позичальника станом на 01 липня 2013 року складала 25 584,37 доларів США, із яких: 13 220,12 доларів США - несплачена заборгованість по тілу кредиту; 12 351,19 доларів США - несплачені проценти за користування кредитом на 01 липня 2009 року; 11,86 доларів США - пеня.

За змістом частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договорів (пункт 5.1.) про їх дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором, не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та чистині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк повного погашення кредиту є 05 листопада 2031 року.

Однак у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором звернувшись до суду в 2009 році з позовом до боржника ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2009 року, яке набрало законної сили, задоволено частково позов ПАТ АБ «Укргазбанк».

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя.

Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

За таких обставин, установивши, що банк у 2009 році змінив строк виконання основного зобов'язання, пред'явивши позов до позичальника про стягнення всієї суми заборгованості та в рахунок якої просив звернути стягнення на предмет застави, суди попередніх інстанцій правильно вважали, що шестимісячний строк звернення із вимогами до поручителів повинен обраховуватися саме з моменту пред'явлення вказаного позову до позичальника, а оскільки банк звернувся до суду із вимогами до поручителів лише у серпні 2013 року, дійшли обґрунтованого висновку про припинення поруки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перед

ПАТ АБ «Укргазбанк» за вказаним кредитним договором.

З урахуванням вищевикладеного, доводи касаційної скарги про дію кредитного договору до 05 грудня 2031 року безпідставні.

Посилання в касаційній скарзі на те, що банк звертався до позичальника про стягнення несплаченого чергового платежу, а не всієї суми заборгованості, спростовується змістом судового рішення від 31 серпня 2009 року, відповідно до якого ПАТ АБ «Укргазбанк» просив стягнути з ОСОБА_6 33 252,64 доларів США, а також на погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет застави, тобто всієї суми заборгованості, що свідчить про зміну строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 28 березня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

С.Ф. Хопта