У Х В А Л А

30 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 754/5350/17

провадження № 61-47577ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування 100 000,00 грн моральної та 77 700,00 грн майнової шкоди, завданої навмисним розповсюдженням завідомо неправдивої інформації. Позов обґрунтовано тим, що 22 березня 2017 року під час розгляду справи Апеляційним судом міста Києва відповідачем розповсюджено недостовірну інформацію, що не відповідає дійсності, порушує права та принижує честь, гідність і репутацію його доньки. Просив визнати наклепом надані відповідачем відомості, зобов'язати ОСОБА_2 І припинити неправомірні дії щодо розповсюдження недостовірної інформації про його доньку.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року від 27 вересня 2018 року апеляційну скаргу УДКС у м. Хмельницькому Хмельницької областізалишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

27 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено що з 1 січня 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1762,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв'язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України, суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення з відповідача на користь позивача 77 700,00 грн у відшкодування майнової шкоди та 100 000,00 грн моральної шкоди.Ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховним Судом також ураховано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлено і заявник, пославшись на те, що справа є малозначною, на такі не посилається.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року постановлені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та майнової шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник