Справа № 462/2035/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кирилюк А.І.

секретаря Фрейдун А.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про поділ земельної ділянки в якому просить визнати за ним земельну ділянку у відповідності до варіанту схеми розподілу земельної ділянки та зокрема межі земельної ділянки № 1 площею 0,0114 га, що залишається за ОСОБА_1 проходить по лінії між точками 1, 2, 3, 15, 14, 13, 12, 11, 10, 9, 1 та межі земельної ділянки № 3 площею 0,0230 га, що залишається за ОСОБА_1 проходить по лінії між точками 4, 5, 6, 7, 4, та стягнути з відповідача грошові кошти за адвокатські послуг 500 гривень.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони по справі є співвласниками будинку 12 по вул. Смотрицького у м. Львові, в таких частинах позивач є власником 16/25 ідеальних частин будинку, відповідач 9/25 ідеальних частин будинку. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка 0,0566 Га. З метою усунення будь-яких протиріч на предмет користування земельними ділянкам, відповідно до часток будинку, позивачем була виготовлена технічна документація зі землеустрою щодо поділу земельної ділянки та схеми розподілу земельної ділянки, відповідач від підписання такої відмовився. Відповідач звернувся із своєю заявою до приватного нотаріуса про скасування попередньої заяви, якою вона надавала позивачу згоду на будівництво будинку. Листом від 03.05.2017 року нотаріус надав інформацію про скачування заяви ОСОБА_3 на предмет надання дозволу на будівництво. Тому, позивач припинив будівництво.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на мотиви такого та просять суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача заперечили проти позовних вимог та просять суд у задоволені позовних вимог відмовити/

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, будинок 12 по вул. Смотрицького М. у м. Львові належить позивачу на праві спільної часткової власності у розмірі 16/25 частки, згідно ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.4/.

ОСОБА_5 з Державного реєстру речових про на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,0566 Га. /а.с.5/.

Поняття земельної ділянки, як об'єкта права власності визначено у частині першій статті 79 Земельного кодексу України, за якою земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Частиною першою статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до частини четвертої статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Верховний Суд України у постанові від 11.02.2015 р. по справі № 6-2цс15 за наслідками застосування частин першої, четвертої статті 120 Земельного кодексу України, дійшов наступного висновку, який в силу статті 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права:

Зазначені норми (частини перша, четверта статті 120 Земельного кодексу України), закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа; яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Проте, позивачем не надано доказів, які б підтверджували право власності відповідача у 9/25 частки на вищевказаний будинок та не надано відомостей про, те чи не буде такий поділ порушувати інтереси інших осіб, відтак, суд не в праві самостійно вирішувати питання про поділ земельної ділянки, як вказано у ч.4 ст. 120 Земельного кодексу України.

Окрім цього, позивачем не надано відомостей та пояснень щодо запропонованого ним розподілу земельних ділянок. Не вказано на підставі чого робився варіант розподілу земельної ділянки, долученого до матеріалів справи, чи є цей варіант єдиним з можливих /а.с. 12/. Крім того, позивачем не надано повний текст документу, його назву, відомостей про підстави проведення запропонованого розподілу спірної земельної ділянки, якими документами та вихідними данними користувався автор документа та відсутні підписи на вище вказаній схемі позивача та відповідача. Суд не має належних технічних знань для встановлення відповідності вказаних «часток в долях» та їх відповідності зареєстрованим часткам в будинку, що належать сторонам. Відсутній підпис відповідача про погодження меж земельної ділянки у Акті прийомки-передачі межових знаків на збереження /а.с. 12/..

Відповідно до вимог ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частини. При переході права власності на будівлю до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі /ч.4 ст.120 ЗК/.

ОСОБА_5 ст. 77 ЦПК України: «Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування».

Стаття 78 ЦПК України: «Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування».

ОСОБА_5 ч. 1 ст. 81 ЦПК України: «Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень…».

Враховуючи вищезазначені обставини та наведені норми законодавства, а також те, що позивач не надав належних доказів для доведення підстав своїх позовних вимог, щодо запропонованого варіанту розподілу земельної ділянки.

Окрім цього в матеріалах справи відсутня квитанція, яка вказана в додатках до позовної заяви про надання правової допомоги у розмірі 500 грн.

У звязку із наведеним, суд приходить до переконань про недоведеність заявлених позовних вимог, у звязку із чим у позові слід відмовити.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263-268, 272, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання за ним земельної ділянки у відповідності варіанту схеми розподілу земельної ділянки та зокрема межі земельної ділянки № 1 площею 0,0114 га, що залишається за гр. ОСОБА_1 проходить по лінії між точками 1, 2, 3, 15, 14, 13, 12, 11, 10, 9, 1 та межі земельної ділянки № 3 площею 0,0230 га, що залишається за гр. ОСОБА_1 проходить по лінії між точками 4, 5, 6, 7, 4, та стягнення адвокатських послуг 500 гривень відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 272 ЦПК України суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

Повний текст рішення складений 22.03.18

Суддя:(підпис).

З оригіналом згідно.

Суддя: