Справа № 466/809/17 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/4971/17 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А., Шандри М.М.,

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова в складі судді Зими І.Є. від 02 червня 2017 року по справі за позовом Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго" до ОСОБА_2, третя особа Шевченківський відділ соцзахисту Управління соцзахисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 02 червня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання у розмірі 16 460 грн. 21 коп. за період з 01.07.14 р. до 28.02.17 р. , з яких 9 597 грн. 55 коп. заборгованість за послуги з централізованого опалення та 6 862 грн. 66 коп. заборгованість за послуги з гарячого водопостачання.

Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення суду оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення винесене на основі неправильних висновків суду першої інстанції. Зазначає, що не відмовляється від реструктуризації боргу, а його пояснення не були вислухані суддею, а також вказує, що в борг позивачем включена частина коштів за послуги яких не існує, про що він вказував в суді проте його доводи не були взяті до уваги.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 червня 2017 року.

В судове засідання позивач не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлявся належним чином, тому колегія суддів відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України вважає за можливим здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст.264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою ЛКП «Рясне-402» № 229 від 26.01.16р.

Відповідно до норм Закону України «Про теплопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ЛКП «Залізничнетеплоенерго» є виробником та виконавцем послуг з надання теплової енергії населенню, надає послуги відповідачеві до будинку за адресою: АДРЕСА_1.

З актів від 22.10.2014 р., від 09.10.2015 р. підтверджується факт надання теплоносія до будинку.

Квартира ОСОБА_2 обладнана лічильником опалення і щомісячно ЛКП «Залізничнетеплоенерго» отримує покази використаної теплової енергії, що також підтверджує подання позивачем теплової енергії до будинку, в якому знаходиться квартира відповідача і площа якої включена до всієї опалювальної площі будинку. Також встановлено, що договору між позивачем та відповідачем про надання послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання не укладено, а відтак зобов'язаня сторін виникають відповідно до чинного законодавства.

Постановою НКРКП №664 від 13.06.2014р. встановлено тарифи з опалення та гарячого водопостачання ЛКП «Залізничнетелоенерго» для населення, які діяли до 21.11.2014.р. В подальшому тариф був змінений постановою НКРЕКП № 146 від 17.10.2014 р. та постановою НКРЕКП № 1101 від 09.06.2016 р.

З 01.07.2016 р. встановлені наступні тарифи: на послуги з централізованого опалення по умовно-змінній частині тарифу для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1162,56 грн/Гкал, по умовно-постійній частині в місяць - 29983, 41 грн/Гкал/год.; за послуги з централізованого постачання гарячої води - 77, 42 грн. за 1 куб.м.

Заборгованість ОСОБА_2 за надані послуги з теплопостачання за період з 01.07.14 р. до 28.02.17 р. становить 16 460,21 грн. з яких 9 597,55 грн. заборгованість за послуги з централізованого опалення та 6 862,66 грн. заборгованість за послуги з гарячого водопостачання.( а.с. 42)

Задовольняючи позовні вимоги частково районний суд прийшов до висновку що відповідач не виконує обов'язку щодо оплати комунальних послуг а тому вважав вимогу про стягнення заборгованості підставною.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п.5 ч.1 ст..1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 2 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Судовою колегією встановлено, що відповідно до повідомлення №20742 ОСОБА_2 надавалась субсидія на 6 місяців 01.12.2014 року до 31.05.2015 року. (а.с.49)

Згідно з відомості про нарахування та оплату послуг за гарячу воду наданої ЛКП «Залізничнетеплоенерго» ОСОБА_2 у вересні 2017 року Шевченківським відділом соціального захисту населення надано субсидію за послуги з централізованого опалення за період з травня 2016 року по квітень 2017 року. Відтак станом на 31.12.2017 року з урахуванням субсидії у відповідача наявна заборгованість у розмірі 8 630 грн 52 коп., дану обставину підтвердив представник позивача ОСОБА_3

Судом першої інстанції не було досліджено ту обставину що ОСОБА_2 нараховано субсидію, а тому сума заборгованості є значно меншою.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного надання послуг з теплопостачання, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі не підтверджено жодними доказами, в матеріалах справи відсутні будь-які акти-претензії зі сторони ОСОБА_2 на адресу ЛКП «Залізничнетеплоенерго».

У відповідності до вимог ст..76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що оюгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повенна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку що оскільки ОСОБА_2 не виконується обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг, то позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення заборгованості з урахуванням субсидії у розмірі 8 630 грн. 52 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 02 червня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання у розмірі 8 630 грн. 52 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 22.03.2018 року.

Головуючий

Судді