Справа №333/348/18
Провадження №2/333/867/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Круглікової А.В.,

при секретарі Іщенко А.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою: ОСОБА_1, 69104, АДРЕСА_1

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, 69014, АДРЕСА_2

про захист прав споживачів, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі за текстом ОСОБА_1В.) звернувся до суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2О.) 1 700 грн. за договором від 10.03.2017 р. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказував, що 10.03.2017 р. між сторонами у справі укладено договір, за умовами якого відповідач зобовязався доставити позивачу виготовлені металопластикові конструкції (вікна, балкони, лоджії, двері). На виконання вказаного договору позивачем сплачено грошові кошти в сумі 1 700 грн. в якості призначення платежу «вікна, балконні двері з енергозберігаючим склом». Як зазначав позивач, про завдаток в товарному чеку нічого не вказано. Так, керуючись нормами ч. 4 ст. 849, ч. 2 ст. 867 ЦК України, позивач відмовився від вказаного вище договору підряду шляхом направлення на адресу відповідача повідомлення від 20.12.2017 р. та вимогу про повернення авансу. Оскільки відповідач так і не здійснив повернення авансу позивачу в сумі 1 700 грн., позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу, сплачену за договором від 10.03.2017 р. в сумі 1 700 грн.

Відповідач в судовому засіданні 19.03.2018 р. проти позовних вимог заперечила повністю усно. Зазначила, що сума в розмірі 1 700 грн. була сплачена позивачем на виконання умов договору від 10.03.2017 р. не в якості авансу, а в якості завдатку. У звязку з чим, на думку відповідача, вказана сума поверненню не підлягає та просила суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення сторін, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

10.03.2017 р. між ОСОБА_1 (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір б/н, за умовами якого (п. 1.1. договору) Замовник доручив, а Виконавець зобовязався доставити виготовлені (за замовленням, за індивідуальними розмірами та індивідуальною конфігурацією) металопластикові конструкції (вікна, балкони, лоджії, двері) за розцінками Виконавця.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. договору, Виконавець здійснює монтаж після виконання Замовником п. 2.2. договору, а Замовник зобовязується сплатити та прийняти готові вироби згідно з умовами цього договору.

Вартість виробів складає 16 520 грн. (п. 2.1. договору).

Пунктом 3.3. договору передбачено, що Замовник зобовязується сплатити вартість Замовлення, що складає 16 520 грн.

Умовами п. 3.4. передбачено обовязок Виконавця після виконання п. 3.3. поставити виготовлені вироби протягом 17 робочих днів.

Договір діє з дня підписання до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п. 3.11.).

Наведені вище умови договору від 10.03.2017 р. свідчать, що за своєю правовою природою укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 договір є договором побутового підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання на вказаного вище договору від 10.03.2017 р. позивачем сплачено відповідачу суму в розмірі 1 700 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією товарного чеку від 10.03.2017 р. № П/91.

14.03.2017 р. ФОП ОСОБА_2 виставлено позивачу на оплату рахунок від 14.03.2017 р. № 12 на сплату 16 520 грн. за вікна, балконні двері з енергозберігаючим склом у кількості 5 штук.

Частиною 2 ст. 867 передбачено, що Замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті.

Право замовника на відмову від договору підряду в будь-який час до закінчення роботи передбачено також нормами ч. 4 ст. 849 ЦК України.

Судом встановлено, що 20.12.2017 р. ОСОБА_1 направлено на адресу відповідача повідомлення від 20.12.2017 р. про односторонню відмову від договору підряду та вимогу про повернення авансу. За змістом вказаного вище повідомлення позивач повідомляє відповідача, що спірний договір є розірваним з 25.12.2017 р. оскільки роботи виконанням не розпочато, замовлені металопластикові конструкції не виготовлено та не змонтовано. Крім того, позивач вимагає повернути сплачений за товарним чеком від 10.03.2017 р. № П/91 аванс в строк до 31.12.2017 р.

Вбачається, що відповіддю на повідомлення від 22.12.2017 р., ФОП ОСОБА_2 зазначила позивачу, що відповідно до п. 4.5. договору, у випадку відмови Замовника від товару, що виготовлений під замовлення, Виконавець не повертає завдаток, внесений Замовником на виготовлення виробів та після спливу 30 календарних днів виставляє товар на продаж.

Таким чином, з огляду на неповернення відповідачем суми в розмірі 1 700 грн., сплаченої ОСОБА_1 на виконання умов договору від 10.03.2017 р., позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 1 700 грн.

Розглянувши наведені вище вимоги, суд виходить з наступного.

Статтею 570 ЦК України унормовано, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Правові наслідки порушення або припинення зобов'язання, забезпеченого завдатком передбачені статтею 571 ЦК України, за змістом якої якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості (ч. 1). Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором (ч. 2). У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню (ч. 3).

Згідно з п. 3.2. договору від 10.03.2017 р., після підписання Замовником листу замірів та внесення завдатку, замовлення набуває чинності, та не підлягає, як змінні замовленню, так і повернення завдатку за вироби.

Пунктом 4.5. вказаного договору встановлено, що у випадку відмови Замовника від товару, виготовленого під замовлення (тобто по індивідуальному розміру та індивідуальній конфігурації), Виконавець не повертає завдаток, внесений Замовником на виготовлення виробів та після спливу строку в 30 календарних днів виставляє товар на продаж.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено вище матеріалами справи, товар, визначений у договорі від 10.03.2017 р. виготовлювався Замовником по індивідуальному розміру та індивідуальній конфігурації.

В той же час, Замовник (позивач у цій справі) в односторонньому порядку відмовився від виконання зобовязань щодо прийняття готових виробів шляхом направлення 20.12.2017 р. повідомлення на адресу відповідача про односторонню відмову від договору підряду.

Суд визнає безпідставним посилання позивача на порушення відповідачем умов спірного договору в частині того, що роботи ФОП ОСОБА_2 виконанням не розпочато, замовлені металопластикові конструкції не виготовлено та не змонтовано.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що товар, передбачений договором від 10.03.2017 р. виготовлений в повному обсязі та буде поставлений позивачу після сплати останнім повної суми в розмірі 16 520 грн.

З огляду на викладене, враховуючи умови п. 3.4. договору, суд в даному випадку не вбачає порушень зобовязання зі сторони Виконавця (відповідача у цій справі) оскільки за умовами п. 3.4. договору обовязок у Виконавця з поставки виготовлених виробів виникає лише після виконання Замовником (позивачем) п. 3.3. договору, а саме - сплати вартості замовлення в сумі 16 520 грн.

Доказів на підтвердження сплати позивачем суми в розмірі 16 520 грн. на виконання умов п. 3.3. договору матеріали справи не містять.

Крім того, суд також виходить з того, що позивач, обґрунтовуючи заявлені вимоги, в ході розгляду справи не довів, що зобовязання було припинено до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання, що у відповідності до норм ч. 3 ст. 571 ЦК України є безумовною підставою для повернення завдатку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що підстави для повернення завдатку в сумі 1 700 грн., сплаченого позивачем на виконання п. 3.2. договору від 10.03.2017 р. відсутні.

Доводи позивача відносно того, що сума в розмірі 1 700 грн. є не завдатком, а авансом за спірним договором визнаються судом необґрунтованими оскільки спростовуються умовами договору від 10.03.2017 р., в яких чітко передбачено сплату Замовником саме завдатку, а не авансу.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з ФОП ОСОБА_2 1 700 грн. є недоведеними, необґрунтованими та непідтвердженими зібраними у справі доказами, а тому не підлягають задоволенню судом.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 23.03.2018 р.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова