АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/1372/18 Головуючий у 1-й інстанції - Декаленко В.С.
Унікальний №761/582/2017-ц Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі:

судді-доповідача ПанченкаМ.М.

суддів Музичко С.Г., Рейнарт І.М.

при секретарі Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційними скаргами Романенка Ярослава Михайловича, який представляє Раду адвокатів України в особі Національної асоціації адвокатів України, Орлова Ігоря Федоровича, який представляє Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури м.Києва, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Ради адвокатів України в особі Національної асоціації адвокатів України, Голови ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України - Ізовітової Лідії Павлівни, Організаційного комітету з проведення конференції адвокатів міста Києва, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Рада адвокатів м.Києва в особі Голови - Рябенка Петра Костянтиновича, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва в особі Голови - Орлова Ігоря Федоровича, Ревізійна комісія адвокатів міста Києва в особі Голови - Вилкова Сергія Валентиновича, про визнання не чинними та скасування рішень та розпоряджень,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до Ради адвокатів України в особі Національної асоціації адвокатів України, Голови Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України Ізовітової Лідії Павлівни, Організаційного комітету з проведення конференції адвокатів міста Києва, за участі третіх осіб, і з урахуванням уточнень до позову просили ухвалити рішення про:

І. визнання не чинними з моменту прийняття рішень Ради адвокатів України та скасування рішень Ради адвокатів України:

- від 11.06.2016 №155 «Про скликання позачергової конференції адвокатів міста Києва, затвердження Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів міста Києва, Регламенту Конференції адвокатів міста Києва та встановлення квоти представництва»;

- від 13.09.2016 року №191 «Щодо питань, які виникли у зв»язку з проведенням Конференції адвокатів міста Києва 06.08.2016»;

- від 17.11.2016 року про визначення статусів та правових наслідків рішень Конференції адвокатів міста Києва від 06.08.2016 року та від 05.11.2016 року;

ІІ. визнання не чинним з моменту прийняття розпорядження Голови Ради адвокатів України від 13.07.2016 року №61 «Про доповнення складу Організаційного комітету з проведення Конференції адвокатів міста Києва»;

ІІІ. визнання не чинним з моменту прийняття рішення Організаційного комітету з проведення Конференції адвокатів міста Києва від 22.07.2016 року №2 «Про заходи організаційно-технічного забезпечення проведення Конференції адвокатів міста Києва».

Вимагаючи визнання не чинним з моменту прийняття рішення Ради адвокатів України та скасування рішення Ради адвокатів України від 11.06.2016 №155 «Про скликання позачергової конференції адвокатів міста Києва, затвердження Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів міста Києва, Регламенту Конференції адвокатів міста Києва та встановлення квоти представництва» та рішення №2 від 22.07.2016 року «Про заходи організаційно-технічного забезпечення проведення Конференції адвокатів м.Києва», позивачі послались на те, що Рада адвокатів України не наділена повноваженнями скликати конференцію адвокатів регіону, встановлювати порядок денний такої конференції та утворювати Організаційний комітет, оскільки такий комітет не наділений повноваженнями щодо забезпечення проведення конференції регіону, яка скликана Радою адвокатів України. А тому, приймаючи рішення від 11.06.2016 року №155 «Про скликання позачергової конференції адвокатів міста Києва, затвердження Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів міста Києва, Регламенту Конференції адвокатів міста Києва та встановлення квоти представництва», та рішення №2 від 22.07.2016 року «Про заходи організаційно-технічного забезпечення проведення Конференції адвокатів м.Києва» Рада адвокатів України та Організаційний комітет діяли поза межами своїх повноважень та у спосіб, що не передбачений Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Статутом недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» та Положенням про Раду адвокатів України.

Також позивачі, оскаржуючи розпорядження Голови Ради адвокатів України від 13.07.2016 року №61 «Про доповнення складу Організаційного комітету з проведення конференції адвокатів міста Києва» послались на те, що Голова Ради адвокатів України діяла всупереч чинному законодавству, оскільки, по-перше, в силу ч.2 ст.47 Закону Ради адвокатів України могла обрати організаційне бюро, а не комітет, а по-друге, ця особа не наділена такими повноваженнями, згідно вимог закону.

Вимагаючи визнання не чинними рішення Ради адвокатів України від 13.09.2016 року №191 «Щодо питань, які виникли у зв»язку з проведенням Конференції адвокатів міста Києва 06.08.2016» та рішень Ради адвокатів України від 17.11.2016 року про визнання статусів та правових наслідків рішень конференції адвокатів м.Києва від 06.08.2016 року та від 05.11.2016 року позивачі виходили з того, що Рада адвокатів України не є органом, що правомочний визначати статус конференції адвокатів регіону, встановлювати відсутність або наявність наслідків таких рішень/т.1 а.с.53-66, 158-170/.

В запереченнях на позовну заяву представники Ради адвокатів України в особі Національної асоціації адвокатів України зазначали, що оскаржувані рішення та розпорядження Ради адвокатів України ухвалені у відповідності до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому підстави для їх скасування, на які посилаються позивачі, відсутні/т. 1 а.с.1-7, 183-187, т.3 а.с.72-77/

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 16 червня 2017 року позов задоволено /т.4 а.с.147-157/.

Визнано не чинним з моменту прийняття рішення Ради адвокатів України від 11.06.2016 року №155 «Про скликання позачергової конференції адвокатів міста Києва, затвердження Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів міста Києва, Регламенту Конференції адвокатів міста Києва та встановлення квоти представництва»;

Визнано не чинним з моменту прийняття рішення Ради адвокатів України від 13.09.2016 року №191 «Щодо питань, які виникли у зв»язку з проведенням Конференції адвокатів міста Києва 06.08.2016»;

Визнано не чинним з моменту прийняття розпорядження Голови Ради адвокатів України від 13.07.2016 року №61 «Про доповнення складу Організаційного комітету з проведення конференції адвокатів міста Києва».;

Визнано не чинним з моменту прийняття рішення Організаційного комітету з проведення конференції адвокатів міста Києва від 22.07.2016 року №2 «Про заходи організаційно-технічного забезпечення проведення Конференції адвокатів міста Києва».;

Визнано не чинним з моменту прийняття рішення Ради адвокатів України від 17.11.2016 року №266 «щодо питань, які виникли у зв»язку з проведенням Конференції адвокатів м.Києва 5.11.2016 року» та №267 «Про розгляд інформації звернення щодо відновлення адвокатського самоврядування у м.Києві і набуття статусу адвоката окремими особами».

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Радою адвокатів України скликана і проведена конференція адвокатів Київського регіону з порушенням ч.2 ст.47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що виразилось у відсутності попередньої пропозиції до Ради адвокатів м.Києва провести конференцію адвокатів м.Києва. На думку суду першої інстанції, указане порушення потягло за собою визнання не чинними оспорюваних рішень та розпоряджень Ради адвокатів України.

В поданих апеляційних скаргах Романенко ЯрославМихайлович, який представляє Раду адвокатів України в особі Національної асоціації адвокатів України, а також Орлов Ігор Федорович, який представляє Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури м.Києва, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову у позові /т.4 а.с.214-223, 240-243/.

Скаржники зазначили, що суд першої інстанції проігнорував положення ч.1 ст.61 ЦПК України ( в редакції 2004 року), яка відповідає ч.4 ст.82 ЦПК України в редакції на час розгляду справи, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, та виходили з того, що ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області у справі №686/16001/15-ц від 29.08.2016 року залишено в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18.04.2016 року, згідно якого, відповідно до положень ст.ст.47,55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визнано, що Рада адвокатів України уповноважена на скликання конференції адвокатів регіону з питань діяльності регіональних органів адвокатського самоврядування.

Так, згідно зазначеного рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18.04.2016 року, рішення Ради адвокатів України №208 від 27.09.2013 року прийняте у відповідності до повноважень передбачених ч.2 ст.47, п.п.4,8,9 ч.4 ст.55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», і було обумовлене виключно неналежним рівнем організації органів адвокатського самоврядування адвокатів Хмельницької області, що перешкоджало нормальній діяльності цих органів в порядку, визначеному вказаним вище Законом. Посилання в апеляційній скарзі на не створення організаційного бюро зі скликання конференції, що на думку позивача, є порушенням Закону, безпідставне, оскільки конференція адвокатів регіону скликалася Радою адвокатів України не в порядку визначеному абзацом другим ч.2 ст.47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Як зазначили скаржники, аналогічні висновки щодо наявності законодавчих повноважень у Ради адвокатів України на самостійне скликання конференції адвокатів регіонів зазначено і у рішенні Апеляційного суду Чернігівської області від 19.07.2016 року у цивільній справі №750/9532/15-ц.

Також скаржники послались на те, що Рада адвокатів України, в розумінні ч.2 ст.47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є самостійним суб»єктом скликання конференції адвокатів регіонів, а тому, суд першої інстанції, задовольняючи позов, помилково зазначив, що Рада адвокатів України провела конференцію адвокатів м.Києва з порушенням зазначеної норми, не звернувшись попередньо з пропозицією про скликання конференції до Ради адвокатів м.Києва.

Крім того, спростовуючи доводи суду першої інстанції, представники скаржника в суді апеляційної інстанції послались на те, що пропозицією від імені Ради адвокатів України до Ради адвокатів м.Києва про проведення регіональної конференції належить вважати рішення Ради адвокатів України від 13.11.2015 року за №152, відповідно до якого рекомендовано Раді адвокатів м.Києва скликати конференцію адвокатів м.Києва.

Також скаржники зазначили, що необгрунтованим є висновок суду першої інстанції про визнання не чинними з моменту прийняття рішення №191 Ради адвокатів України «Щодо питань, які виникли у зв»язку з проведенням Конференції адвокатів м.Києва 06.08.2016 року», рішення Ради адвокатів України №266 від 17.11.2016 року «Щодо питань,які виникли у зв»язку з проведенням Конференції адвокатів м.Києва 5.11.2016 року» та №267 «Про розгляд інформації звернення щодо відновлення адвокатського самоврядування у м.Києві і набуття статусу адвоката окремими особами» з посиланням на те, що із тексту зазначених рішень не слідує, що Рада адвокатів України скасувала рішення конференції адвокатів м.Києва від 06.08.2016 року та 05.11.2016 року за участю Голови Ради адвокатів м.Києва Рафальської І.В., оскільки Рада адвокатів України не наділена ні Законом, ні Положенням «Про Раду адвокатів України», ні Статутом НААУ скасовувати чи давати оцінку рішенням прийнятим Конференцією(не Радою) адвокатів регіону, який є найвищим органом адвокатського самоврядування в регіоні /т.4 а.с.2-15-223,240-243/.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов»язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З метою дотримання повноти і всебічності у розгляді справи судом апеляційної інстанції залучено до розгляду справи Рафальську І.В., як представника Ради адвокатів м. Києва.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у позові з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які булим досліджені у судовому засіданні.

Між тим, судове рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи, Рада адвокатів України, відповідно до своїх повноважень, передбачених ст.47, ч.4 ст.55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 13.11.2015 року ухвалила Рішення за №152 «Про скликання конференції адвокатів міста Києва, затвердження Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів міста Києва, Регламенту Конференції адвокатів міста Києва та встановлення квоти представництва», згідно якого було вирішено: скликати Конференцію адвокатів м.Києва та зобов»язати Раду адвокатів м.Києва забезпечити проведення Конференції адвокатів м.Києва з порядком денним:

- розгляд та затвердження звіту ГоловиРади адвокатів м.Києва;

- розгляд та затвердження звіту Голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва;

- розгляд та затвердження висновків Ревізійної комісії адвокатів м.Києва;

- розгляд та затвердження висновку представника адвокатів м.Києва у складі Ради адвокатів України;

- розгляд та затвердження висновку представника адвокатів м.Києва у складі Вищої кваліфікаційно-дисицплінарної комісії адвокатури;

- затвердження штатного розпису і кошторису Ради адвокатів м.Києва;

- затвердження штатного розпису і кошторису кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва;

- про невиконання Радою адвокатів м.Києва рішень Ради адвокатів України з питань: ведення ЄРАУ (видача витягів з ЄРАУ, бланки яких за структурою та змістом відрізняються від затвердженого рішення Ради адвокатів України від 17.12.2013 року №262 та від 4-5.07.2014 року №82 форми); видачі посвідчень адвоката України (з порушенням ст.12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рішення Ради адвокатів України від 27.09.2013 року №222), а також з інших питань.

В суді апеляційної інстанції Рафальська І.В., як представник Ради адвокатів м.Києва пояснила, що до неї, як Голови Ради адвокатів м.Києва, було своєчасно доведено указане рішення №152 від 13.11.2013 року і на підтвердження його виконання надала для огляду суду протокол конференції Ради адвокатів м.Києва від 29.01.2016 року з порядком денним, визначеним Радою адвокатів України у рішенні №152.

Після ознайомлення у судовому засіданні з указаним протоколом проведення конференції Ради адвокатів м.Києва від 29.01.2016 року, представники Ради адвокатів України зазначили, що указаний документ до Ради адвокатів України не надходив і про проведення КонференціїРадою адвокатів Києва від 29.01.2016 року ні Голові, ні іншим керівним структурам Ради адвокатів України не було відомо.

При цьому, доказів суду про відправлення будь-якої інформації до Ради адвокатів України про факт проведення Конференції Ради адвокатів м.Києва 29.01.2016 року ні Рафальська І.В., ні позивачі не надали, що свідчить про те, що Рада адвокатів України не володіла даними про виконання Радою адвокатів м.Києва рішення Ради адвокатів України №152 від 13.11.2013 року.

Як слідує із матеріалів справи, сторона позивача також не надала доказів і суду першої інстанції щодо повідомлення Ради адвокатів України про проведення конференції Ради адвокатів м.Києва від 29.01.2016 року.

Колегія суддів вважає, що оглянутий судом протокол не свідчить про виконання Радою адвокатів м.Києва рішення №152 від 13.11.2015 року у повному обсязі, оскільки суду не надано доказів виконання п.6 рішення №152 від 13.11.2015 року, згідно якого Рада адвокатів м.Києва була зобов»язана повідомити Раду адвокатів України про дачу час та місце проведення конференції, а за результатами проведення Конференції повідомити Раду адвокатів України, надіславши протокол Конференції, у тому числі і електронною поштою.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що Рада адвокатів України, в силу своїх повноважень, передбачених ч.2 ст.47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» мала правові підстави проведення за своєю ініціативою конференції ради адвокатів м.Києва, з урахуванням невиконання Радою адвокатів м.Києва пропозиції, висловленої Радою адвокатів України у рішенні №152 від 13.11.2015 року щодо проведення регіональної конференції адвокатів м.Києва.

Встановлено, що 11.06.2016 року Рада адвокатів України прийняла рішення за №155 «Про скликання позачергової конференції адвокатів міста Києва, затвердження Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів міста Києва, Регламенту конференції адвокатів міста Києва та встановлення квоти представництва», яким було вирішено: скликати конференцію адвокатів м.Києва з наступним порядком денним: про обрання Голови та Членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва; про затвердження штатного розпису і кошторису Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м.Києва; щодо невиконання Радою адвокатів м.Києва рішень Ради адвокатів України з питань ведення ЄРАУ (видача витягів з ЄРАУ, бланки яких за структурою та змістом відрізняються від затвердженого рішеннями Ради адвокатів України від 17.12.2013 року №262 та від 4-5.07.2014 року №82 форми), видачі свідоцтв про право на заняття адвокаьтською діяльністю (які не відповідають затвердженому рішенням Ради адвокатів України сід 17.12.2013 року №272 зразку та опису); видачі посвідчень адвоката України (з порушенням ст.12 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», рішення Ради адвокатів України від 27.09.2013 року №222; про ігнорування Радою адвокатів м.Києва та невиконання приписів щодо відрахування обов»язкової частини щорічних внесків, щодо невикористання єдиних бланків витягів з Єдиного реєстру адвокатів України та незастосування єдиної форми бланків посвідчення адвоката України та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; утворити організаційний комітет з проведення конференції адвокатів м.Києва у складі ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21 ОСОБА_22; уповноважити Голову Ради адвокатів України доповнювати склад Організаційного комітету; встановлювати квоту представництва делегатів на Конференцію; затвердити Порядок висування та обрання делегатів Конференції адвокатів м.Києва; затвердити Регламент Конференції адвокатів м.Києва; зобов»язано Організаційний комітет з проведення конференції адвокатів м.Києва забезпечити проведення Конференції адвокатів м.Києва /т.1 а.с.19-28/.

Рішенням Організаційного комітету від 22.07.2016 року №2 «Про заходи організаційно-технічного забезпечення проведення Конференції адвокатів міста Києва» визначено день, час та місце роботи Конференції адвокатів регіону - 6.08.2016 року в Будинку кіно Національної спілки кінематографістів України по вул.Саксаганського,№6 у м.Києві/т.1 а.с.43-45/.

Із змісту рішення №155 від 11.06.2016 року Ради адвокатів України слідує, що згідно Висновку спеціальної тимчасової комісії з перевірки діяльності органів адвокатського самоврядування у м.Києві на предмет дотримання ними у своїй діяльності приписів Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в порушення приписів нормативно-правових актів та рішень Вищих органів адвокатського самоврядування протягом всього часу чинності Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у м.Києві діяла громадська організація Київська міська КДКА, заснована її членами,яка в незаконний спосіб здійснювала функції регіонального органу адвокатського самоврядування КДКА м.Києва (без створення і реєстрації), тобто, виконувала непритаманні їй функції, віднесені законодавством виключно до повноважень органу адвокатського самоврядування регіону (КДКА м.Києва), а саме: організовувала та проводила кваліфікаційні іспити, приймала рішення щодо видачі свідоцтв про складення кваліфікаційних іспитів, приймала рішення про зупинення або припинення права на зайняття адвокатською діяльністю, здійснювала дисциплінарні провадження стосовно адвокатів, притягаючи їх до дисциплінарної відповідальності, приймала і зараховувала плату за складення кваліфікаційних іспитів, вирішувала інші питання, віднесені до виключних повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури цим Законом, рішеннями конференції адвокатів регіону, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, З»їзду адвокатів України. Крім того, спеціальною тимчасовою комісією були виявлені і інші порушення в діяльності Ради адвокатів Києва, висновок якої затверджений Рішенням Ради адвокатів України №153 від 11.06.2016 року.

Позивачі: адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у судовому засіданні не спростували рішення №155 від 11.06.2016 року, в якому зазначено про порушення чинного законодавства в діяльності Ради адвокатів м.Києва, пославшись лише на ч.2 ст.47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в тій частині, що Рада адвокатів України вправі призначати і проводити конференцію адвокатів регіону лише протягом тридцяти днів з дня надходження пропозиції про її скликання.

Таким чином, колегія суддів надає доказового значення обставинам, викладеним в рішенні №155 від 11.06.2016 року в частині виявлених порушень в діяльності Ради адвокатів Києва, очільником якої була Рафальська І.В.

Отже, враховуючи, що в силу Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статутних повноважень, а також Положення «Про Раду адвокатів України», затвердженого З»їздом адвокатів України від 17.11. 2012 року (зі змінами від 26-27.04.2014 року), Рада адвокатів України в період між з»їздами адвокатів України є фактично відповідальною за належний стан діяльності регіональних органів адвокатського самоврядування, координує та контролює діяльність рад адвокатів регіонів та сприяє їх діяльності, колегія суддів вважає, що, виявивши грубі порушення Ради адвокатів м. Києва, які викладені у рішенні №155 від 11.06.206 року, Рада адвокатів України мала право виносити рішення про призначення та проведення регіональної конференції адвокатів м.Києва.

Указані вище обставини колегія суддів розглядає як самостійну правову підставу для відхилення позовної заяви в частині незаконності рішення №155 від 11.06.2016 року.

У зв»язку з цим, оскільки Рада адвокатів України мала правові підстави на організацію та проведення конференції адвокатів м.Києва у зв»язку з численними порушеннями в діяльності Ради адвокатів м.Києва, колегія суддів також відхиляє доводи позивачів в частині того, що, відповідно до ст.47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України, організовуючи проведення регіональної конференції зобов»язана була утворити організаційне бюро зі скликання конференції, а не організаційний комітет, утворений відповідно до п.3 Рішення №155 від 11.06.2016 року Ради адвокатів України.

Крім того, колегія суддів вважає, що застосування тієї чи іншої термінології «організаційний комітет» чи «організаційне бюро» не впливає на суть спору, оскільки за цими термінами не криється відмінність у функціональних правах та обов»язках цих організаційних утворень.

Відхиляючи доводи позовної заяви щодо визнання не чинними з моменту прийняття рішення Організаційного комітету з проведення конференції адвокатів м.Києва від 22.07.2016 року №2 «Про заходи організаційно-технічного забезпечення проведення конференції адвокатів м.Києва», яким, з метою організації проведення конференції визначено місце, дата та час проведення конференції адвокатів м.Києва, місце проведення зборів адвокатів у районах м.Києва для обрання делегатів на Конференцію адвокатів м.Києва, складення реєстраційних списків адвокатів для участі у районних зборах адвокатів, колегія суддів виходить з того, що указане рішення Організаційного комітету, так само, як і Розпорядження Голови Ради адвокатів України №61 від 13.07.2016 року «Про доповнення складу Організаційного комітету з проведення конференції адвокатів м.Києва» , є похідними документами від рішення №155 від 11.06.2016 року Ради адвокатів України про скликання конференції Ради адвокатів м.Києва.

Як слідує з матеріалів справи, в один день, тобто, 06.08.2016 року в Будинку кіно Національної спілки кінематографістів України, в його різних приміщеннях, відбулось засідання Конференції Ради адвокатів м.Києва, які були скликані Радою адвокатів України, за участю Голови Ради адвокатів України Ізовітової Л.П., та Радою адвокатів м.Києва, за участю Голови Ради адвокатів м.Києва Рафальської І.В.

Засідання Ради адвокатів України за участю ГоловиРади адвокатів України відбувались 06.08.2016 року та 05.11.2016 року, а засідання Ради адвокатів Києва за участю Рафальської І.В. тривали 06.08.2016, 10.09.2016 року та 08.10.2016 року.

На обох конференціях Ради адвокатів м.Києва,без будь-якої спільної координації своїх дій, були обрані дві автономні самоврядні утворення адвокатського регіону м.Києва та обрані члени організаційних структур та їх керівники.

Таким чином, на час розгляду цієї справи у Київському регіоні, умовно і фактично, існує дві Ради адвокатів м.Києва, що створює нездорову психологічну ситуацію в адвокатському середовищі м.Києва, вирішення якої було б доцільно досягти на найвищому зібранні адвокатів - З»їзді адвокатів України. Тим більше, що, як встановленому судом, подібні спірні питання виникають і в інших регіонах України.

Крім того, як слідує зі слів Рафальської І.В., КДКА Ради адвокатів м.Києва(під керівництвом Рафальської І.В.), не маючи доступу до єдиного реєстру адвокатів України (ЄРАУ), продовжує приймати кваліфікаційні іспити від кандидатів у адвокати, та видає свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю.

13.09.2016 року Рада адвокатів України прийняла рішення №191 «Щодо питань, які виникли у зв»язку з проведення Конференції адвокатів міста Києва 06.08.2016», згідно п.п.1,2 якого слідує: роз»яснити, що у розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», квота представництва, порядок висування та обрання делегатів конференції адвокатів регіону і регламент затверджуються Радою адвокатів України окремо і обов»язково для кожної конференції адвокатів регіону, скликаної відповідним, визначеним законом суб»єктом скликання конференції, для вирішення питань включених до її порядку денного. Зібрання адвокатів, що відбулося 06.08.2016 року у «Синій залі» Будинку кіно, яке поіменувало себе, як «Конференція адвокатів міста Києва» (під головуванням Голови Ради адвокатів міста Києва Рафальської І.В.) , проведене всупереч вимогам статей 47,55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», без відповідного, встановленого законом порядку скликання, встановленого порядку висування та обрання делегатів конференції і регламенту, а також без встановлення квоти представництва, а тому не має статусу конференції регіону, як органу адвокатського самоврядування, а рішення такого зібрання не мають юридичних наслідків.

Колегія суддів вважає, що указане рішення №191 від 13.09.2016 року та рішення Ради адвокатів України №266 від 17.11.2016 року «Щодо питань,які виникли у зв»язку з проведенням Конференції адвокатів м.Києва 5.11.2016 року» та №267 «Про розгляд інформації звернення щодо відновлення адвокатського самоврядування у м.Києві і набуття статусу адвоката окремими особами» є похідними від рішення №155 від 11.06.2016 року «Про скликання позачергової конференції адвокатів міста Києва, затвердження Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів міста Києва, Регламенту Конференції адвокатів міста Києва та встановлення квоти представництва», а тому у задоволенні позову про визнання незаконними указаних рішень також належить відмовити.

Крім того, як зазначалося вище, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦК України звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих правових положень, як викладено у правовій позиції Верховного Суду України, висловленої за результатами розгляду справи №6-84цс14, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів,а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні.

Між тим, звертаючись до суду з цим позовом, позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не довели суду, які саме їх права були порушені, невизнані чи оспорені відповідачами Радою адвокатів України в особі Національної асоціації адвокатів України, ГоловоюРади адвокатів України Національної асоціації адвокатів України ІзовітовоюЛідією Павлівною та Організаційним комітетом з проведення конференції адвокатів міста Києва.

Колегія суддів вважає, що права позивачів з боку відповідачів в частині позовних вимог щодо скликання та проведення конференції Ради адвокатів Києва, та ухваленням спірних рішень та розпоряджень, нічим не порушені, а між тим, в силу ст.15 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, колегія суддів, з урахуванням зазначеного, вважає, що позивачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мали права на звернення до суду з цим позовом за відсутністю у них права вимоги, що належить розглядати як самостійну підставу для відмови у позові.

Виходячи з вище зазначених вимог матеріальних норм права і, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є безпідставними, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, належить стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь РоманенкаЯрослава Михайловича та Орлова Ігоря Федоровича сплачений ними судовий збір, по 3.637грн.92 коп., з кожного.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384, 141, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Романенка Ярослава Михайловича, який представляє Раду адвокатів України в особі Національної асоціації адвокатів України, а також Орлова Ігоря Федоровича, який представляє Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури м.Києва, задовольнити.

Скасувати рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до Ради адвокатів України в особі Національної асоціації адвокатів України, Голови ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України Ізовітової Лідії Павлівни, Організаційного комітету з проведення конференції адвокатів міста Києва, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Рада адвокатів м.Києва в особі Голови - Рябенка Петра Костянтиновича, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури міста Києва в особі Голови - Орлова Ігоря Федоровича, Ревізійна комісія адвокатів міста Києва в особі Голови - Вилкова Сергія Валентиновича, про визнання не чинними та скасування рішень та розпоряджень.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь Романенка Ярослава Михайловича та Орлова Ігоря Федоровича сплачений судовий збір, по 3.637(три тис. шістсот тридцять сім) грн.92 коп., з кожного.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 26 березня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді