АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/387/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Діденко Т. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Діденко Т.І., у справі за позовом ОСОБА_3 до фермерського господарства «Матвіїха», третя особа: державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації в Черкаській області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Матвіїха», третя особа: державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації в Черкаській області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником земельної ділянки площею 2,3465 га, яка знаходиться в адміністративних межах Леськівської сільської ради, кадастровий номер НОМЕР_1, Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 12 жовтня 2005 року.

Між позивачем ОСОБА_3 та ФГ «Матвііха» було укладено договір оренди належної позивачеві вище вказаної земельної ділянки, дата укладення договору відсутня. Договір зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10 грудня 2010 року за № 89.

Враховуючи те, що позивач в подальшому не мав наміру здавати в оренду належну йому земельну ділянку, він у грудні 2016 року звернувся за юридичною допомогою з метою з'ясувати можливість дострокового розірвання вище вказаного договору оренди землі і йому стало відомо, що даний договір є недійсним, так як він особисто його не підписував.

Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначені вимоги щодо письмової форми правочину, а саме те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Позивач вважає, що є всі підстави визнати даний правочин (договір оренди землі ) недійсним, так як є видиме недодержання в момент укладання договору вимог, які встановлені ч.1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України.

При укладенні договору оренди не дотримані вимоги щодо письмової форми (ст.208 ЦК України та ст. 14 ЗУ «Про оренду землі), змісту та умов договору оренди землі.

Договір оренди землі між ОСОБА_3 та ФГ «Матвіївське» вчинений у неналежній формі, про що свідчить недійсність підпису позивача.

На підставі наведеного позивач просив визнати недійсним договір оренди землі, який укладений між позивачем та ФГ «Матвіїха» зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10 грудня 2010 року за № 89; зобов'язати Державного реєстратора Монастирищепської районної Державної адміністрації в Черкаській області скасувати державну реєстрацію договору оренди землі, що зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10 грудня 2010року за № 89; стягнути з відповідача ФГ «Матвіївське» судові витрати.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю. Зокрема зазначає, що факт недійсності договору оренди землі підтверджено висновком судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи, а отримання орендної плати не підтверджує факт існування укладеного договору оренди. Розглянувши справу без участі позивача, суд позбавив останнього подати відповідні докази. Також судом було зроблено хибний висновок щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки про існування договору позивачу стало відомо лише в грудні 2016 року. Окрім цього судом безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи як відповідача.

У відзиві фермерське господарство «Матвіїха» заперечило задоволення поданої апеляційної скарги вказуючи, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2,3465 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Леськівської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 12.10.2005 ( а.с.9).

Відповідно до діючих на час укладення оспорюваного договору редакцій законів, а саме ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України й ст. 18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту його державної реєстрації. (Постанова ВСУ від 18 вересня 2013 року в справі №6-99цс13)

Між ОСОБА_3 та ФГ «Матвіїха» був укладений договір оренди землі зареєстрований у Монастирищенському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 10.12.2010 р. за № 89 (а.с. 10-12).

Про наявність укладеного договору знав позивач ОСОБА_3, про що сам зазначив в тексті позовної заяви і маючи намір його достроково розірвати звернувся в грудні 2016 року за юридичною допомогою.

Окрім цього позивач отримував орендну плату, що підтверджується списками за 2014,2015 роки (а.с.50,51), видатковим касовим ордером від 29 вересня 2016 року (а.с.52).

Факт отримання орендної плати не заперечується позивачем.

Доводи апелянта, що вказаний факт не може підтверджувати існування укладеного договору є необґрунтованими, оскільки орендна плата є одною із істотних умов договору (ст..15 Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на час укладення договору), а її виплата є взятим стороною договору зобов'язанням, а відтак сплата орендної плати однією із сторін і прийняття такої плати другою стороною є нічим іншим як виконанням укладеного між сторонами договору, тому вказаний факт, в сукупності з тією обставиною, що позивач в позовній заяві сам зазначив, що він знав про оспорюваний договір, підтверджує його обізнаність про відсутність підпису, тобто про порушення свого права і як наслідок початок перебігу строку позовної давності.(ч.1 ст.261 ЦК України)

Таким чином про існування укладеного договору позивачу було відомо з часу його укладення, тому суд, встановивши той факт, що дійсно позивач оспорюваний договір не підписував, вірно відмовив в задоволенні позову з тих підстав, що позивачем пропущений строк позовної давності про застосування якого було заявлено відповідачем, що є підставою для відмови в позові.(ст..267 ЦК України)

Оскільки укладений договір оренди не підлягає визнанню недійсним то не підлягає задоволенню і така вимога як зобов'язання реєстратора скасувати реєстрацію, бо є наслідком задоволення першої вимоги, а допущені судом порушення норм процесуального права, на які вказує апелянт, не можуть впливати на суть вирішеного спору, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції (ч.2 ст.376 ЦПК України).

Окрім цього позивач має статус сторони у справі (стаття 26 ЦПК України в редакції яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції), а тому брати участь у судовому засіданні це його право (стаття 27 ЦПК України в редакції яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції), відповідно така особа самостійно розпоряджається своїми правами.

Згідно частини 1 статті 38 ЦПК України, в редакції яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Надавши довіреністю від 23 грудня 2016 року (а.с.6), повноваження представляти в тому числі в судах інтереси ОСОБА_4, ОСОБА_3, скористався наданим йому правом на представництво, також скористався і своїм правом на розгляд справи за його відсутності, подавши до суду заяву посвідчену секретарем сільської ради(а.с.58), в зв'язку з чим такі обставини, як розгляд судом справи за його відсутності, не можуть свідчити про порушення судом норм процесуального права.

Суд не може прийняти докази, подані до суду апеляційної інстанції, оскільки учасники справи не надали докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від них. (ч.3 статті 367 ЦПК України)

За таких обставин апеляційна інстанція не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Діденко Т.І., у справі за позовом ОСОБА_3 до фермерського господарства «Матвіїха», третя особа: державний реєстратор Монастирищенської районної державної адміністрації в Черкаській області про визнання договору оренди землі недійсним, скасування його державної реєстрації - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 23 березня 2018 року.

Судді