Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/115/17
Провадження № 2/280/66/18
РІШЕННЯ

Іменем України

11 червня 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Щербаченко І. В., за участю секретаря судового засідання Бондаренко Н. С., Ганнущенко Г. М., Сьомак Л. І., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

встановив:

До суду звернувся позивач з вказаним позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право користування житлом, а саме: кімнатою АДРЕСА_2. В обґрунтування позову вказує, що 13.09.2010 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_8 продав, а він придбав у власність кімнату АДРЕСА_2. Вказаний договір є чинним, ніким не скасований та невизнаний судом недійсним не був, а тому на сьогодні він є власником вказаної кімнати. Позивач як власник квартири звернувся до відповідачів щодо їх добровільного зняття з реєстрації у вказаній кімнаті, однак вони відмовилися й чинять перешкоди у користуванні. Відповідачі вселились у спірну квартиру і зареєструвалися у ній з дозволу попереднього власника, вони не є членами його сім'ї, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, пояснили, що оскільки договір купівлі-продажу не визнаний недійсним, не скасований, то позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідачів ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказали, що позивач не є власником майна, позовні вимоги необґрунтовані, спірне житло повернуто з незаконного володіння, після набрання рішенням законної сили ОСОБА_1 добровільно повернув ключі від кімнати.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що 13 серпня 2010 року за договором купівлі-продажу кімната АДРЕСА_2 була відчужена ОСОБА_9 на користь позивача ОСОБА_1 За ОСОБА_1 06.09.2010 зареєстровано право власності на вказану нерухомість.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20.05.2014 скасовано рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 10.10.2014 та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_8, ОСОБА_1, треті особи: орган опіки і піклування Коростишівської районної державної адміністрації, управління міграційної служби у Житомирській області про визнання правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Нормами статті 13 Конституції України закріплено, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Аналогічні положення містяться у статті 319 ЦК України. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов'язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує принцип поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об'єктами власності. Власність зобов'язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення і не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов'язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об'єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. У статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З роз'яснень, які містяться у пункті 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 05 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Аналіз наведених норм права свідчить, що для задоволення позовів про усунення перешкод у користуванні майном необхідна одночасна наявність двох підстав, позивач повинен бути власником майна, щодо якого чиняться перешкоди та внаслідок дій відповідача порушується право власника на користування своїм майном.

Коростишівським районним судом Житомирської області 14 січня 2016 року ухвалено рішення у справі №280/819/15-ц про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи - Коростишівська міська рада, ОСОБА_8 про витребування майна. Вказане рішення ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 22 березня 2016 року залишено без змін, а ухвалою ВССУ від 06.06.2016 відмовлено у відкритті касаційного провадження /а.с.108-112/. Відповідно до вищевказаного рішення витребувано від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_5 житлову кімнату АДРЕСА_2, тобто на теперішній час позивач ОСОБА_1 не є власником спірної кімнати.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності спірна житлова кімната АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_3 /а.с.132/.

Отже, позивачем не доведено, що він є власником спірної кімнати, а тому позовні вимоги є необґрунтованими й у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 391, 396 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 55, 81, 90, 141, 259, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя І. В. Щербаченко

Повний текст рішення складено «18» червня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання - АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_5, місце проживання - АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання - АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_3.