ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1666/14-ц
Провадження № 2-з/210/27/18
У Х В А Л А

іменем України

"14" травня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

секретаря судового засідання Семко Н. А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сільченко В. Є., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2017 року, знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу "Криворізький державний педагогічний університет", третя особа Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про визнання недостовірної причини відрахування з учбового закладу ДВНЗ «Криворізький національний університет» Криворізький педінститут, визнання наказу про відрахування незаконним, відновлення порушеного права на освіту і про захист честі, гідності, ділової репутації.

На виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.04.2018 року на розгляд судді відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства та згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення зустрічних позовів, подана 30.10.2017 року.

У своїй заяві ОСОБА_2 просить суд зупинити виконання Наказу Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» №1186-с від 12.12.2013 року «Про особовий склад студентів природничого факультету», а також звільнити його від судового збору.

У відповідності до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може зменшити розмір судового збору або звільнити сторону від сплати судового збору.

На підтвердження складного майнового стану ОСОБА_2 надавав до суду відомості про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Отже, викладені у клопотанні доводи заявника про складне матеріальне становище підтверджуються матеріалами справи, а тому клопотання ОСОБА_2 про звільнення його від сплати судового збору підлягає задоволенню.

У зв'язку з тим, що заява про забезпечення позову розглядається, згідно вимог ЦПК без виклику сторін, фіксація судового засідання не здійснюється.

Так, дослідивши письмові матеріали заяви, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 2 ст. 152 ЦПК України передбачено, що у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання можливого позитивно прийнятого рішення в подальшому.

Крім того, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В обґрунтування зазначеної заяви ОСОБА_2 вказує, що як наслідок прийняття оспорюваного наказу його було виселено з гуртожитку, крім того, він втратив 3 роки навчання, у зв'язку з чим йому буде складно надолужити згаяний час, виконати лабораторні роботи, ліквідувати прогалини в знаннях.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідноч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що позивачем не наведено достатніх обґрунтованих доводів та причин щодо необхідності вжиття заходів у вигляді скасування вказаного наказу, в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 151 ЦПК України, оскільки однією з позовних вимог позивача є скасування наказу №1186-с-с від 12.12.2013, дію якого він просить також зупинити в клопотанні про забезпечення позову, а отже забезпечення позову шляхом зупинення дії вказаного наказу є передчасним вирішенням позову по суті в частині скасування оспорюваного наказу. Тому, приймаючи рішення по суті клопотання слід зазначити, що вказаний захід забезпечення позову не є заходом забезпечення фактичного виконання або невиконання рішення суду, а є передчасним задоволенням відповідної позовної вимоги. Однак, позивачем не наведено обґрунтувань на підтвердження можливості утруднення виконання майбутнього рішення суду, не надано жодних доказів існування такої загрози.

Так, зупинення дії вказаного наказу призведе до відповідних наслідків у вигляді поновлення позивача серед особового складу студентів, що потягне за собою ряд відповідних організаційних дій.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз'яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, у випадку прийняття судового рішення по суті позовних вимог, яким у їх задоволенні позивачу буде відмовлено, прийняті заходи з забезпечення позову можуть стати загрозою неможливості виконання такого рішення, водночас права, свободи та інтереси відповідача в такому випадку також будуть порушені, оскільки вжиті заходи із забезпечення позову будуть мати невідворотні наслідки, пов'язані з організацією виконання відповідних дій. При цьому позивачем, як зазначалось раніше, не вказано на існування жодних аргументованих загроз з приводу невиконання майбутнього рішення суду, а отже задоволенням даної заяви судом буде порушено принцип співмірності заявлених вимог та порушено права, свободи, інтереси іншої сторони у справі.

Отже, при вирішенні по суті питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з того, що позивачем заявлено тотожну вимогу з позовною, не вказано ризиків та не наведено доказів в обґрунтування загрози утруднення виконання або фактичного невиконання майбутнього рішення суду, при цьому, застосуванням вказаних заходів можуть бути порушені права та інтереси інших осіб. Крім того, оскільки в даному випадку вирішується питання про вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, однак при цьому спір не вирішується по суті, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання про забезпечення позову є необґрунтованим та таким, що підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: В. Є. Сільченко