Ухвала

12 червня 2018 року

м. Київ

справа № 449/517/15

провадження № 61-34788ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2018 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитно-заставного договору недійсним, повернення безпідставно стягнутих банком коштів та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про передачу в заклад заставленого автомобіля та звернення стягнення на предмет застави згідно з кредитно-заставним договором від 19 травня 2008 року № DN81AR19830171.

У червні 2015 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитно-заставного договору недійсним, повернення безпідставно стягнутих банком коштів та відшкодування шкоди.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 09 липня 2015 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Заочним рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитно-заставного договору недійсним, повернення безпідставно стягнутих банком коштів та відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 34 611,00 грн безпідставно стягнутих коштів за період з січня 2014 року до травня 2015 року.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 700,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2018 року заочне рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн скасовано та в цій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 4 333,00 грн витрат за проведення почеркознавчої експертизи.

У решті рішення суду залишено без змін.

У травні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» на зазначені судові рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга не містить обставин, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому судом досліджено та взято до уваги предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржуються, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2015 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2018 року у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитно-заставного договору недійсним, повернення безпідставно стягнутих банком коштів та відшкодування шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв