1Справа № 335/1704/18 2/335/1053/2018
18 травня 2018 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Шалагінової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Войтович Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту фінансів Горлівської міської ради Донецької області, третя особа - Департамент фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради, про визнання припиненими трудових відносин,
19 лютого 2018 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту фінансів Горлівської міської ради Донецької області, третя особа - Департамент фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради, про визнання припиненими трудових відносин.
В обґрунтування позову (з урахуванням уточнення) зазначила, що позивач є особою, переміщеною з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції. Раніше вона проживала із своєю сім'єю у м. Горлівка Донецької області та працювала у Фінансовому управлінні (департаменті фінансів) Горлівської міської ради з 21.08.2007, що підтверджується записом в трудовій книжці. Наказом Департаменту фінансів Горлівської міської ради Донецької області № 202В від 02.10.2014 позивачеві була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення 6-ти років - до 02.10.2015. У вересні 2014 р. позивач разом із сім'єю перемістилася до м. Запоріжжя. З 02.10.2015 позивач вирішила звернутись до відповідача із питання припинення трудових відносин, але не змогла здійснити поїздку до м. Горлівки. Також є неможливим здійснення листування із відповідачем. Тому належним чином оформити звільнення не виявилось за можливе. З 05.12.2016 відповідно до запису у трудовій книжці позивач призначена на вакантну посаду до відділу бюджетування органів управління фінансів соціально-культурної сфери фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради.
Посилаючись на вимоги Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), просила визнати припиненими трудові відносини між позивачем та відповідачем з 3 жовтня 2015 р. на підставі п. 4 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з переїздом працівника на нове місце проживання (а.с. 17-18).
Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 березня 2018 р. позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи (а.с. 20).
У визначені судом строки від учасників справи заяви по суті справи не надійшли.
Від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. В заяві зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, причини неявки в судове засідання не повідомив. Від представника відповідача не надходило до суду відзиву на позов, а також заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причини неявки в судове засідання не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності представник третьої особи суду не подавав.
Враховуючи неявку без поважних причин належним чином повідомленого представником відповідача у судове засідання, суд, з урахуванням думки позивача, яка не заперечували проти заочного розгляду справи, про що зазначила у поданій нею заяві, та керуючись ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи (із занесенням до протоколу судового засідання).
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Як передбачено пунктом першим частиною першою статті 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.
Згідно зі статтею 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.
У статті 24-1 КЗпП України вказано, що в разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення.
Як вбачається з трудової книжки позивача, 21.08.2007 була прийнята до Фінансового управління Горлівської міської ради на посаду головного спеціаліста відділу фінансів галузей соціальної сфери тимчасово, на період навчання працівника.
25.09.2007 переведена за безстроковим трудовим договором на посаду спеціаліста І категорії відділу доходів.
17.01.2008 переведена на посаду провідного спеціаліста відділу доходів.
04.10.2011 фінансове управління міської ради перейменоване в департамент фінансів міської ради.
04.10.2011 ОСОБА_1 переведена на посаду провідного спеціаліста відділу прогнозування та аналізу доходів (а.с. 7-8).
Наказом Департаменту фінансів Горлівської міської ради від 02.10.2014 № 202 «Про надання відпустки ОСОБА_1» позивачеві надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення 6-ти років з 02.10.2014 по 02.10.2015 (а.с. 9).
Відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 №405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» з квітня 2014 року на території Донецької та Луганської областей проводиться антитерористична операція.
Разом із тим, 02.02.2015 позивач була прийнята на роботу до ПП «МІРАЖ» на посаду помічника керівника за сумісництвом.
02.12.2016 звільнена з вказаної роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.
З 05.12.2016 позивач прийнята на посаду головного спеціаліста-економіста відділу бюджетування органів управління управління фінансів соціально-культурної сфери департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради, де і працює по теперішній час (а.с. 8).
Таким чином, позивач працевлаштувалась у місті Запоріжжі, продовжує трудову діяльність, проте, належним чином не має можливості оформити припинення трудових відносин із попереднім роботодавцем, що і стало підставою звернення до суду із даним позовом.
Відповідно до пункту 4 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України).
При цьому, статтею 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Судом встановлено, що трудові відносини між позивачем та відповідачем було припинено у зв'язку із неможливістю проживання у даній місцевості, що було обумовлено необхідністю виїзду позивача з міста Горлівки Донецької області, на території якого проводиться антитерористична операція.
З наведених підстав суд доходить висновку, що трудовий договір, укладений між сторонами на невизначений строк, є припиненим шляхом його розірвання з ініціативи працівника у зв'язку з переїздом на нове місце проживання.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
У позовній заяві позивач не ставить питання про розподіл судових витрат, з огляду на що судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 18 травня 2018 р.
Повне судове рішення виготовлене 23 травня 2018 р.
Копія заочного рішення направляється сторонам, які не з'явилися в судове засідання, в порядку, передбаченому статтею 272 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третіми особами до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В. Шалагінова