Справа № 415/2047/18
Провадження № 6/415/85/18
УХВАЛА

27 березня 2018 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Калмикова Ю.О., розглянувши подання старшого держаного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про застосування приводу до боржника громадянки України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Старший держаний виконавець Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з поданням про застосування приводу до боржника громадянки України ОСОБА_2.

Пленум Верхового Суду України у п. 3 своїй Постанови № 14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначив, що подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положенням ЦПК.

Дослідивши зміст вказаного подання та долучених до нього матеріалів, суд дійшов висновку, що воно не може бути прийнято до провадження, оскільки не відповідає вимогам ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно з п. 11 ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції.

Під час звернення державним виконавцем до суду з поданням про привід боржника, останній повинен керуватися Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну виконавчу службу», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, а також Методичними рекомендаціями щодо порядку підготовки та надіслання державними виконавцями до суду подань і заяв, які викладені в листі Міністерства юстиції України від 18 грудня 2006 року N 25-1/899/7 «Щодо порядку підготовки та надіслання державними виконавцями до суду подань і заяв».

Відповідно до ст. 438 ЦПК України передбачено, що розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку.

Як розяснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК і ГПК.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, звертаючись до суду з вказаним поданням, державний виконавець повинен був дотримуватись вимог щодо змісту та форми подання, у якому, крім іншого, повинно міститись:

- найменування органу державної виконавчої служби, його місцезнаходження, ім'я, найменування осіб - сторін у справі, їх місце проживання, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу (заявнику) відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, якщо такі відомі. При вирішенні питання стосовно того, яких осіб необхідно зазначати як сторони у справі, слід виходити з наступного. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», учасник виконавчого провадження, який звернувся до суду з поданням бере участь у її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи. У переважній більшості випадків як заінтересовані особи мають бути зазначені сторони виконавчого провадження - стягувач та боржник;

- виклад обставин, якими державний виконавець обґрунтовує свої вимоги (у поданні державний виконавець повинен чітко зазначити в чому полягає складність виконання рішення чи в зв'язку з чим таке рішення неможливо виконати). В обов'язковому порядку у поданні мають бути посилання на норми закону, якими обґрунтовуються вимоги. При цьому обґрунтування звернення повинно бути не лише на положеннях Закону України «Про виконавче провадження», а й на положення інших актів цивільного законодавства;

- зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до подання.

Вказані вимоги до подання зазначені і в Методичних рекомендаціях щодо порядку підготовки та надіслання державними виконавцями до суду подань і заяв.

Проте, ці вимоги державним виконавцем не дотримані, оскільки подання не містить:

- ім'я, найменування осіб - сторін у справі, їх місце проживання, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу (заявнику) відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, якщо такі відомі;

- зазначаючи обставини, якими державний виконавець обґрунтовує свої вимоги, а саме про те, що встановити фактичне місце знаходження боржника, на даний час, не має можливості, останнім не зазначено всіх доказів, що підтверджують вказану обставину. Подання не містить відомостей в рамках якого виконавчого провадження державний виконавець звернувся до суду з вказаним поданням (не зазначено його номер).

Крім того, подання взагалі не містить конкретного переліку документів, які державним виконавцем додані до подання, що не дає можливості суду перевірити факт їх надання до суду.

Також, відповідно до п. 26 ч. 1ст. 23 ЗУ "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи за для забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з'явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Виходячи з норм Цивільного процесуального кодексу України про привід особи, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає імя фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання, роботи чи навчання, підстави застосування приводу, коли і куди ця особа повинна бути доставлена, кому доручається здійснення приводу.

Разом з тим, у прохальній частині подання про привід боржника не вказані дата та час, на які необхідно здійснити привід боржника, кому доручається здійснення такого приводу та куди слід здійснити привід.

У поданні не зазначено, з якою метою необхідно здійснити привід боржника. Крім того, заявником не надано доказів, які б підтверджували отримання боржником викликів, надісланих державним виконавцем.

Відповідно до вимог, які встановлено ЦПК України, ЗУ "Про виконавче провадження", Інструкцією з організації примусового виконання рішень від 02.04.2012 при зверненні з відповідним поданням, а саме: - не надано достатніх та достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, чи перевірялось місце реєстрації боржника державним виконавцем та до подання додано лише один акт, який був складений без участі стягувача в якому, також відсутні відомості, які свідчили б про відсутність боржника за даною адресою взагалі чи за поясненнями інших мешканців даного будинку, які б підтверджувались належними доказами; - до подання не додано доказів про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач (заявник) зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач (заявник) може додати до позовної заяви (подання) копії відповідних доказів).

Частиною 5 статті 95 ЦПК України передбачено обовязок учасника справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Водночас, надані із заявою в якості доказів документи не засвідчені належним чином та не містять дати їх засвідчення.

При цьому, слід звернути увагу заявника, що порядок засвідчення документів визначений пунктами 5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 №55). За вказаним нормативно - правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів: «Згідно з оригіналом; особистого підпису особи, яка засвідчує копію; її ініціалів та прізвища, дати засвідчення підпису, яка проставляється нижче підпису.

Отже, додані до заяви про привід боржника докази не засвідчені належним чином, подані з порушенням вимог, встановлених статтями 95,177 ЦПК України.

Згідно ч. 1ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність залишення подання без руху та надання державному виконавцю строку для усунення недоліків. В іншому випадку подання вважатиметься неподаним і буде повернуто державному виконавцю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 175, 177, 185, 258-261, 438 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Подання старшого держаного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про застосування приводу до боржника громадянки України ОСОБА_2 залишити без руху, про що сповістити державного виконавця, надавши йому строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення подання без руху.

Розяснити, що у випадку не усунення зазначених недоліків, подання вважатиметься неподаним і буде повернуте державному виконавцю.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати старшому держаному виконавцю Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА