Справа № 636/1081/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2018 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Селеверстової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі ? частини від усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення їх дитиною трирічного віку. В заяві посилається на те, що вона з 27.02.2016 року знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та має з ним спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також, вказує на те, що відповідач відмовляється в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на її утримання. Тому, просить суд стягнути з відповідача аліменти у вказаному розмірі.

Сторони в судове засідання не зявились, про дату час та місце його проведення повідомлялись належним чином.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій зазначає, що вона заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

До суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву. В даному відзиві вказує на те, що він офіційно працює у КВ «Донець» ОП КП «Харківводоканал», його щомісячний чистий дохід становить близько 4700 гривень (з врахуванням невідрахованих відсотків складає близько 6000 грн.), він сам сплачує комунальні послуги за квартиру, в якій він спільно з позивачем проживали, а також те, що він сплачує аліменти на утримання спільної дитини у розмірі ? частини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що складає близько 1500 гривень.

Крім того, вказує на те, що він неодноразово пропонував позивачу налагодити стосунки та відбудовувати сімейне життя разом, але вона ігнорує ці прохання та не бажає сумісно проживати.

Разом з тим, зазначає, що він не відмовляється від посильного утримання його сімї у випадку, якщо позивач та спільна дитина будуть разом проживати з відповідачем однієї сімєю, та просить суд врахувати розмір мінімального прожиткового мінімуму для працездатної особи та вимоги, які передбачені ст. ст. 75, 84 СК України.

В обґрунтування своїх заперечень надав ксерокопію довідки про його доходи, ксерокопії квитанцій відносно житлових послуг. Тому, за таких підстав він просить відмовити в задоволенні даного позову.

Позивачем було надано письмову відповідь на відзив, в якому зазначає, що вона не має можливості працювати у звязку з доглядом малолітньої дитини, та вказує, що вона була вимушена переїхати до своїх батьків, оскільки відповідач її «довів» до цього, а також позивач наполягає на розгляді справи без її часті з тих підстав, що у неї багато часу і сил уходить на догляд за її сином, та просить в повній мірі задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи дану категорію справи, та те, що позивач категорично наполягає на розгляді справи без її участі, а також наявність вмонтованого відзиву на позов відповідача, суд вважає за можливе розглянути справи без участі відповідача, що не суперечить вимогам, які передбачені ст. 223 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 27.02.2016 року та по даний час перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ за № 284141 від 27.02.2016 року та ксерокопією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 507404 від 23.01.2018 року.

Відповідно до довідок з відділу реєстрації місця проживання особи Чугуївської міської ради Харківської області від 14.02.2018 року за № 03-10-40/66 та 03-10-33/426, зареєстрованим місцем проживання вказаної дитини є в місті Чугуєві Харківської області по вулиці Горній, 65, а також по цій адресі зареєстрована позивач.

Вимогами ч. 1 та 2 ст. 75 Сімейного Кодексу України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно п. 1, 2, 3 та 4 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі вимог ч. 1, 2 та 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 та 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів.

Відповідно до судового наказу Чугуївського міського суду Харківської області від 23.03.2018 року, з відповідача на користь позивача наказано стягувати аліменти на утримання дитини сторін в розмірі ? частини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З довідки про доходи відповідача та з його відзиву, а також з вказаного наказу вбачається, що він працює у КВ «Донець» ОП КП «Харківводоканал» та має середньомісячний дохід близько 6000 гривень, з якого утримується близько 1300 гривень податків, та аліменти на утримання дитини в розмірі приблизно 1500 гривень. Також, відповідачем надано ксерокопії квитанцій за комунальні платежі на різні суми.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», у 2018 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.

Таким чином, з вказаного розміру заробітної плати відповідача залишається приблизно 2000 гривень доходу на місяць, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01 грудня 2018 року.

Враховуючи викладене та вимоги ч. 2 ст. 75 СК України, в даному випадку вбачається, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу позивачу на її утримання.

Крім того, позивач у відповіді на відзив вказує, що вона була вимушена переїхати від відповідача до своїх батьків, та зазначає, що спільне життя сторін не склалося.

Між тим, відповідач у відзиву на позовну заяву вказує на те, що він неодноразово пропонував позивачу налагодити стосунки та відбудувати сімейне життя разом, однак вона не бажає сумісно проживати та із власної волі переїхали до її батьків. Також, зазначає, що він не відмовляється від посильного утримання своєї дружини у тому випадку, коли його дружина та син будуть мешкати з ним однією сімєю.

Таким чином, з вищевикладеного не можливо прийти до висновку, що відповідач ухиляється від утримання своєї дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

За правилами вимог ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Вимогами ч. 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Таким чином, в даному випадку позивач звільнена від сплати судового збору, а рішення ухвалюється не на її користь.

Враховуючи вимоги, які передбачені ст. 141 ЦПК України, суд не стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 28, 76, 81, 133, 141, 210, 212, 223, 258-260, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 75, 77, 79, 84, 182 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручена у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії даного рішення суду.

Суддя: