Провадження № 6/331/166/2018
Справа № 331/7932/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі - Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1) про видачу дублікату судового наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу дублікату судового наказу № 2-н/331/1177/15, який виданий 27 жовтня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по заробітній платі за вересень 2015 р. у розмірі 2402,52 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що судовий наказ було пред'явлено до виконавчої служби для виконання. Виконавче провадження ВП 49443242 входило до складу зведеного виконавчого провадження № 34040904 та згідно постанови державного виконавця від 28.02.2017 року було повернуто стягувачу. Виконавчий документ було надіслано на її адресу, проте нею отримано не було.

На підставі викладеного, просить суд видати дублікат судового наказу № 2-н/331/1177/15, який виданий 27 жовтня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по заробітній платі за вересень 2015 р. у розмірі 2402,52 грн.

Заявник надала суду заяву про розгляд заяви за її відсутності, зазначивши, що заяву підтримує та просила суд її задовольнити.

Представник боржника ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроек» у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив, заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.

Представник ВПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області Фесенко Ю.В. надала суду лист Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області № 10877-4034 від 15.06.2018 року, з якого вбачається, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області знаходилося виконавче провадження № 49443242 по виконанню судового наказу № 2-н/331/1177/15, який виданий 27 жовтня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_1 суми заборгованості по заробітній платі за вересень 2015 р. у розмірі 2402,52 грн.. Зазначене виконавче провадження входило до складу зведеного виконавчого провадження № 34040904. Державним виконавцем для своєчасного виконання виконавчого документа в повному обсязі перевірено майновий стан боржника, та з метою виконання зведеного виконавчого провадження вчиненні наступні виконавчі дії: винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої на все рухоме та нерухоме майно боржника накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження; направлено запити до реєструючих органів з метою отримання інформації щодо майнового стану боржника; накладено арешт на кошти боржника, згідно постанов про арешт коштів боржника та протягом 2013-2017 років систематично виставлялись платіжні вимоги в фінансові установи, в яких обліковуються розрахункові рахунки боржника. В ході проведення виконавчих дій направлено вимогу боржнику про надання інформації про перелік рухомого та нерухомого майна, яке не відноситься до основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності підприємства. Ураховуючи той факт що коштів, списаних з розрахункових рахунків боржника було недостатньо для задоволення вимог всіх стягувачів за зведеним виконавчим провадженням, державним виконавцем здійснювались виконавчі дії спрямовані на опис га арешт рухомого та нерухомого майна боржника, що належить йому на праві власності з подальшою передачею арештованого майна на реалізацію. 06.06.2013 актом опису та арешту майна державним виконавцем накладено арешт на рухоме майно боржника у кількості 26 найменувань, яке знаходиться за адресою: (АДРЕСА_2), на загальну суму 52 306,40 грн. 11.07.2013 згідно акту опису та арешту майна державним виконавцем накладено арешт на базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 22.07.2013 передано пакет документів на реалізацію рухомого майна, а саме автомобілів PEUGEOT J5 державний номер ІНФОРМАЦІЯ_2, яка склала 17 303,15 грн., та УАЗ 3303, державний номер НОМЕР_1 та Honda Stream 2.0, 2004 р.н. державний номер НОМЕР_2. Відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів N 05/234/13/А-1 від 11.10.2013 переможцем прилюдних торгів з продажу бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», є TOB «ПЛАЦ». 17.10.2013 кошти, які надійшли з реалізації бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1» у сумі 2 028 100 грн., були розподілені та повністю задоволено вимоги стягувачів з виконання виконавчих документів по стягненню заробітної плати та частково задоволено вимоги 138 стягувачів за 24 виконавчими документами де стягувачем є УПФУ. 18.10.2013 на депозитний рахунок надійшли кошти від реалізації рухомого майна, а саме Honda Stream 2.0 у сумі 38456 грн. 24.10.2013 кошти розподіленні, частково задоволено вимоги стягувачів за 8 виконавчими документами. 23.12.2013 частину майна (5 кондиціонерів) реалізовано за 3 840,00 грн. Інше рухоме майно знято з реалізації в зв'язку з відсутністю купівельного попиту. Жоден стягувач не виявив бажання залишити за собою вищезазначене нереалізоване майно, у зв'язку з чим державним виконавцем проведено дії з нереалізованим майном у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно протоколу проведення електронних торгів №224499 від 31.12.2016 р. нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_2, стартова ціна якої складала 34112660,40 грн., не реалізована, у зв'язку з відсутністю допущених учасників до торгів. Відповідно до Абзацу 4 Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 віл 06.03.2008 місця знаходження юридичної особи, є адреса органу або особи, які відповідні до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Так, в ході проведення виконавчих дій уповноваженого органу або органу управління, керівництва або адміністрації боржника за адресою: АДРЕСА_2, заходами щодо їх розшуку виявлено не було, про що складено акт державного виконавця від 15.02.2017. Пунктом 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи. 28.02.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документу. Згідно списків № 188 та № 191 згрупованих поштових рекомендованих відправлень оригінал зазначеного наказу було надіслано ОСОБА_1 Повторно судовий наказ № 2-н/331/1177/15 на виконання не надходив. Зазначені доводи також підтверджуються листом Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області № 7809-4-03.4 від 17.04.2018 року та № 10877-4034 від 15.06.2018 року. Отже, вищезазначений документ, який не отримував стягувач, дійсно втрачений під час пересилки.

Вивчивши матеріали справи, заяву ОСОБА_1 та долучені до неї документи, взявши до уваги листи Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області № 7809-4-03.4 від 17.04.2018 року та № 10877-4034 від 15.06.2018 року, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017, за яким Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено у новій редакції.

Відповідно до пп. 9 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пп. 17.4 п. 17 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень до ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу дублікату судового наказу № 2-н/331/1177/15, який виданий 27 жовтня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по заробітній платі за вересень 2015 р. у розмірі 2402,52 грн..

Відповідно до ч.ч. 4-5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Як роз'яснено у Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у звязку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обовязково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили. Хибною є практика судів, що не зясовували підстав, за якими стягувач чи державний виконавець звертався за отриманням дубліката виконавчого листа, та обставин втрати виконавчого листа, не перевіряли дані про існування виконавчих проваджень за цими виконавчими листами або судовими наказами.

Судом перевірено та встановлено, що судовий наказ № 2-н/331/1177/15, який виданий 27 жовтня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_1 суми заборгованості по заробітній платі за вересень 2015 р. у розмірі 2402,52 грн. на виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області, не повертався.

Матеріали справи не містять доказів того, що судовий наказ № 2-н/331/1177/15 виконано, а отже конкретні правові докази про виконання судового наказу відсутні.

Враховуючи викладене судом встановлені та перевірені обставини втрати судового наказу № 2-н/331/1177/15, який виданий 27 жовтня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_1 суми заборгованості по заробітній платі за вересень 2015 р. у розмірі 2402,52 грн., а також те, що рішення суду є чинним.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 р по справі № 1-7/2013 є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і відновлення порушений прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвеція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання статті 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно- правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "суду" (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції», від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Отже, на теперішній час судовий наказ не виконаний, заборгованість не погашена, що суперечить нормам, встановленим законодавством та ставить під загрозу права та інтереси стягувача.

Керуючись п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1) про видачу дублікату судового наказу - задовольнити.

Видати дублікат судового наказу № 2-н/331/1177/15, який виданий 27 жовтня 2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_1 суми заборгованості по заробітній платі за вересень 2015 р. у розмірі 2402,52 грн..

Повний текст ухвали складено 15 червня 2018 року.

У відповідності до ч. 4 ст. 442 ЦПК України копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи, а також державному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

15.06.2018