Справа № 357/901/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква в залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2016 року, від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, в сім»ї відсутнє взаєморозуміння, втрачені почуття, а тому позивач просить шлюб розірвати.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов.

Відповідач позов визнала, про що надала суду заяву.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Встановленими та визнаними обставинами є :

- 15.11.2016 року сторони зареєстрували шлюб, від шлюбу шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи.

- ОСОБА_1 позивач у справі, зазначив, що не бажає спільно проживати з відповідачем, оскільки відсутні почуття, взаєморозуміння, сім місяців сторони проживають окремо. Сторони не бажають відновлювати стосунки, зазначають, що їх рішення щодо розірвання шлюбу виважене і кінцеве.

Задовольняючи позов, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного, враховуючи категоричну позицію сторін щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить їхнім інтересам. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні.

Позивач не ставить питання відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112,113 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 158, 200, 258- 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15.11.2016 року у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №1462 - розірвати.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Білоцерківський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_4