Провадження № 2/750/457/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.

секретаря Карацюба М.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

14.12.2017 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання за нею права власності в порядку спадкування на 1/2 частку земельної ділянки розміром 956 кв.м., розташованої в м. Чернігові по вул. Любомира Боднарука (колишня Дзержинського) №33 наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки :02:033:0124.

Позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без її участі.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 11 серпня 2016 року померла мати позивача ОСОБА_3 (а.с.8).

У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Державний нотаріус Першої чернігівської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.07.2017 року № 3831/02-31 відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 5 жовтня2010 року ОСОБА_4, приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за № 1881 на 1/2 частину земельної ділянки площею 956 кв.м., що розташована за адресою: м. Чернігів, вул. Дзержинського, 33 (а.с.7).

Причиною стало те, що померла після отримання у нотаріуса 25 квітня 2005 року свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, чоловіка ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки розміром 956 кв.м., розташованої в м. Чернігові по вул. Дзержинського № 33, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, не завершила процедуру оформлення своїх спадкових прав.

На частину спадкового майна після смерті ОСОБА_3, зокрема на 7/18 частин житлового будинку № 33 по вул. Любомира Боднарука (Дзержинського) в м. Чернігові позивачем 18 липня 2017 року було отримано у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.11).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер спірної земельної ділянки - :02:033:0124 та її власником рахується ще померлий батько позивача ОСОБА_5.

Згідно відомостей спадкової справи № 655/2016 (щодо майна померлої ОСОБА_3І.) інших спадкоємців, окрім позивача немає.

Згідно відомостей спадкової справи № 633/2005 (щодо майна померлого ОСОБА_5Ю.) інших спадкоємців, окрім позивача немає.

Згідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У встановлений чинним законодавством строк позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 1217, 1220, 1236, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місцепроживання: м. Чернігів, вул. Любомира Боднарука, б. 33, кв. 1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на 1/2 частку земельної ділянки розміром 956 кв.м., розташованої в м. Чернігові по вул. Любомира Боднарука (Дзержинського) №33 наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер земельної ділянки :02:033:0124 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, що померла 11.08.2016 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.В. Карапута