Постанова

Іменем України

12 березня 2018 року

м. Київ

справа № 521/14261/15-ц

провадження № 61-75св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Червинської М. Є., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_5,

третя особа - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року у складі судді Михайлюк О. А. та на рішення апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2017 року у складі колегії суддів Комлевої О. С., Журавльова О. Г., Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі ТзДВ «СТ «Домінанта») та ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 16 грудня 2014 року з вини водія ОСОБА_5, який керував автомобілем ЛК-2140, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належному позивачу автомобілю КІА, який був припаркований, завдано механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07 листопада 2014 року була застрахована у ТзДВ «СТ «Домінанта». Вказувала, що в добровільному порядку їй не було виплачено страхове відшкодування та не відшкодовано майнову та моральну шкоду, у зв'язку з чим просила стягнути на її користь з ТзДВ «СТ «Домінанта» 28 931,67 грн майнової шкоди та стягнути з ОСОБА_5 на її користь 950 грн вартості проведення експертизи, 53,99 грн та 77,99 грн вартості направлення телеграм, 150 грн вартості робіт по зняттю та установки бамперу, 1 000 грн франшизи, встановленої за страховим полісом, 1 000 грн вартості юридичних послуг та 5 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 000 грн у рахунок відшкодування франшизи та 243,60 грн судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наданий позивачем звіт експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку не містить застосування коефіцієнту фізичного зносу деталей, у зв'язку з чим не може бути належним доказом у справі.

Оскільки розмір виплаченого страхового відшкодування на підставі звіту від 18 січня 2015 року було зменшено на суму франшизи, суд дійшов висновку про її стягнення, а в задоволені решти позовних вимог відмовив з підстав їх недоведеності.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ТзДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_4 15 077 грн залишку вартості ремонту автомобіля, 950 грн вартості проведення експертизи, 53,99 грн та 77,99 грн вартості телеграм, 150 грн, 230 грн за проведення огляду автомобіля, 301,64 грн, 268,40 грн, 276,32 грн судового збору, 2 000 грн витрат на правову допомогу та 5000 грн моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 вересня 2017 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2016 року скасовано і справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2017 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року в частині відмови у стягненні моральної шкоди скасовано та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3000 грн моральної шкоди. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що ТзДВ «СТ «Домінанта» у повному обсязі виконало свої зобов'язання за договором, сплативши розмір відшкодування без урахування фізичного зносу запчастин та без урахування ПДВ, у зв'язку з чим підстав для стягнення страхового відшкодування немає.

Стягуючи морально шкоду та визначаючи її розмір, апеляційний суд виходив із того, що внаслідок пошкодження під час ДТП належного позивачу автомобіля, ОСОБА_4 тривалий час не могла ним користуватися, чим було порушено звичний їй образ життя, спричинено душевні страждання та переживання.

Відмовляючи у задоволенні інших позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що вони не підтверджені належними і допустимими доказами.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що наданий позивачем висновок автотоварознавчої експертизи, яким визначено розмір матеріальної шкоди у розмірі 28 931,67 грн, є належним доказом у справі, оскільки проведений відповідно до вимог закону. Суди безпідставно не задовольнили її вимоги про стягнення понесених витрат на проведення експертизи, оскільки в матеріалах справи наявні відповідні докази на підтвердження даних обставин та у судовому засіданні апеляційного суду суд оглянув їх оригінали.

Позивач зазначає, що протокол огляду транспортного засобу від 08 січня 2015 року, яким встановлено пошкодження автомобіля, не пов'язані з ДТП, є неналежним доказом, оскільки в ньому відсутній номер протоколу та підпис особи, яка його склала, а також, що він підроблений відповідачем. Крім того, позивач посилається на порушення судами норм процесуального та матеріального права.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх скасування немає.

Суди встановили, що 16 грудня 2014 року ОСОБА_5, керуючи належним йому на праві власності автомобілем ЗЛК 2140, здійснив наїзд на припаркований автомобіль КІА, який на праві власності належить ОСОБА_4

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22 січня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні ДТП. На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ТзДВ «СТ «Домінанта» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової допомоги відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07 листопада 2014 року з лімітом відповідальності 50 000 грн та передбаченою франшизою 1000 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сума франшизи компенсується страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки.

За змістом пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль КІА, який належить позивачу.

08 січня 2015 року ТзДВ «СТ «Домінанта» за участю представника ОСОБА_7 проведено огляд пошкодженого автомобіля КІА, про що складено протокол огляду транспортного засобу, в якому зафіксовано пошкодження, у тому числі не пов'язані з ДТП 16 грудня 2014 року. З даним протоколом погодився представник позивача без зауважень, про що свідчить його підпис.

Відповідно до звіту від 18 січня 2015 року, складеного ТзДВ «СТ «Домінанта», прямий матеріальний збиток (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей), завданий позивачу в результаті вищезазначеної ДТП, складає 14 853,91 грн. Відповідно до платіжного доручення від 31 липня 2015 року ТзДВ «СТ «Домінанта» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 13 583,91 грн на рахунок позивача.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 25 червня 2015 року № 123/15, виготовленого на замовлення ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля КІА, у результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 16 грудня 2014 року, становить 28 931,67 грн.

При здійсненні розрахунків страхового відшкодування у дослідженні від 18 січня 2015 року, виконаному на замовлення ТзДВ «СТ «Домінанта», було враховано коефіцієнт фізичного зносу деталей пошкодженого автомобіля КІА, що дорівнює 0,371. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 25 червня 2015 року №123/15, виконаним на замовлення ОСОБА_4., спеціалістом визначено матеріальний збиток з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля без втрати його товарної вартості (ВТВ = 0), що суперечить протоколу огляду автомобіля від 08 січня 2015 року, відповідно до якого автомобіль мав пошкодження до аварії.

Відповідно до частини шостої і сьомої статті 147 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення), висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні.

Взявши до уваги Звіт про визначення вартості відновлювального ремонту від 18 січня 2015 року, суд обґрунтовано виходив із того, що він є повним і об'єктивним доказом з точки зору економічної обґрунтованості ремонту автомобіля та узгоджується з матеріалами справи і встановленими судом обставинами. Дослідження від 25 червня 2015 року № 123/15 не може бути враховано при вирішенні спору, оскільки ним визначено матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля КІА без коефіцієнта фізичного зносу деталей пошкодженого автомобіля.

Правильним є висновок суду про те, що не має правового значення Акт огляду транспортного засобу від 10 червня 2015 року, яким встановлено, що автомобіль КІА не має пошкоджень, не пов'язаних з аварією, оскільки представник позивача погодився з протоколом огляду транспортного засобу від 08 січня 2015 року, в якому вказано протилежне.

Враховуючи, що позивачу було сплачено розмір страхового відшкодування відповідно до норм закону, суди дійшли правильного висновку, що підстав для стягнення страхового відшкодування на підставі наданого нею звіту без урахування фізичного зносу запчастин та без урахування ПДВ, немає.

За таких обставин суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про стягнення 980 грн за проведення експертизи від 25 червня 2015 року, 53,99 грн та 77,99 грн за направлення телеграми страховому товариству, 150 грн вартості робіт за знаття та установку бамперу та 1000 грн витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки експертний висновок, зроблений на замовлення позивача від 25 червня 2015 року, не береться судом до уваги, оскільки не відповідає вимогам закону.

Статтею 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи касаційної скарги про те, що протокол огляду транспортного засобу від 08 січня 2015 року, відповідно до якого пошкоджений в ДТП автомобіль мав не пов'язані з нею інші пошкодження, з чим погодився представник позивача, був підроблений відповідачем, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не спростовані належним і допустимими доказами.

Правильним є висновок апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди відповідно до статті 1167 ЦК України, оскільки внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП позивач вимушено тривалий час ним не користуватися, що порушило її спосіб життя та спричинило душевні страждання та переживання. При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди з урахуванням засад розумності та справедливості у сукупності з іншими доказами у справі апеляційний суд правомірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи ОСОБА_4 не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати неправильним застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права чи наявними порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних рішень суду першої та апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

М.Є. Червинська

В.І. Крат