Справа № 462/5363/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

за участю секретаря: Каралюс Т.Р.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, суд

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 міської ради, у якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0.0100 га (згідно представленого плану земельної ділянки), за адресою м. Львів, вул. Ганкевича, 9 для обслуговування гаража, який належить позивачу на праві приватної власності. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником гаража загальною площею 53.3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Ганкевича, 9. Даний гараж знаходиться на земельній ділянці, право власності на яку позивач просить визнати, оскільки ухвалою ОСОБА_4 міської ради №2500 від 05.10.2017 року міська рада відмовила гр. ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0100 га на вул. Ганкевича, 9 для обслуговування гаража. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 27.12.2017р. /а.с.33/ позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 17.01.2018р. /а.с.34/ проти позову заперечила повністю з підстав, викладених у відзиві на позов. Додатково вказала, що з приводу надання дозволу ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.0100 га на вул. Ганкевича, 9 для обслуговування гаража ОСОБА_4 міською радою було прийнято єдине рішення про відмову у наданні такого, про що вказано в ухвалі ЛМР № 2500 від 05.10.2017року. Дану ухвалу позивач не оскаржувала та така, на даний час, є чинною, а тому позов про визнання права власності на дану земельну ділянку не може бути задоволено.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд виходив з наступного.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить гараж по вул. Ганкевича, 9 у м. Львові, загальною площею 53.3 кв.м., що стверджується долученими до матеріалів справи копіями рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19.02.2015р., інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна та технічного паспорта /а.с.6,7, 9-10/.

Як вбачається із змісту долучених до матеріалів справи документів, позивач ОСОБА_5 звернулася до відповідача ОСОБА_4 міської ради щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га на вул. Л.Ганкевича, 9 для обслуговування гаража.

Згідно ухвали ОСОБА_4 міської ради №2500 від 05.10.2017 р. громадянці ОСОБА_3 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га на вул. Л.Ганкевича, 9 для обслуговування гаража./а.с.20/.

Як стверджено представником відповідача та цього не заперечив представник позивача у судовому засіданні та позивач у поданій нею відповіді на відзив, дана ухвала ОСОБА_4 міської ради не оспорювалась, яка на даний час є чинною.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, надання земельних ділянок у власність громадян і юридичних осіб із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною 7 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно ч. 10, 11 ст. 118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Разом з тим, як встановлено судом, ухвалою ОСОБА_4 міської ради №2500 від 05.10.2017 р. позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га на вул. Л.Ганкевича, 9 для обслуговування гаража, а не у передачі земельної ділянки у власність.

Відтак, звернення із позовом про визнання права власності на спірну земельну ділянку є передчасним, оскільки на даний час є чинною ухвала ОСОБА_4 міської ради №2500 від 05.10.2017 р., яка позивачем не оскаржувалась.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 5, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15, 16 Цивільний кодекс України, ст. 12, 118 Земельного кодексу України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 22 березня 2018 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.