Справа № 510/1308/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2018 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Бошков І.Д.;

-за участю секретаря Занфір О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивач ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту на імя ОСОБА_1 та його іпн; копія свідоцтва про народження (рос. мовою) на імя ОСОБА_1; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3, померлого 10.07.2006 р.; копія заповіту ОСОБА_3 на імя онучки ОСОБА_4 від 25.05.1992 р., реєстр № 1914; копія нотаріально завіреної заяви ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини від 12.07.2018р.; копія паспорту на імя ОСОБА_2; копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 (рос. мовою); копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_2, укладеного 20.08.2013р.; копія договору купівлі-продажу (рос. мов.) від 24.04.1992р.; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1; копія домової книги; копія довідки виконкому Ренійської міської ради №1855 від 13.06.2018р., копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.07.2018 р. та ін. документи.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся із відповідними вимогами та просив суд визнати за ними в порядку спадкування право власності на спадкове майно, зазначивши, що за життя його батькові ОСОБА_6 належало право власності на:

- квартиру АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу № 1569 від 24.04.1992 року.

На випадок смерті ОСОБА_6 розпорядився належним йому майном, 25.05.1992 року залиши заповіт на ім`я своєї онучки - ОСОБА_2, якій заповідав усе своє майно, що належатиме йому за життя, 10.07.2006р. - помер.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на вищезазначене майно. У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця, ОСОБА_2 (як спадкоємець за заповітом) не звернулась до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, будь-яких дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини не здійснила, насамперед вона відмовилась від прийняття спадщини, про що свідчить копія нотаріально завіреної заяви ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини від 12.07.2018р., та не заперечувала проти визнання за позивачем права власності на спадкову квартиру, про що від неї до суду надійшла відповідна заява (вх. 6417 від 28.08.2018р.). Враховуючи вищенаведене, згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Так, враховуючи вищенаведене, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є його син ОСОБА_1, позивач по справі, інших спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті спадкодавця немає. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, позивач (як спадкоємець першої черги за законом) не звернувся до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак позивач прийняв спадщину з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивач постійно прожива разом із спадкодавцем, що підтверджується записом про реєстрацію місця проживання у паспорті гр. України серії КК 319510, записами у домовій книжці (розділ ІІІ Прописка) квартири АДРЕСА_3. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, позивач про відмову від спадщини не заявляв, а отже фактично прийняв спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_6, в порядку ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, вступом в управління та володіння спадковим майном. Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, однак йому в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні оригінали правовстановлюючих документів.

Після смерті ОСОБА_6 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на квартиру, як на обєкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, та в порядку ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_6 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, третя особа ОСОБА_2 спадщину не прийняла та не заперечувала, щоб позивач оформив право власності на спадкове майно на своє ім'я.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачі у справі є спадкоємцями першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України) з огляду на наступне. У відповідний 6-місячний строк, ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, спадкоємець за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_6, померлого 2006р., ОСОБА_2 (третя особа) спадщину не прийняла, та не заперечувала проти прийняття спадщини позивачем у справі, таким чином, відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України, на підставі ст. 1261 ЦК України, позивач ОСОБА_1 одержав право на спадкування за законом, як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_6 Так, позивач на момент смерті ОСОБА_6 мешкав разом із ним, після його смерті позивач, з урахуванням встановлених судом обставин, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, отже в порядку ч.ч. 3,5 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч.ч.3,5 ст. 1268 ЦК України, однак, він не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки під час життя ОСОБА_6 не зареєстрував у встановленому законом порядку своє право власності на спірне нерухоме майно, а на теперішній час зробити це неможливо у звязку із тим, що закон повязує набуття права власності на нерухоме майно із відповідною державною реєстрацією цього права, а згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність, тобто здатність мати цивільні права та обовязки фізичної особи припиняється у момент її смерті, що і стало підставою для винесення нотаріусом постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 11.07.2018 р., у звязку із чим в даний час позивач вимушений був звернутися до суду із позовом.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачі є субєктом набуття права власності на вищевказану квартиру, з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.ч.3,5 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1235, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на:

- квартиру АДРЕСА_4, що складається з двох кімнат загальною площею 26,50 кв.м., кухні площею 4,60 кв.м., коридору площею 2,0 кв.м., санвузлу площею 1,80 кв.м., загальною площею 35,0 кв.м., житловою площею 26,50 кв. м.,

після смерті ОСОБА_6, померлого 10.07.2006 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.Д. Бошков