Справа № 682/443/18
Провадження № 2/682/365/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючого судді Зеленської В.І,

з участю секретаря судових засідань Кондратюк Л.О,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у порядку загального провадження в підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в

16 лютого 2018 р ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу на дворазовий виїзд неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в її супроводі за кордон без згоди батька дитини - ОСОБА_3 у період з 01.06.2018 року по 31.08.2018 року строком разового виїзду до 14 днів до однієї або двох країн з наступного переліку: Італія, Іспанія, Греція, Чорногорія.

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 пояснила, що має з відповідачем спільну дитину - неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею у АДРЕСА_1. Відповідач участі у вихованні та утриманні дочки не бере, розвитком дитини не цікавиться, заборгованості по аліментах не має, але безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров"я дочки, її фізичний, духовний та моральний розвиток, так як відмовляється добровільно надати дозвіл на тимчасовий виїзд дочки за кордон. В період з 3 по 8 червня 2018 р запланована туристична поїздка з неповнолітньою ОСОБА_4 в Італію та для цього придбані авіаквитки, заброньовані готелі. Разом з тим, для оздоровлення дитини вважає за потрібне в літній період повезти дочку на море, можливо в Італію, Іспанію, Грецію або Чорногорію. З країною для відпочину покищо не визначилась. Тому просить позовні вимоги задовольнити та надати дозвіл на дворазовий виїзд неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в її супроводі за кордон без згоди батька - ОСОБА_3 у період з 01.06.2018 року по 31.08.2018 року строком разового виїзду до 14 днів до однієї або двох країн з наступного переліку: Італія, Іспанія, Греція, Чорногорія .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засіданні не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відзив на позов ОСОБА_3 не подав. У заяві до суду позовні вимоги визнав, просить розглянути справу за його відсутності; проти задоволення позову в підготовчому засіданні не заперечує; наслідки визнання позову йому відомі .

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що сторони, перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 12 вересня 2006 року (а.с.20); мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом з матір"ю у АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_4 .

Заборгованості по сплаті аліментівв користь позивачки ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач не має, що стверджується довідкою Славутського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадяни України виїжджають з України за наявності паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта, службового паспорта, проїзного документа дитини, який видається дітям у віці до 18 років, або якщо вони вписані в закордонний паспорт одного з батьків, та у його супроводі.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивачка ОСОБА_2 довела, що з 3 червня по 8 червня 2018 р перебуватиме в Італії в м. Рим разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_4, на що вказують авіаквитки про відправлення 3 червня 2018 р з аеропору Бориспіль (Україна) в місто Рим (Італія) та про повернення 8 червня 2018 р з міста Рим (Італія) в Бориспіль (Україна) (а.с.12-16).

Проте, позивачка не вказала визначеної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі з неповнорлітньою дочкою ОСОБА_4 в інший період часу з 8 червня 2018 р по 31 серпня 2018 р.

Враховуючи визначену Правилами перетинання державного кордону громадянами України можливість ухвалення судом рішення на разовий виїзд дитини за кордон без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, а також враховуючи, що надання дозволу на майбутні виїзди дитини за кордон без згоди батька протягом трьох місяців суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини, з метою забезпечити право батька дитини можливістю брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд приходить до висновку про доцільність надання дозволу на разовий виїзд дитини за кордон для туристичної подорожу з 3 по 8 червня 2018 року .

Аналогічна позиція викладена у постанові ВССУ від 16 березня 2016р. у справі 6-33303ск15.

Тому позов підлягає задоволенню частково.

Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4-13, 17, 18, 141, 200, 263, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 153, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 р. № 724), суд

в и р і ш и в

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці АДРЕСА_1, у супроводі матері - ОСОБА_2 за кордон без дозволу та супроводу батька дитини - ОСОБА_3, у період з 03 червня 2018 року по 08 червня 2018 року до Італії.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 352 грн. 40 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Зеленська В. І.