Справа № 191/3782/17
Провадження № 2-н/191/68/17
У Х В А Л А

іменем України

25 травня 2018 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Матіяш С.К., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про повернення судового збору,-

ВСТАНОВИЛА:

14.05.2018 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про повернення судового збору де зазначено, що ухвалою вказаного суду від 24.11.2017 року у справі №191/3782/17 відмовлено стягувачу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 7218 грн. 37 коп. з боржника ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що остання за адресою, вказаною у заяві, зареєстрованою не значиться. При зверненні стягувачем до суду було сплачено судовий збір у сумі 800 грн. 00 коп., згідно платіжного доручення №618 від 13.10.2017 року, який просить суд, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», повернути.

Суддя, дослідивши матеріали заяви про повернення судового збору, дійшла до наступного висновку.

25.10.2017 року до суду звернулося ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 7218 грн. 37 коп.з ОСОБА_1 До заяви додано платіжне доручення №618 від 13.10.2017 року про сплату судового збору у сумі 800 грн. 00 коп.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.11.2017 року стягувачу ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» відмолено у прийнятті заяви про видачу вищевказаного судового наказу, у зв'язку з тим, що боржник ОСОБА_1 за адресою, вказаною у заяві, зареєстрованою не значиться.

Відповідно до положень ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» встановлено вичерпний перелік підстав для повернення судового збору, а саме: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, чинним законодавством не передбачено повернення судового збору з підстави винесення ухвали суду про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Крім того, суддя звертає увагу заявника на те, що на момент постановлення ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.11.2017 року, діяло положення ч. 2 ст. 99 ЦПК України від 18.03.2004 року, яке втратило чинність 15.12.2017 року, згідно якого встановлено, що уразі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не провертається.

15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України від 03.10.2017 року, згідно положень якого наказне провадження не передбачає вчинення судом такої процесуальної дії як відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Процесуальними рішеннями у даному провадженні визначено видачу судового наказу та відмову у видачі судового наказу (розділ ІІ). Підставою відмови у видачі судового наказу може бути, окрім іншого, наявність обставини, передбаченої ч. 9 ст. 165 ЦПК України, а саме: у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. Уразі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Таким чином, перевіривши та з'ясувавши всі обставини справи, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зави про повернення судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ч.1ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст. ст.164,186, 258 260-261, 263, 269, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про повернення судового збору, відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню та набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Головуючий суддя: Софія Костянтинівна Матіяш