Справа № 289/2115/17
Номер провадження 2/289/123/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.

при секретарі - Шуба В.М.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2А .

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Коростишівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що Відповідачка перебуває на обліку Коростишівського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - УПФУ) як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 2011 року довічно. Як було з»ясовано УПФ Відповідачка в період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року надавала послуги та виконувала роботи консультанта виконавчого апарату Радомишльської районної ради з питань організаційного забезпечення діяльності ради,її постійних та інших комісій,депутатів на підставі цивільно-правових угод (Договорів) з Радомишльською районною радою,зокрема від 31.03.2015 року та отримувала заробітну плату,однак даний факт від Позивача приховала і за цей період отримала грошові кошти в сумі 13 414,88 грн. як пенсіонер за віком. В зв'язку з набранням чинності(01.04.2015 року) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року,згідно якого «..тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року,посадовим особам місцевого самоврядування(крім інвалідів 1 та 11 груп,інвалідів війни та учасників бойових дій,осіб,на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у період служби в органах місцевого самоврядування, як пенсіонеру, що працює на посаді в органі місцевого самоврядування,пенсії,призначені відповідно до законодавства України,не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії поновлюється..», а тому представник Позивача просила суд стягнути з Відповідачки на їх користь зайво нараховану та виплачену пенсію в період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року в сумі 13 414,88 грн.

У поданому до суду письмовому відзиві на позов, Відповідачка не погоджується з такими діями УПФУ, оскільки вона не працювала на постійній основі в органі місцевого самоврядування, не займала посаду в Радомишльській районній раді, а працювала за цивільно-правовими угодами, тому просила суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні Представник позивача не з»явилася, надіслала до суду письмову заяву,просила справу розглянути без них, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, так як відповідно до ч.7 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» тимчасово з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року посадовим особам місцевого самоврядування (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються,та вказала, що Відповідачка працювала в зазначений період в Радомишльській районній раді на підставі цивільно-правової угоди та фактично виконувала обов'язки посадової особи органів місцевого самоврядування і на неї поширюються норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», тому вважає, що підстави для виплати Відповідачу пенсії в зазначений період відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася,просила суд відмовити в позові в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Із змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них та їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що Відповідач у справі ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, з 27.01.2011 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом також встановлено, що між Радомишльською районною радою та ОСОБА_2 було укладено цивільно-правовий договір на виконання робіт, відповідно до якого ОСОБА_2, як виконавець, зобов'язалася надавати консультаційні послуги виконавчому апарату Радомишльської районної ради з питань організаційного забезпечення діяльності ради,її постійних та інших комісій,депутатів, а замовник зобовязався прийняти і оплатити роботу в межах бюджетних асигнувань( Угода (Договір) від 31.03.2015 року,а.с.7).

Своїми листами від 14.06.2016 року,16.11.2016 року,02.03.2017 року,12.10.2017 року Коростишівське об»єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомляло ОСОБА_2 про те, що, виконуючи роботу консультанта виконавчого апарату Радомишльської районної ради з питань організаційного забезпечення діяльності ради,її постійних та інших комісій,депутатів на підставі цивільно-правових угод (Договорів) з Радомишльською районною радою,зокрема від 31.03.2015 року вона перебувала на службі в органах місцевого самоврядування та є особою, на яку поширюються норми Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а тому їй необхідно прибути до УПФ для погашення суми переплати пенсії,однак остання в добровільному порядку вирішити дане питання не збирається (а.с.13-15).

Відповідно до ст.ст.102, 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003р. № 6-4 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.05.2003р. за №374/7695.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) повернення коштів проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Аналіз зазначених норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, дає підстави вважати, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Законодавством не передбачено можливість повернення надмірно виплачених пенсій у разі помилок у їх розрахунках, у разі невиконання обовязків співробітниками Пенсійного фонду щодо перевірки відомостей для нарахування та виплат пенсії, та інші можливі варіанти, з яких відбулася така надмірна виплата.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності вини Відповідача чи зловживань з її боку або подання недостовірних даних під час отриманні пенсії.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно ст. 2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір, укладений підприємством з фізичною особою на виконання одноразових робіт, є цивільно-правовою угодою.

Відносини між підприємством і фізичною особою регулюються Цивільним кодексом, але фізична особа не є працівником підприємства. За договором цивільно-правового характеру фізична особа може виконувати роботи та надавати послуги.

Особливою відмінністю цивільно-правових угод від служби в органах місцевого самоврядування є чітко визначений строк на відміну від діяльності на постійній основі. Крім того, при укладенні цивільно-правової угоди виконавець зобовязується виконати роботу (надати послугу) визначеного угодою характеру і не займає посади в органах місцевого самоврядування.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 в період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року виконувала роботи за цивільно-правовими угодами, проте, вона не перебувала на службі в органах місцевого самоврядування та не являлася посадовою особою органу місцевого самоврядування, тобто, на неї не поширюються встановлені в ч. 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" обмеження щодо тимчасового припинення виплати пенсії у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 14 Конвенції визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями Відповідача не порушено право позивача на соціальний захист пенсіонерів, гарантоване Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 в період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року виконувала роботи за цивільно-правовими угодами, тобто, вона не перебувала на службі в органах місцевого самоврядування та не являлася посадовою особою органу місцевого самоврядування і на неї не поширюються встановлені в ч. 7 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" обмеження щодо тимчасового припинення виплати пенсії у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року,а отже про те,що є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 7, 12, 13, 141, 263, 264, 265, 273, 293, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конституцією України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити Коростишівському об»єднаному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії.

Судові витрати віднести на рахунок держави Україна.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Суддя І. М. Невмержицький