Справа № 419/229/18
Провадження № 2/419/170/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєва В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26.03.2011 року померла його мати - ОСОБА_4, яка на момент смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі своїм чоловіком, його батьком - ОСОБА_5. Згідно заповіту ОСОБА_4 від 08.02.2011 року, який було посвідчено секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Новоайдарського району Луганської області за реєстром № 6, все своє майно ОСОБА_4 заповідала позивачу. Спадщиною ОСОБА_4 є житловий будинок з господарськими та побутовими побудовами та спорудами, розташований за адресою: с. Денежникове Новоайдарського району Луганської області, пров. Сонячний, буд. 1, та присадибна ділянка, розташована за тією ж адресою.

07.06.2011 року помер батько позивача - ОСОБА_5, який на момент смерті проживав один в ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5 залишив два заповіти. За одним із них - посвідченим 08.02.2011 року секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради за реєстром № 7, він заповів належний йому житловий будинок по вул. Пушкіна, буд. 7 в селі Денежникове та земельну ділянку за державним актом серія ІУ-ЛГ № 049645 своїй доньці, сестрі позивача - відповідачу ОСОБА_3; за другим заповітом, посвідченим 08.02.2011 року секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради за реєстром № 8, він заповів позивачу належну йому земельну ділянку за державним актом серія IV- ЛГ № 040947.

Таким чином, за волею ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вони за життя розпорядилися своїм майном так, щоб частина його після їх смерті повністю перейшла ОСОБА_1, а інша частина - ОСОБА_3

Після смерті батьків ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 звернулися до Новоайдарської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за заповітами.

Позивач звернувся до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області ОСОБА_6 з метою оформлення спадкового майна після померлої ОСОБА_4, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами з огляду на наступне.

Зібравши всі необхідні для оформлення спадщини документи, у 2017 році позивач звернувся до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області з метою оформити свої права на спадщину ОСОБА_4 Згодом ОСОБА_1 отримав у державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме - на частину присадибної земельної ділянки. Нотаріус повідомила позивачу, що свідоцтво про право на спадщину видано не на всю ділянку, а на 7/8 її частин: свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частини присадибної земельної ділянки площею 0,2500 га за реєстром № 343, та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину цієї ж земельної ділянки за реєстром № 350. З пояснень нотаріуса вбачається, що це трапилося через те, що ОСОБА_5, який помер пізніше за спадкодавицю ОСОБА_4, був непрацездатним за віком, тому згідно ст. 1241 ЦК України він успадкував частку заповіданого позивачу ОСОБА_4 майна, як обов'язкову частку у спадщині і тому ця частка має бути успадкована спадкоємцями ОСОБА_5 за законом, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Крім того, при виготовленні технічного паспорта на спадковий житловий будинок працівниками Новоайдарського РКПТІ було зазначено наявність споруд, які не були наявні на час проведення попередньої технічної інвентаризації у 1996 році, і які вважаються самовільно збудованими.

Відповідач ОСОБА_3 свою частину спадщини ОСОБА_5 не оформлювала. Вона проживає в м. Луганськ на тимчасово неконтрольованій території, і приїжджає в с. Денежникове лише раз на рік.

За таких обставин позивач позбавлений можливості оформити та зареєструвати отримане у спадщину майно належним чином, і вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_7 в судове засідання не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, хоча була належним чином сповіщена про дату, час та місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України (а.с. 28).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 26.03.2011 року померла мати позивача - ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4), яка на момент смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі своїм чоловіком, батьком позивача - ОСОБА_5, що підтверджується довідкою № 103 від 18.01.2018 року, наданою Виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Новоайдарського району Луганської області (а.с.5). Згідно заповіту ОСОБА_4 від 08.02.2011 року, який було посвідчено секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Новоайдарського району Луганської області за реєстром № 6, все своє майно ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_1 (а.с.6). Спадщиною ОСОБА_4 є житловий будинок з господарськими та побутовими побудовами та спорудами, розташований за адресою: с. Денежникове Новоайдарського району Луганської області, пров. Сонячний, буд. 1, та присадибна ділянка, розташована за тією ж адресою, що підтвержується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.7), копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8), копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 15 -18).

07.06.2011 року помер батько позивача - ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9), який на момент смерті проживав один в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою № 104 від 18.01.2018 року, наданою Виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Новоайдарського району Луганської області (а.с.10). ОСОБА_5 залишив два заповіти. За одним із них - посвідченим 08.02.2011 року секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради за реєстром № 7, він заповів належний йому житловий будинок по вул. Пушкіна, буд. 7 в селі Денежникове та земельну ділянку за державним актом серія ІV-ЛГ № 049645 своїй доньці, сестрі позивача - відповідачу ОСОБА_3 (а.с.11); за другим заповітом, посвідченим 08.02.2011 року секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради за реєстром № 8, він заповів позивачу належну йому земельну ділянку за державним актом серія IV- ЛГ № 040947 (а.с.12).

Таким чином, за волею ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вони за життя розпорядилися своїм майном так, щоб частина його після їх смерті повністю перейшла ОСОБА_1, а інша частина - ОСОБА_3

Після смерті батьків ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 звернулися до Новоайдарської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за заповітами.

Позивач звернувся до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області ОСОБА_6 з метою оформлення спадкового майна після померлої ОСОБА_4, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами з огляду на наступне.

Зібравши всі необхідні для оформлення спадщини документи, у 2017 році позивач звернувся до державного нотаріуса Щастинської державної нотаріальної контори Луганської області з метою оформити свої права на спадщину ОСОБА_4 Згодом ОСОБА_1 отримав у державній нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме - на частину присадибної земельної ділянки. Нотаріус повідомила позивачу, що свідоцтво про право на спадщину видано не на всю ділянку, а на 7/8 її частин: свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/4 частини присадибної земельної ділянки площею 0,2500 га за реєстром № 343, та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину цієї ж земельної ділянки за реєстром № 350. З пояснень нотаріуса вбачається, що це трапилося через те, що ОСОБА_5, який помер пізніше за спадкодавицю ОСОБА_4, був непрацездатним за віком, тому згідно ст. 1241 ЦК України він успадкував частку заповіданого позивачу ОСОБА_4 майна, як обов'язкову частку у спадщині і тому ця частка має бути успадкована спадкоємцями ОСОБА_5 за законом, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Крім того, при виготовленні технічного паспорта на спадковий житловий будинок працівниками Новоайдарського РКПТІ було зазначено наявність споруд, які не були наявні на час проведення попередньої технічної інвентаризації у 1996 році, і які вважаються самовільно збудованими.

Відповідач ОСОБА_3 свою частину спадщини ОСОБА_5 не оформлювала. Вона проживає в м. Луганськ на тимчасово неконтрольованій території, і приїжджає в с. Денежникове лише раз на рік.

За таких обставин позивач позбавлений можливості оформити та зареєструвати отримане у спадщину майно належним чином, і вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до 1 ч. ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов?язків, що є пропорційною до одержаних ними прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до постанови пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування».

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 16, 328, 376, 392, 1218, 1220, 1221, 1223, 1233, 1235, 1236, 1268, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 81, 127, 258, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, яке належало ОСОБА_4, померлої 26.03.2011 року, а саме на:

- житловий будинок з усіма надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: Луганська область, Новоайдарський район, с. Денежникове, пров. Сонячний, буд. 1, у складі якого: житловий будинок - А1жаа1 загальною площею - 70,50 кв.м., житловою площею - 42,00 кв. м., сарай - К, сарай - Л, сарай - Б, сарай - Г, сарай - Е, сарай - 3, сарай - С, сарай И, навіс - Ж, навіс - Н, навіс - М, погріб - П, душ - Д, гараж - В, вбиральня - У, зливна яма - "с", ворота - 1, огорожа - 2, колодязь - 3, колодязь - 4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: О. М. Іванова