Справа № 180/1494/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпроптеровської області у складі:

головуючої Хомченко С.І.

за участю секретаря Назаренко А.В.

за участю представника позивача адвоката ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, поділ спільного сумісного майна, набутого під час перебування у фактичних шлюбних відносинах; та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, поділ спільного сумісного майна, набутого під час перебування у фактичних шлюбних відносинах.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 2009 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, тобто проживала із ним цивільним шлюбом єдиною сімєю, маючи спільний бюджет та ведучи спільне господарство. На той час вони були розлученими і в ніякому шлюбу не перебували. До 2012 року вони з відповідачем разом проживали в м. Запоріжжя, впродовж вони вирішили восени 2012 року зареєструвати шлюб, а для цього вирішили купити собі будинок. В кінці травня 2012 року, вони з відповідачем, проживаючи однією сімєю, як чоловік та дружина, купили собі будинок № 67 по вул. К. Маркса в м. Марганці із земельною ділянкою площею 1000 кв.м., наданої для обслуговування вищевказаного житлового будинку та господарчих споруд, при чому вона особисто давала гроші власнику будинку, як завдаток, так і у нотаріуса. Оскільки вони з відповідачем збиралися одружитися, то вона не вважала важливим на кого із них буде оформлений будинок, тому не заперечувала, щоб будинок було оформлено на відповідача. У вересні 2012 року вони ОСОБА_2 офіційно зареєстрували шлюб і до теперішнього часу проживали, як чоловік та жінка. В період спільного проживання, як чоловік та жінка з 2009 року і по теперішній час, в тому числі і на момент придбання будинку та землі, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, купували речі, робили ремонти, облаштовували житло, проводили дозвілля та родинні свята. Починаючи з 2009 року вони з відповідачем були всюди разом і на святах і на відпочинку, вона часто була з ним у його матері та рідних, він із нею їздив до її матері, святкували свята, дні народження, плоди своєї праці приносили в сімю, бюджет у них був спільний, де чиї гроші не рахували, вони радилися як розпорядитися грошовими коштами, що купити, що зробити для сімї та кожного із них, кожен із них мав права та обовязки в їхній сімї.

На початку 2017 року вона поїхала на заробітки, а коли приїхала у серпні 2017 року то їй вручили повістку до суду так, як чоловік написав заяву про розлучення, оскільки він має іншу жінку. Ділити придбане майно відповідач відмовився і її попередив про те, що якщо вона щось візьме, то він викличе поліцію, а оскільки він являється власником будинку по документам, то вона не має ніяких прав на майно, будинок і земельну ділянку. У звязку з чим їй необхідно встановити факт їхнього з відповідачем сумісного проживання, як чоловіка та жінки без шлюбу, у період з 2009 року по 22.09.2012 року. Факт того, що вона та відповідач з 2009 року і по момент укладення шлюбу у вересні 2009 проживали разом єдиною спільною сімєю, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, купували речі, робили ремонти, облаштовували житло спільними зусиллями, проводили дозвілля, родинні свята, підтверджується світлинами, які долучені до позовної заяви, текстом заяви про розлучення та показами свідків. Довірчі та близькі відносини між ними, також підтверджуються довіреністю на керування транспортним засобом від лютого 2011 року, в якій вказано, що вони з відповідачем мають право на керування транспортним засобом. Метою встановлення факту проживання однією сімєю її, та відповідача без шлюбу, є отримання нею права на поділ майна, придбаного ними під час проживання однією сімєю без шлюбу. Вважає, що оскільки вони з відповідачем придбали будинок та земельну ділянку, проживаючи цивільним шлюбом, то вони є сумісною власністю і вона має право на половину будинку та земельної ділянки. Просить суд визнати факт проживання однією сімєю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в період часу з 2009 року по 22 вересня 2012 року, також поділити будинок № 67 по вул. Історична ( ОСОБА_5) в м. Марганці, що є сумісною власністю коваленко Отлії Костянтинівни та ОСОБА_2, шляхом встановлення правового статусу будинку на їх спільну часткову власність, закріпивши за нею ідеальну частку у вищевказаному будинку у розмірі ? частини і земельну ділянку площею 1000 кв.м., кадастровий номер :01:010:0455, надану для обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, що розташована за адресою: вул. Історична ( ОСОБА_5) № 67 в м. Марганці, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2, шляхом зміни правового статусу вищевказаної земельної ділянки на спільну часткову власність ОСОБА_4 та ОСОБА_2, закріпивши за нею, ОСОБА_4 ідеальну частку у вищевказаній земельній ділянці у розмірі ? частини.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, в якому зазначає, що 22.09.2012 року між ним та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 458, який рішенням Маргнанецького міського суду Дніпропетровської області від 18.09.2017 року було розірвано. Під час шлюбу вони проживали у житловому будинку № 67 по вул. Історичній ( ОСОБА_5) в м. Марганець, який є його власністю, оскільки куплений за його особисті кошти, до шлюбу. Після припинення шлюбних відносин, ОСОБА_4 скориставшись його відсутністю 07.09.2017 року вночі вивезла всі речі із будинку. Окрім побутових речей остання забрала документи та його особисті речі, які дарувалися йому родичами та співробітниками. Під час шлюбу, вони з ОСОБА_4, окрім одежі та продуктів харчування, нічого не купували, навіть під час шлюбу у них не було спільних коштів. Єдиним доходом сімї під час шлюбу - була його військова пенсія. ОСОБА_4 фактично викрала всі його особисті речі, які були придбані ним до укладення шлюбу. Просить суд визнати його особистою приватною власністю:

-телевізор LED «Sony» вартістю 4730 грн.

ТВ-тюнер, вартістю 500 грн.

DVD-програвач, вартістю 1800 грн.;

холодильник, висотою 192 см., вартістю 5400 грн.

морозильна камера висотою 190 см., вартістю 4450 грн.

пральна машина автомат, вартістю 2200 грн.

газова плита (4-х комфорочна), вартістю 2450 грн.

компютер в повній комплектації, вартістю 4500 грн.

ноутбук, вартісстю 3800 грн.

швейна машинка, вартістю 1950 грн.

великий кутовий диван, вартістю 5450 грн.

кхонний мякий куток, вартістю 1200 грн.

килим розміром 5х4 м., вартістю 5520 грн.

кухонний набір на 12 персон, вартістю 4000 грн.

набір кастрюль, вартістю 3200 грн.

позолочені чоловічі часи, вартістю 1600 грн.

позолочені жіночі часи, вартістю 1200 грн.

двоспальне ліжко розміром 2х1,6 м., вартістю 1860 грн.

комплекти постільної білизни, у кількості 2 шт., вартістю 600 грн.

ковдри у кількості 2 шт, вартістю 950 грн.

подушки 4 шт., вартістю 320 грн.

зимові покривала 2 шт., вартістю 1800 грн.

прикроватні тумби, вартістю 300 грн.

бутиля 2 шт. на 10 л., вартістю 450 грн.

годинник настільний, вартістю 300 грн.

рмінь брючний кожаний, вартістю 7- грн.

золотоа обручка, вартістю 1600 грн.

золота заколка, вартістю 1200 грн.

кофемолка, вартістю 250 грн.

блендер, вартістю 320 грн.

набір кухонний

годинник настінний з підсвіткою, вартістю 190 грн.

ємкість з нержавійки, вартістю 620 грн.

мідний таз, вартістю 2400 грн.

тюнер для Т-2

праска електрична, вартістю 600 грн.

позолочені запонки, вартістю 200 грн.; також витребувати у ОСОБА_4 та зобовязати останню повернути йому вищезазначене майно, та стягнути з ОСОБА_4 на його користь понесені ним судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 30 березня 2018 року визначено здійснювати судовий розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, поділ спільного сумісного майна, набутого під час перебування у фактичних шлюбних відносинах; та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя в порядку спрощеного позовного провадження без виклику ( повідомлення) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

В звязку із запереченнями відповідача ОСОБА_2 проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, на підставі ухвали суду від 18.04.2018 року справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

15.04.2018 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_4 надано відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2, в якому зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_2 вона не визнає та просить відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки він являється безпідставним, надуманим та бездоказовим.

10 .05.2018 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяв ОСОБА_4, в якому зазначив що до укладення шлюбу з ОСОБА_4 вони не проживали разом однією сімєю, спільного господарства не вели, спільного бюджету та спільних витрат не мали, житловий будинок з земельною ділянкою придбаний ним до шлюбу з позивачкою, за його особисті кошти. Спірне майно також було придбано ним за особисті кошти до шлюбу з позивачкою. Вважає що викладені у позові та представлені позивачем ОСОБА_4 докази, не містять фактичних даних, які б характеризували відношення сторін у справі, як чоловіка та жінки без укладення шлюбу у період придбання спірного майна. Ним не заперечується той факт, що вони з позивачем були знайомі та намагалися у 2011 році проживати разом, але відносини не склалися. Крім того в нього у цей період були позашлюбні відносини з іншою жінкою, до квітня 2012 року. Лише на початку липня 2012 року, після чергової зустрічі, між ним та позивачкою були відновлені відносини, а через 3 місяці був зареєстрований шлюб. Просить відмовити ОСОБА_4 у задоволенні її позовних вимог про визнання факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, поділ спільного сумісного майна, набутого під час перебування у фактичних шлюбних відносинах.

Присутній у судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_4 ОСОБА_1 , надав пояснення по суті справи, позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів, викладених у позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом не визнав, в їх задоволенні просив відмовити за безпідставністю.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_4 щодо визнання факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, поділ спільного сумісного майна, набутого під час перебування у фактичних шлюбних відносинах не визнали, просили відмовити в їх задоволенні за необгрунтованністю. Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, на його задоволенні наполягали та просили його задовільнити у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_2 це її двоюрідний брат. Отілію вона бачила, вони познайомилися в 2010 році. Вони привозили їй маму відповідача ОСОБА_2 і вона доглядала за нею. ОСОБА_2 працював в м. Запоріжжя. Отілія весь час говорила, що може не знайти собі роботу. ОСОБА_2 сказав їй, що вони з Отілією разом проживають, що вона його дружина, потім вони разом приїздили до неї. Знає, що вони проживали до 2011 року.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_2- це її сусід. Відношення у неї зі сторонами звичайні. З ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вона познайомилася три роки тому, живуть по-сусідству. Там мешкала її бабся, яка говорила їй, що ОСОБА_4 купили там будинок. Восени 2012 року вона була у них, вони там уже мешкали разом. В сімї ОСОБА_4 вона була часто. 07.09.2017 року ввечері вона бачила, як біля будинку ОСОБА_4 стояла велика біла машина. Потім ОСОБА_2 запросив її до будинку, щоб вона подивилася, що там залишилося. У будинку не стало кухонного кутка, холодильника, морозильника, плити, ТВ, килима на полу, компютера, ноутбука, кофемолки, великого мякого кутового дивану в залу, ліжка в спальні, пральної машинки, каструль. Вона не знає проживали вони разом чи ні і як, саме тоже не зможе сказати.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є сусідкою сторонам по справі. На початку вересня 2017 року ввечері вона була на вулиці і бачила, як до будинку ОСОБА_2 підїхала велика біла машина, більше нічого пояснити не може. Стверджує, що на той час ОСОБА_2 у будинку не було.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що з ОСОБА_2 вони сусіди, знає їх. Бачив, як у вересні 2017 року біля їх будинку стояла машина, задом до його двору, щось носили, що саме він не бачив.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що ОСОБА_11 він добре знає, між ними дружні відносини. Знає його з 1988 року, спілкується з ним. До весни 2011 року ОСОБА_2 проживав в його квартирі. У нього були відносини з жінкою на імя ОСОБА_12, однак вони припинили стосунки. Про Отілію він йому розповідав, не більше того, однак мешкав він сам. З весни 2011 року ОСОБА_2 отримав в спадщину квартиру в Запоріжжі, куди і переїхав проживати, мешкав він там сам. Їздив часто до матері , допомагав їй, сам працював у виконкомі. Як він зрозумів, на той час у ОСОБА_2 було багато жінок, однак серйозних стосунки він ні з ким не заводив. В квартирі він прожив приблизно з рік. Потім сказав що хоче купити будинок в Марганці, де є його родичі. Коли ОСОБА_2І купував будинок , то він ні з ким не проживав. Він був дуже здивований, коли ОСОБА_2 одружився. Стверджує, що ОСОБА_2 придбав будинок до реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 В будинку ОСОБА_2 він був ще до шлюбу останнього з ОСОБА_4. ОСОБА_2 гарний господар, його будинок був облаштований меблями, побутовою технікою, ТВ, спутник, морозильна камера, ноутбук, диван вугловий, двоспальне ліжко. ОСОБА_2 повідомив його про те, що Отілія все його майно вивезла з будинку, він був дуже засмучений з цього приводу. ОСОБА_4 він бачив де-кілька разів і дуже гарно розуміється на людях. Коли він приїздив до ОСОБА_2, в той період коли він придбав будинок, то ОСОБА_2 мешкав в ньому сам, ознак проживання в будинку жінки, не було. На кухні в будинку знаходився кухонний куток та холодильник. У ОСОБА_13 була золота шпилька для галстука та золоті запонки.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона є квартальною по вул. Історичній в м. Марганці знає, що ОСОБА_2 влітку 2012 року купили будинок № 67 по вул. Історичній ( ОСОБА_5) і разом переїхали туди проживати, потім вони посварилися. Вона мешкає рядом з ОСОБА_2. Поводилися вони, як чоловік та дружина, постійно були разом, разом все робили і на городі і по господарству, тощо. Вона була у них в гостях. У них були нормальні відносини, вона навіть не знала, що вони не перебували у шлюбі. На теперішній час в будинку проживає сам ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона давно знає ОСОБА_4, товаришує з нею и її донькою. Вона проживала в с. Акімовка. ОСОБА_2 вона також знає, з ним ніяких відносин не має . 18.01.2010 року вона перший раз побачила ОСОБА_4 Вона на той час уже проживала з ОСОБА_2 в Акимовка, він допомогав роботи їй ремонт. Він, як людина непоганий. Потім вони проживали в Запоріжжі в бабусі, яку доглядали. В цей час вони приїздили до доньки в Акімовку, вони шукали с для себе будинок, щоб в ньому оселитися та проживати. Жили вони, як сім'я. Потім продали квартиру в м. Запоріжжі і купили собі будинок в м. Марганці. Бачила вона їх два рази на рік. Іноді спілкувалася з Олітією по телефону.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що Отілія її колишня сусідка. ОСОБА_2 вона знає, як чоловіка Отіілії, стосунки нормальні. У м. Запоріжжя по вул. Леонова, 8 Отілія з ОСОБА_13 доглядала бабусю. Бабушка померла років 6-7 потому, потім вони проживали в цій квартирі, як чоловік та дружина. Згодом вони переїхали до м. Марганця. ЇЇ чоловік допомогав їм переїзжати. Вона працювала на будівництві, а він начеб-то в охороні. Вона бачила, як вони були скрізь разом. У квартирі вони мешкали рік чи два. У них в квартирі вона була раза три в неділю. Там був лише диван, холодильник і шкафчик.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом, взявши до уваги пояснення представника позивача, відповідача та його представника, покази свідків, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

При застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що дана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року № 6-97 цс 11.

Позивач за первісним позовом зазначає, що в період з 2009 року по 22 вересня 2012 року вони з ОСОБА_2 проживали єдиною сімєю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, та спільний побут, мали єдиний бюджет, купували речі, робили ремонти, облаштовували житло спільними зусиллями, проводили дозвілля та родинні свята, кожен із них мав права та обовязки в їхній сімї. На той час, ні вона ні ОСОБА_2 не перебували у іншому зареєстрованому шлюбі. 29 травня 2012 року вони, проживаючи однією сімєю, як чоловік та жінка, купили собі будинок № 67 по вул. К. Маркса в м. Маргнанці, а також земельні ділянку за цією адресою, площею 1000 кв.м., наданої для обслуговування вищезазначеного житлового будинку та господарчих споруд, а оскільки вони збиралися побратися то вона не заперечувала проти оформлення будинку та земельної ділянки на ОСОБА_2, як на голову сімї.

За договором купівлі продажу житлового будинку від 29 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_16 (а.с. 51) ОСОБА_2 являється власником будинку з господарчими будівлями, що знаходиться по вул. К. Маркса № 67 в м. Марганці Дніпропетровської області на земельній ділянці розміром 1000 кв.м. кадастровий номер :5, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, реєстраційний номер 5025412 та витягом про державну реєстрацію прав, номер витягу 34530679, реєстраційний номер 36639002

За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 29 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_16 (а.с. 55) ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки площею 1000 ( одна тисяча) кв.м., кадастровий номер :01:010:0455, надану для обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, що розташована Дніпропетровська область, м. Марганець, вулиця К.Мркса, 67( 9-10).

22 вересня 2012 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 22 вересня 2012 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 458 ( а.с. 11), який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 18.09.2017 року було розірвано ( а.с. 36).

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Така позиція викладена і у Постанові Верховного Суду України від 14.02.2018 року (справа № 129/2115/15-ц, провадження 61-2080св18), у якій зазначено і про те, що покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Аналіз цих норм дає підстави для висновку, що встановлені в ч. 2 ст.3 СК України винятки, згідно з якими подружжя вважається сімєю, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбі.

В обґрунтування позову позивач за первісним позовом посилається на те, що вона у період з 2009 року по 22 вересня 2012 року проживала єдиною сімєю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 та в м. Марганці Дніпропетровської області по вул. Історичній (ОСОБА_5), № 67.

Проте доказів на підтвердження проживання позивача і відповідача однією сім'єю, у тому числі у період придбання спірного майна, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї, тобто які б характеризували відношення сторін, як чоловіка та жінки без укладення шлюбу у період придбання спірного майна, позивачем за первісним позовом не надано. Свідки, допитані за заявою позивача, таких обставин не повідомляли.

Відповідач за первісним позовом зазначив, що твердження позивача і щодо обставин придбання нерухомого майна також, не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються жодним доказом і спростовуються матеріалами справи. Стверджує, що до укладення шлюбу з ОСОБА_4 вони не проживали разом однією сімєю, спільного господарства не вели, спільного бюджету та спільних витрат не мали, спірне нерухоме майно він взагалі придбав до шлюбу з позивачкою за особисті кошти, а не за спільні кошти з ОСОБА_4 Ним не заперечується той факт, що вони були знайомі з позивачем та намагалися у 2011 році проживати разом, але відносини не склалися. Крім того в нього у цей період були позашлюбні відносини з іншою жінкою, до квітня 2012 року. Лише на початку липня 2012 року, після чергової зустрічі, між ним та позивачкою були відновлені відносини, а через 3 місяці був зареєстрований шлюб. З огляду на викладене, просив суд відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Доводи відповідача ОСОБА_2 стосовно придбання будинку за особисті кошти підтверджуються договором купівлі-продажу від 16.05.2012 року (а.с. 49), відповідно до якого ОСОБА_2 продав свою квартиру АДРЕСА_2, яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за сумму в розмірі 189600 грн.

Після чого, 29.05.2012 року, ОСОБА_2 придбав вищезазначений будинок в м. Марганці та земельну ділянку.

З огляду на зазначене, доводи позивачки ОСОБА_4 стосовно того, що вони з відповідачем разом доглядали жінку похилого віку для отримання після її смерті права власності на квартиру, яку згодом продали і за отримані гроші придбали будинок в м. Марганці, є необгрунтованими, оскільки судом встановлено, що квартира в м. Запоріжжі належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яку він продав за 189600 грн. і через декілька днів придбав будинок в м. Марганці по вул. К. Маркса, 67 за 80000 грн. та земельну ділянку за 23870 грн.

Таким чином, позовні вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_4 про встановлення факту проживання єдиною сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у період з 2009 року по 22 вересня 2012 року, тобто до реєстрації шлюбу та визнання права спільної часткової власності на придбане у вказаний період майно, зокрема, на будинок № 67 по вул. Історичній (ОСОБА_5) в м. Марганці Дніпропетровської області та земельну ділянку площею 1000 кв.м., кадастровий номер :5, що належать відповідачеві за первісним позовом на праві власності на підставі договору купівлі-продажу жиитлового будинку від 29 травня 2012 року та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 травня 2012 року, посвідчених приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_16не грунтуються на вимогах закону і задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ майна подружжя суд також вважає необгрунтованими з наступних підстав. Так, позивач стверджує, що під час шлюбу з відповідачкою, ними нічого не купувалося, окрім продуктів харчування. Відповідачка викрала все його майно та особисті речі, які були ним придбані до укладення шлюбу, всього на суму 67980,00 грн., а тому він просить визнати вище зазначені речі його особистою власністю, витребувати їх у відповідачки та зобов"язати її повернути йому зазначене майно.

Однак, на підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 надав копію товарного чека від 18.05.2012 року про придбання комп"ютера вартістю 4500 грн. та товарного чека № 045 від 27.04.2012 року про придбання побутової техніки на суму 17700 грн., які не містять відомостей про покупця та про ідентифікуючі ознаки зазначеного в чеках товару, в звязку з чим неможливо зробити висновок про належність даних речей позивачу та про час набуття на них права власності.

Пояснення свідків з боку ОСОБА_2 про наявність в його будинку певного майна суд не може вважати належним та допустимим доказом, оскільки свідки дають пояснення приблизно, без уточнюючих ознак майна, без зазначення часу придбання та ін., що не може братися до уваги при розгляді спору майнового характеру.

Крім того, позивачем ОСОБА_2 не доведений факт викрадення його майна відповідачкою. Пояснення свідків про те. що вони бачили, як біля гаражу стояла грузова машина, не свідчасть про те, що відповідачка вивезла майно, належне позивачу.

А тому позивачем ОСОБА_2 не доведено своїх позовних вимог за зустрічним позовом, в звязку з чим суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити повністю, за необгрунтованністю.

Керуючись ст ст. ст.4,10.12,13,19,28,76,81,259,263-265,268,274-277,279,354,355 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, поділ спільного сумісного майна, набутого під час перебування у фактичних шлюбних відносинах відмовити повністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: С. І. Хомченко