ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2018 року м. Херсон

справа № 664/3447/15-ц

провадження №22-ц/819/166/18

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Павловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області у складі судді Бойка В.П. від 02 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

15 жовтня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, автомобіль в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №HEC0AK від 10.06.2008 року в сумі 107506,84 доларів США, що за курсом 22,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.08.2015 року складає 2 373 750,95 грн із зазначенням складових заборгованості та обґрунтовуючи вимоги невиконанням позичальником прийнятих на себе зобов'язань щодо сплати кредитних коштів.

17 листопада 2015 року (згідно штемпеля суду) ПАТ КБ «ПриватБанк» подано заяву про уточнення позовних вимог, в яких банк змінив предмет позову та просив суд стягнути з відповідача суму боргу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HEC0AK від 10.06.2008 року в сумі 107506,84 доларів США, що за курсом 22,08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.08.2015 року складає 2 373 750,95 грн. із зазначенням складових заборгованості

Позовна заява мотивована тим, що 10 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір №HEC0AK, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 34763, 94 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитному розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.06.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем укладено договір застави автомобіля «ТOYOTA», модель «CAMRY», 2008 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить відповідачу на праві власності. Проте, ОСОБА_2 зобов'язання щодо повернення кредитних коштів належим чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 19 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 107506,84 доларів США, яка складається з:

- 26293,20 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 6531,07 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1688,21 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

-67864,20 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором,

а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:

11,31 доларів США - штраф (фіксована частина);

5118,83 доларів США - штраф (процентна складова).

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 02 травня 2018 року позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №HEC0AK від 10.06.2008 року в сумі 74 155,11 доларів США, що за курсом станом на 19.08.2015 року становить 1 637 344,83 гривень, вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу без зміни предмету та підстав позову, а отже справа розглядалась за вимогами щодо звернення стягнення на предмет застави, фактично без з'ясування предмету та підстав позову, без визначення об'єкту спірних правовідносин. Суд стягнув заборгованість за кредитним договором без зазначення її складової, в тому числі щодо пені та штрафу, які є різними складовими майнових вимог та стягнення пені і штрафу є подвійною відповідальністю та є незаконним. Суд позбавив її можливості здійснити дії на захист, не враховані докази, пояснення, обґрунтування позивача та відповідача, а тому з урахуванням викладеного, невідповідності рішення суду вимогам ст. 265 ЦПК ухвалив незаконне рішення.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник банку доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов'язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов'язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив та з матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір№HEC0AK, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит на суму 34763,94 доларів США строком до 07.06.2013 року з процентною ставкою 15,00 річних.

Сторони встановили позовну давність за вимогами про стягнення кредиту, винагород та процентів за користування кредитом, неустойки строком 5 років (пункт 14.11. цього договору).

ОСОБА_2 прийняла на себе зобов'язання належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору ( п. 2.1).

Неналежне виконання відповідачкою прийнятих на себе зобов'язань про своєчасне повернення кредиту нею не спростовано.

З матеріалів справи вбачається, що банк використавши свої права та обов'язки, передбачені ч.2 ст. 31 ЦПК України в редакції на час розгляду справи, 17.11.2015 року, до початку розгляду судом справи, подав письмову заяву про зміну предмету позову та остаточно просив стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 107506,84 доларів США, що за курсом 22.08 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.08.2015 року складає 2 373 750 грн.95 коп. / а.с.26-28/, яку відповідачка отримала 02.12.2015 року, про що свідчить її розписка /а.с.41/.

Крім того, в суді першої інстанції під час судового засідання представник позивача підтримав заяву про уточнення позовних вимог та пояснив, що в зазначеній заяві банк уточнив вимоги, змінив позов та просить суд стягнути з відповідача суму боргу в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HEC0AK від 10.06.2008 року в сумі 107506,84 доларів США.

Також матеріали справи містять заяви відповідачки про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності, ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи / а.с.42,50,57,58/, проте доказів на спростування суми заборгованості протягом тривалого часу знаходження справи у суді, будь-яких інших обґрунтувань щодо предмету позову не надавала.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про розгляд справи без зміни предмету позову та порушення її прав відповідача є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеним.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо покладення на відповідачку подвійної цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, колегія суддів приходить до такого.

Умовами договору, а саме пунктами 14.2, 14.4 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, а саме: сплати винагород та процентів, повернення основної суми кредиту, внаслідок чого нарахування пені в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. відбувається за кожний день прострочення.

Банком з урахуванням умов кредитного договору щодо порушення зобов'язання та умов п. 14.10 договору щодо строку нарахування неустойки, нарахована пеня в сумі 67 864, 20 дол. США, розмір якої судом першої інстанції був зменшений до суми 35 512, 48 доларів США , з відповідним перерахунком в національну валюту за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.08.2015 року.

Також, згідно з пунктом 14.9 указаного договору, передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором , у розмірі 250 грн. плюс 5 % від суми невиконаного зобов'язання.

Банком нарахований до стягнення штраф (фіксована частина)- 11,32 дол. США та штраф (процентна складова) - 5 118,83 дол. США, який судом першої інстанцій стягнутий у загальній сумі заборгованості.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За своєю правовою природою акцесорним характером володіє неустойка, яка, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов'язання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, умови договору та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Враховуючи, що неустойка у вигляді штрафів і пені, нарахована в один і той же період, є одним і тим же видом цивільно-правової відповідальності, а тому є неправомірним їх одночасне застосування.

Суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені норми закону та умови договору, недоведеність позивачем іншого, що призвело до стягнення штрафу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо подвійної цивільно-правової відповідальності є обґрунтованими, а тому підстави для стягнення штрафу в розмірі нарахованому банком: (фіксована частина)- 11,32 дол. США та (процентна складова) - 5 118,83 дол. США, який стягнутий судом першої інстанції, відсутні.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З розрахунку заборгованості вбачається, що банк нараховував проценти за користування кредитним коштами по час спливу строку кредитування, який встановлений до 07.06.2013 року, а саме в сумі 6 529,56 дол. США, що відповідає вимогам статей 1054, 1059,1048 ЦК України, але до стягнення заявив суму нараховану станом на 10.06.2013 року в сумі 6 531, 07 дол. США.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру суми з « 74 155,11 доларів США, що еквівалентно за курсом станом на 19.08.2015 року становить 1 637 344,83 грн.», на «69 023,45 доларів США, що еквівалентно за курсом станом на 19.08.2015 року становить 1 524 037 грн 78 коп.» та доповненню наступним змістом: яка складається з:

заборгованості за тілом кредиту в сумі 26 293,20 доларів США, що еквівалентно за курсом станом на 19.08.2015 року 580 553,86 грн;

заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6 529, 56 доларів США доларів США, що еквівалентно за курсом станом на 19.08.2015 року 144 172,68 грн; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1688,21 доларів США, що еквівалентно за курсом станом на 19.08.2015 року 37 275,68 грн;

заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 34 512, 48 доларів США, що еквівалентно за курсом станом на 19.08.2015 року 762 035 грн 56 коп.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 02 травня 2018 року змінити в частині розміру суми з « 74 155,11 доларів США, що еквівалентно за курсом станом на 19.08.2015 року становить 1 637 344,83 грн.», на « 69 023,45 доларів США, що еквівалентно за курсом станом на 19.08.2015 року становить 1 524 037 грн 78 коп.» та доповнити наступним змістом: яка складається з:

заборгованості за тілом кредиту в сумі 26 293,20 доларів США, що еквівалентно за курсом станом на 19.08.2015 року 580 553,86 грн;

заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 6 529, 56 доларів США доларів США, що еквівалентно за курсом станом на 19.08.2015 року 144 172,68 грн; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 1688,21 доларів США, що еквівалентно за курсом станом на 19.08.2015 року 37 275,68 грн;

заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 34 512, 48 доларів США, що еквівалентно за курсом станом на 19.08.2015 року 762 035 грн 56 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повний текст постанови складено 29 листопада 2018 року

Суддя І.В. Склярська