Номер провадження: 22-ц/785/2789/18
Головуючий у першій інстанції Поліщук І. О.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2018 року м. Одеса

Справа № 521/22060/16-ц

Провадження №22-ц/785/2789/18

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, за апеляційною представника ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_2, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Поліщук І.О. 18 грудня 2017 року в м. Одесі, -

встановила:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дітей і в обґрунтування позову посилався на те, що з відповідачкою по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, з серпня 2015 року проживають окремо, шлюб розірвано за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2016 року.

За час шлюбу у них народилися двоє дітей: син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач посилається на те, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з ним у квартирі АДРЕСА_1 ,де і були завжди зареєстровані.

Питання про проживання дітей разом з батьком за їх постійним місцем проживання позивач вважає доцільним та правильним, оскільки дітям легше пережити розлучення батьків не змінюючи звичне помешкання, обстановку до якої вони звикли.

Позивач остаточно просив суд визначити місце проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком - ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання батька: АДРЕСА_1 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, діючий в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_5 разом з батьком, ОСОБА_2, за зареєстрованим місцем проживання батька.

Апеляційна скарга мотивована тим , що суд безпідставно та необґрунтовано надав перевагу одним доказам перед іншими, допустився однобічності при розгляді спору. Суд першої інстанції не надав оцінку поведінці матері дітей ОСОБА_3, яка не турбувалась про дітей; не врахував вік дітей, думку старшої дитини, прив'язаність дітей до батька. Апелянт посилається на Конвенцію про права дитини, на ч. 7 ст.7 СК України, згідно положень якої не враховані в повній мірі інтереси дітей. Посилається на ст. 161 СК України про підтвердження вибору місця проживання дітей різної вікової категорії.

Щодо об'єктивності та обґрунтованості висновку органів опіки та піклування, то апелянт звертає увагу на п.72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини від 24.09.2008 №866, ч.1 ст.11 Закону України від 13 січня 2005 р. №2342-ІV, на ухвалу ВССУ від 12.09.2012р. по справі №6-23861св12.

Щодо врахування інтересів дитини під час врегулювання даного спору між батьками, апелянт звертає увагу на рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_2, підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять виняткових обставин , що передбачені ч.2 ст.161 СК України для розлучення дітей з матір'ю.

Проте, з такими висновками суду повністю погодитися не можна.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2005 року по 29.09.2016 року / а.с. 10/.

За час перебування сторін у шлюбі народилися - син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 року та син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 року / а.с.8-9/.

Згідно довідки № 239 від 01.12.2016 року діти зареєстровані та проживають з ОСОБА_2 в квартирі № АДРЕСА_1 / а.с. 11/.

Власником квартири № АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2 згідно запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно / а.с. 17/.

Мати дітей ОСОБА_3 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2.

Питання щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей розглядалося органом опіки та піклування.

Висновком органу опіки та піклування № 1253/01-20 від 15.05.2017 року про визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_5 встановлено, що відносини між батьками дітей не склалися. Після розлучення батьків діти залишилися проживати з батьком ОСОБА_2 На підставі наданих документів, враховуючи результати бесіди з батьком та матір'ю дітей, акт обстеження житлово-побутових умов, враховуючи звичні для дітей умови проживання в квартирі батька, враховуючи висновки служби у справах дітей Одеської міської ради та виходячи з інтересів дітей орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації вважав доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 / а.с.48-49/.

При розгляді питання про визначення місця проживання дітей органом опіки та піклування малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, висловив бажання проживати разом з батьком / а.с. 66/.

Аналогічної думки дотримувався малолітній ОСОБА_5 в суді першої інстанції при допиті його у присутності психолога ОСОБА_7

Мати дітей ОСОБА_3 доходів не має, відомостей про її доходи суду не надано та матеріали справи не містять.

Матеріально дітей забезпечує батько ОСОБА_2.

В судовому засіданні колегії суддів Фінько І.А. суду пояснив, що діти постійно проживають з ним, він працює проживає разом з синами . Мати не має перешкод у спілкуванні з дітьми, останнім часом на вихідні дні забирає дітей до себе , проте, вважає, що діти звикли проживати з батьком і бажають цього.

В судовому засіданні колегії суддів Фінько В.Д. суду пояснила, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з батьком так було вирішено нею для зручності дітей. Вона приходила до дітей ,проте позивач потім перестав її пускати в квартиру. Вона не зверталася до правоохоронних органів або до органу опіки та піклування з приводу усунення перешкод у спілкуванні дітей і надати докази на підтвердження створення позивачем їй перешкод у спілкуванні з дітьми не може. Влітку вона з дітьми виїжджала на базу відпочинку в Сичавку, надавала допомогу дітям на поїздку в Карпати, матеріально допомагала дітям зібратися до школи, придбавала тричі мобільні телефони. Вона не працює, проживає із матір'ю в квартирі батьків.

Частиною 1 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб і сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Статею 171 СК України передбачено ,що дитина має право на те,щоб бути вислуханою батьками,іншими членами сім'ї,посадовими особами з питань,що стосується її особисто ,а також питань сім'ї. Дитина , яка може висловити свою думку , має бути вислухана при вирішенні між батьками ,іншими особами спору ,щодо її виховання , місця проживання . Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання малолітніх дітей , суд першої інстанції лише обмежився загальними принципами , а саме тим, що матеріали справи не містять виняткових обставин, для розлучення дітей з матір'ю, проте не звернув уваги на те, що малолітні діти є однієї статі як між собою так і з батьком. Малолітні діти разом проживають з батьком з дня народження та залишилися проживати з батьком після розлучення батьків. ОСОБА_2 працює , має достатній рівень доходу ,матеріально-побутові умови проживання дітей відповідають їх соціальному, матеріальному та віковому розвитку та потребам. Матеріали справи не містять докази неналежного ставлення ОСОБА_2 до виконання ним своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітніх дітей.

Відповідач ОСОБА_3 не працює, з дня розлучення подружжя, за власною згодою погодилася з тим, щоб малолітні діти проживали з батьком. Періодично відвідує дітей, спільно з дітьми проводить часи відпочинку, надає по можливості майнову допомогу дітям. Такий спосіб , прийняття участі у вихованні своїх дітей відповідача влаштовував.

Матеріали справи не містять докази створення перешкод позивачем відповідачу у спілкуванні з дітьми.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

В той же час відповідно до статті 8 Конвенції , Конвенція гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя,до свого житла і кореспонденції(п.1) . При цьому зазначена стаття містить застереження ,згідно з яким органи державної влади не можуть утручатися у здійснення цього права,за винятком випадків ,коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві і в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни,для запобігання заворушенням чи злочинам,для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (п.2).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що батьки мають рівні права при визначенні місця проживання дітей, та щодо неповного встановлення судом обставин справи та неповного мотивування судового рішення.

При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дітей ,колегія суддів виходить перш за все з найкращіх інтересів дітей, які виражаються у забезпеченні розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі .

При визначені місця проживання малолітніх дітей з батьком колегія суддів враховує те, що малолітні діти після розлучення подружжя залишилися проживати з батьком в квартирі, в якій проживали до розлучення батьків постійно. Враховує те, що позивач працює, отримує постійний достатній дохід для утримання дітей, матеріально-побутові умови проживання дітей задовільні та відповідають інтересам та вимогам розвитку дітей. Батько малолітніх дітей виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них. Враховує вік та прихильність дітей до батька,бажання дітей проживати саме з батьком та враховує висновок органу опіки та піклування № 1253/01-20 від 15.05.2017 року , відповідно до якого орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації вважав доцільним визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

Колегія суддів ,також враховує те,що відповідач ОСОБА_3 не працює, матеріали справи не містять докази отримання ОСОБА_3 самостійного доходу . Враховує те, що після розлучення малолітні діти за її згодою залишилися проживати з батьком та мати дітей обрала для себе такий спосіб прийняття участі у вихованні дітей ,який її влаштовував.

Також, колегія суддів, враховує правову позицію рішення ЕСПЛ у справі «М.С. проти України» від 01.07.2017 року.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що визначення місця проживання дітей з батьком не позбавляють матір права на спілкування з дітьми та обов'язок їх утримувати .

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

За таких обставин, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_2, підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням постанови про задоволення позову .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 372, 374, 376,381-384,390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, діючого в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2017 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування в особі Малиновської районної адміністрації про визначення місця проживання дітей задовольнити.

Визначити місце проживання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, за зареєстрованим місцем проживання батька АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення , а у разі оголошення вступної та резолютивної частини постанови , зазначений строк обчислюється з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26.03.2018 року.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе