Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1402/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2018 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Оноківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до до Оноківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що 30.05.1984 року померла мати позивачки гр. ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по вул. Шевченка, 29 в с. Онок. ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, однак такий помер ще в 1976 році, а тому спадкове майно рахується повністю за ОСОБА_2.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті спадщину отримала позивачка донька покійної ОСОБА_1.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Оноцької сільської ради від 03 квітня 2018 року на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до довідки місцевої ради від 03.04.2018 року, вищевказаний житловий будинок по записам погосподарської книги рахується за ОСОБА_2 (запис № 01-0471-1). Згідно з довідкою місцевої ради від 03.04.2018 року № 88 разом з покійною ОСОБА_2 проживали двоє дітей ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_5 (06.01.1956 р.н.). Проте, ОСОБА_5 жінки та дітей не мав, а в 1999 році поїхав у Російську Федерацію де зник і по сьогодні не повернувся. Відповідно до рішення Виноградівського районного суду від 12.02.2018 року ОСОБА_5 оголошений померлим.

Позивачка прийняла спадщину від матері одноосібно, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а саме: проживала разом з матірю в будинку №29 по вулиці Шевченка, в с. Онок на час її смерті і залишилася проживати там після смерті матері.

У зв'язку з тим, що за життя мати позивачки ОСОБА_2 не зверталася ні до Оноцької сільської ради, ні в бюро технічної інвентаризації з метою оформлення права власності на належне їй нерухоме майно, у позивача виникла необхідність визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку.

Листом державного нотаріуса Виноградівської державної нотконтори від 23 січня 2018 року видати свідоцтво про спадщину не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не зявилася, однак її представник адвокат ОСОБА_6 подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач-представник Оноківської сільської ради будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання належним чином, в підготовче судове засідання не зявився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання нею позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 30.05.1984 року померла мати позивачки гр. ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по вул. Шевченка, 29 в с. Онок. ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, однак такий помер ще в 1976 році, а тому спадкове майно рахується повністю за ОСОБА_2.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті спадщину отримала позивачка донька покійної ОСОБА_1.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Оноцької сільської ради від 03 квітня 2018 року на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до довідки місцевої ради від 03.04.2018 року, вищевказаний житловий будинок по записам погосподарської книги рахується за ОСОБА_2 (запис № 01-0471-1). Згідно з довідкою місцевої ради від 03.04.2018 року № 88 разом з покійною ОСОБА_2 проживали двоє дітей ОСОБА_1 (позивачка) та ОСОБА_5 (06.01.1956 р.н.). Проте, ОСОБА_5 жінки та дітей не мав, а в 1999 році поїхав у Російську Федерацію де зник і по сьогодні не повернувся. Відповідно до рішення Виноградівського районного суду від 12.02.2018 року ОСОБА_5 оголошений померлим.

Позивачка прийняла спадщину від матері одноосібно, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а саме: проживала разом з матірю в будинку №29 по вулиці Шевченка, в с. Онок на час її смерті і залишилася проживати там після смерті матері.

У зв'язку з тим, що за життя мати позивачки ОСОБА_2 не зверталася ні до Оноцької сільської ради, ні в бюро технічної інвентаризації з метою оформлення права власності на належне їй нерухоме майно, у позивача виникла необхідність визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку.

Листом державного нотаріуса Виноградівської державної нотконтори від 23 січня 2018 року видати свідоцтво про спадщину не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок.

Відповідно до «Технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду в с. Онок, по вул. Шевченка, №29», складеного 12.12.2017 року, за підписом начальника БТІ та штампом округлої форми, будинок № 29 з надвірними спорудами рахується за ОСОБА_2 Юрієвною та складаєся з - «А - Житловий будинок, 1969 року побудови, 76,3 (площа м2), Б Літня кухня, 1969 року побудови, В Сарай, 1969 року побудови, Г свинарник, Д вбиральня, Ворота №1 та огорожа №2 (копія технічного паспорту додається).

Загальна площа житлового будинку 76,3 квадратних метрів, житлова 40,3 м.кв.

Відповідно до правил, встановлених ст. 1268 ЦК України, визнається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи усталені правові позиції, за яких діями, які б свідчили про намір спадкоємця прийняти спадщину, можуть бути вилучення окремих речей із спадкового майна в своє володіння, користування, ремонт будинку, сплата за нього податків, страхових внесків. Фактичний вступ в управління чи володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття усієї спадщини, в чому б вона не полягала і де б вона не була.

Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем померлої, спадщину прийняла належним чином, оскільки постійно проживала зі своєю покійною матірю, а після її смерті вступила у фактичне володіння та користування житловим будинком, але оформити спадщину не може через відсутність правовстановлюючого документа.

Правовстановлюючих документів на будинок не оформлено.

Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходяться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

З роз'яснень наданих державною архітектурно-будівельною інспекцією України в листі № 40-12-2409 від 01.09.2011 року «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» вбачається, що 05.08.1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Постановою КМУ від 05.08.1992 року № 449, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: « Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

З усього вище наведеного слідує, що право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, який розташований в с. Онок, вул. Шевченка, 29, доведено, а відтак, таке може бути успадковане позивачкою. Інших спадкоємців на даний житловий будинок не має.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України ст.ст. 5, 16, 328, 392, 376 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, податковий номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Онок, вул. Шевченка, 29, загальною площею 76,3 кв.м., житлова площа 40,3 кв.м., (складається із: Житловий будинок літера «А», літня кухня літера «Б», сарай літера «В», свинарник літера «Г», вбиральня літера «Д», ворота №1, огорожа №2 по плану технічного паспорту).

.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийОСОБА_7