НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6496/17
№ 2/183/1173/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2018 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Новомосковської районної державної нотаріальної контори про:

- встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 є рідним племінником ОСОБА_1, а ОСОБА_1 є рідною тіткою ОСОБА_2.

- визнання за ОСОБА_1 права на земельний пай кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, Миколаївської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3,

встановив:

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер племінник позивача - ОСОБА_2. Його мати ОСОБА_3 померла, коли ОСОБА_2 було три роки. Після його смерті відкрилася спадщина на земельний пай НОМЕР_3, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка. Для оформлення спадщини позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 їй відмовлено, про що видано відповідну постанову від 14 листопада 2017 року, оскільки заявником не надано до нотаріальної контори документи, що підтверджують родинний зв'язок між нею та спадкодавцем. Вказує, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 є рідними сестрами, однак документ на підтвердження цього факту втрачений. Останнє змушує позивача звернутися із зазначеним позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала доводи позовної заяви. У судове засідання 04 травня 2018 року не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у свою відсутність. Позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність. Проти задоволення позову не заперечив. Відзив на позов не подавав.

Представником третьої особи надано суду заяву, згідно з якою останній просив розглядати справу у відсутність представника. Не заперечив проти задоволення позову.

Судом в судовому засіданні 20 лютого 2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано від Новомосковської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2, отриману судом 16 березня 2018 року.

Також, 02 травня 2018 року допитано свідків позивача - ОСОБА_4, ОСОБА_5

Позовна заява у відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII розглянута за правилами чинного ЦПК України з урахуванням вимог до заяви, в редакції ЦПК України, що діяли до набрання чинності Законом України № 2147-VIII.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Березове Нікольського району Вологодської області народився ОСОБА_2. Матір'ю вказана ОСОБА_3 /а.с.8/.

02 лютого 1970 року ОСОБА_1 укладено шлюб із ОСОБА_7, після якого позивач змінила прізвище на ОСОБА_1 /а.с.9/

05 лютого 1993 року ОСОБА_8 та ОСОБА_1 уклали шлюб, після якого ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 /а.с.9/.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Березове Нікольського району Вологодської області /а.с.6/

На підставі рішення загальних зборів КСП «Колос» від 09 лютого 2000 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на майновий пай НОМЕР_4 /а.с.10/.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 показала, що ОСОБА_1 є її свекрухою. ОСОБА_2 був племінник свекрухи. В 1997 року вона уклала шлюб з сином ОСОБА_1 Під час спілкування з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вони особисто їй повідомляли, що ОСОБА_2 є сином сестри ОСОБА_1 ОСОБА_1 тісно спілкувалася з ОСОБА_2 ОСОБА_2 казав на ОСОБА_1 - тітка. Стосунки вони підтримували добрі.

Свідок ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_2 є двоюрідним братом її матері. ОСОБА_1 є її бабуся. Її дядько - ОСОБА_2 проживав з бабусею. Інколи, коли у нього виникали особисті відносини з жінками переїжджав проживати до іншого місця. ОСОБА_2 казав на ОСОБА_1 - тітка. Стосунки вони підтримували добрі. Вона часто до них приїздила.

На підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Миколаївської сільської Ради народних депутатів № 6 від 05 березня 2001 року, 12 березня 2001 року ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку, площею 3,770 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю серія НОМЕР_3 /а.с.11/. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13780. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 16 вересня 2013 року, земельна ділянка має кадастровий номер НОМЕР_2 /а.с.18-19/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер /а.с.7/.

З матеріалів отриманої судом копії спадкової справи, наданих доказів вбачається, що ОСОБА_2 на момент смерті постійно проживав з ОСОБА_1 /а.с.17/.

Після смерті ОСОБА_2 із заявами про прийняття спадщини 18 березня 2003 року та 14 листопада 2017 року видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася ОСОБА_1

Листом нотаріуса від 14 листопада 2017 року № 2577/02-14 позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 відмовлено, оскільки нею не були надані документи, які є доказом родинних відносин між нею та померлим /а.с.12/.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність спору щодо наявності та обсягу спадкових прав позивача.

Розглядаючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

За п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд виходить з того, що надані докази у їх сукупності, які підтверджують місце та дату народження ОСОБА_1, її дошлюбне прізвище, місце народження ОСОБА_2, ім'я та по батькові матері ОСОБА_2, вік ОСОБА_1, покази свідків вказують на те, що ОСОБА_2 був рідним сином сестри ОСОБА_1, тобто - племінником останньої, а ОСОБА_1 є рідною тіткою ОСОБА_2

Встановити факт родинних відносин іншим шляхом неможливо. Встановлення означеного факту необхідне заявнику для отримання спадщини, права заявника не визнаються відповідачем та третьою особою. Оцінюючі вищенаведені докази по справі, суд приходить до висновку, що наявними в справі доказами підтверджено наявність родинних відносин між позивачем та померлим. Встановлення даного факту необхідно заявнику для відновлення невизнаних прав, внаслідок чого позовна заява в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про право власності суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Оскільки ОСОБА_2 помер в 2002 році, застосуванню до даних спадкових відносин підлягають норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього кодексу.

Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) і померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

За ст.530 ЦК УРСР, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

За ст.531 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

За ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У відповідності до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо: він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскільки наданими суду доказами в своїй сукупності підтверджується факт набуття спадкодавцем за життя права на пай, його реалізацію шляхом отримання земельної ділянки - спірного майна, враховуючи, що позивач своєчасно звернувся з заявою про прийняття спадщини, підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом вказано відсутність доказів на підтвердження родинного зв'язку, чим порушуються спадкові права позивача, інші особи, які мають право на спадщину за законом чи заповітом, у відповідності до матеріалів спадкової справи, з урахуванням доказів, отриманих судом - відсутні, суд приходить до висновку, що аргументи позивача обґрунтовані підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, норми права, на які посилається позивач в обґрунтування позову підлягають застосуванню до даних правовідносин і наявні підстави для визнання за позивачем права власності на майно, належне померлому в порядку спадкування за законом, а тому - позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 319 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстрована: АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) до Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (місцезнаходження: вул. Центральна, 50а, с. Миколаївка, Новомосковський район, Дніпропетровська область; ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Новомосковської районної державної нотаріальної контори (місцезнаходження: пл. Героїв, 1, м. Новомосковськ Дніпропетровської області; )- задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, померлим ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме, що ОСОБА_1 є рідною тіткою ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 3,770 га, розташовану на території Миколаївської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов