Справа № 461/3560/18
Провадження № 4-с/461/24/18
УХВАЛА

06.06.2018 року. м. Львів.

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

секретаря судового засідання Кузьми Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Львова цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, заінтересована особа ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Галицького районного суду м. Львова зі скаргою на дії та постанову державного виконавця Галицького відділу Державної виконавчої служби м. Львів ГТУЮ у Львівській області від 20.04.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. Постановою державного виконавця від 20.04.2018 року виконавчий документ виконавчий лист Галицького районного суду м. Львова № 461/7301/13-ц від 15.05.2017 року був повернений стягувачеві у звязку з невідповідністю його вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутністю даних про боржника та стягувача, ідентифікаційного номеру субєкта господарської діяльності, індивідуального ідентифікаційного номеру стягувача та боржника.

Заявник вважає дану постанову такою, що винесена державним виконавцем з порушенням норм закону та просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця, скасувати постанову.

ОСОБА_1 до суду не зявився, в письмовій заяві просив справу слухати без його участі, скаргу задовольнити.

Галицький відділ ДВС м. Львів ГТУЮ свого представника до суду не направив, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи , вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Із постанови державного виконавця від 20.04.2018 року встановлено, що державним виконавцем виконавчий документ повернений стягувачеві у звязку з відсутністю індивідуального ідентифікаційного номеру боржника.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення статті 129 Конституції України передбачають обовязковість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно положенням статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засади обовязковості виконання рішень.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 1 ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обовязків та, водночас, передбачає виконання судових рішень.

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справи «Шмалько проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012) (рішення КСУ 3 № 5-рп/2013).

Отже, рішення суду виконується державним виконавцем на підставі виконавчого листа з дотриманням принципу обовязковості судового рішення, який закріплено як на рівні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і Конституції України, так і в процесуальному кодексі та законі.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі зазначається, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено право державного виконавця з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, для дотримання основних принципів, зокрема, обовязковості судового рішення, його реального виконання, державному виконавцю надані державою певні права, зокрема, одержувати вільно та безоплатно інформацію, необхідну для виконання судового рішення, а тому відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для прийняття державним виконавцем повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання.

Аналогічних висновків дійшли Верховний Суд України у справі 6-45цс14, 6-62цс14 та Верховний Суд у справі 61-903св18.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відсутність у державного виконавця підстав для повернення виконавчого документа стягувачеві, тому вважає за необхідне задовольнити скаргу ОСОБА_1 та визнати протиправними дії державного виконавця і скасувати постанову від 20.04.2018 року про повернення виконавчого документу.

Керуючись ст.ст. 447 ЦПК України, ст.ст. 4, 5, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

скаргу задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 20.04.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 54166221.

Скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу ДВС м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 від 20.04.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП № 54166221.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Р. Юрків.