Справа № 444/578/16 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/5891/17 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш Ірина Михайлівна про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, -

в с т а н о в и л а:

15.03.2016 року ОСОБА_6 звернулася з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1586 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3 укладений 01.12.2015 року між ОСОБА_4, ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М, судові витрати у справі покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_4, 23 травня 2014 року подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було придбано земельну ділянку площею 0,1586 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташовану АДРЕСА_1, в межах і розмірах визначених державним актом серії НОМЕР_6, кадастровий номер НОМЕР_4 та витягом з Держземкадастру№ НВ-014 від 30.04.2014 року.

У лютому 2016 р. вона дізналася, що її чоловік ОСОБА_4 без її згоди 01.12.2015 р. продав зазначену земельну ділянку ОСОБА_2 На укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки нотаріально посвідченої згоди не давала та не була присутня при укладенні договору у приватного нотаріуса Капуш І.М.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1586 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої АДРЕСА_1, в межах і розмірах визначених державним актом серії НОМЕР_5 кадастровий номер НОМЕР_3 укладеного 01.12.2015 року між продавцем ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, який проживає АДРЕСА_2 та покупцем ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, який проживає за адресою АДРЕСА_3, який засвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М. Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 2340,15 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 2340,15 грн. Скасовано заходи забезпечення позову та знято арешт з земельної ділянки площею 0,1586 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованої в АДРЕСА_4, в межах і в розмірах, визначених державним актом серії НОМЕР_6, кадастровий номер НОМЕР_3 накладений ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 17.03.2016 р.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням всіх обставин справи.

Зазначив, що при вирішенні даного спору судом не враховано, що продавець ОСОБА_4, хоча і стверджував, що дана земельна ділянка належить йому на праві особистої власності та не є спільним майном подружжя, саме він, як покупець, наполіг на необхідності подання дружиною продавця згоди на її відчуження. Вважає, що укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа-контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа (покупець) знала чи за обставинами справи не могла знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Таку правову позицію висловив ВСУ у справі №1622цс15 від 07.10.2015 року. Звертає увагу суду на те, що на час укладення оспорюваного договору покупець не знав і не міг знати, що позивачка, як дружина, не надала продавцю згоди на укладення договору, що свідчить він є добросовісним набувачем земельної ділянки, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В засіданні колегії суддів позивачка ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечила та пояснила, що вона не давала згоди на відчуження спірної земельної ділянки, підпис на нотаріально посвідченій заяві, якою вона ніби надає чоловікові згоду на відчуження земельної ділянки їй не належить. Крім того, на день укладення договору та посвідчення від її імені заяви про дачу згоди на її відчуження, вона знаходилася в пологовому будинку, що виключає її присутність в цей день у нотаріальній конторі. Хто від її імені підписав заяву-згоду на відчуження земельної ділянки їй не відомо. Просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення районного суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4 в засіданні колегії суддів позов визнав та пояснив, що не знає, хто підписував заяву. Ствердив, що дійсно на час підписання як заяви-згоди на відчуження земельної ділянки так і посвідчення договору купівлі-продажу позивачка знаходилася в пологовому будинку. Проти апеляційної скарги заперечив.

Відповідач ОСОБА_2 в засідання колегії суддів не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи апеляційним судом. 17.01.2017 року подав пояснення на апеляційну скаргу у якому зазначив, що відсутність згоди дружини на укладення договору, укладеного одним з подружжя, не є підставою для визнання договору недійсним відповідно до положень ст.369 ЦК України та ст.65 СК України, та лише у випадку, коли судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя, такий договір може бути визнаний судом недійсним. Просив апеляційну скаргу задоволити.

Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М. в засіданні колегії суддів позов заперечила у повному обсязі. Пояснила, що дійсно ОСОБА_4 та ОСОБА_2 домовились між собою про купівлю-продаж земельної ділянки. У зв"язку із цим вона пояснила їм які документи необхідно подати. Їй привезли відповідні документи і вона готувала договір. Щодо заяви-згоди ОСОБА_6, пояснила, що вона роз"яснила ОСОБА_4 про необхідність дачі згоди дружини на відчуження ділянки. Так як зі слів ОСОБА_4 дружина знаходилася у пологовому будинку, домовились, що він її привезе до нотаріуса і вона вийде до неї в машину для підписання необхідних документів. Так, 01.12.2015 р. біля 10.30 год. ОСОБА_4 привіз ОСОБА_6 і вона винесла їй до машини для підпису необхідні документи. ОСОБА_6 в машині спочатку була сама, а через деякий час до неї підсів ОСОБА_4 Вона бачила, що ОСОБА_6 щось ніби підписувала, але не приділяла цьому увагу так як сім"ю ОСОБА_6 знає давно. Після цього, в цей же день, приблизно о 14.00 год. вона вже посвідчувала договір купівлі-продажу. Яким чином експерт прийшов до висновку, що ОСОБА_6 не підписувала заяви-згоди їй не відомо. Просила апеляційну скаргу задоволити, відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно ст.ст. 63,65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Судом установлено, що ОСОБА_6. з 17 вересня 1994 року перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_4.

За час шлюбу, а саме 23 травня 2014 року, ОСОБА_4. на підставі договору купівлі-продажу придбав земельну ділянку, площею 0,1586 га, що розташована по АДРЕСА_5

Згідно з нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 1 грудня 2015 року ОСОБА_4. продав вищевказану земельну ділянку ОСОБА_2 за 113 367 грн.

Відповідно до довідки пологового відділення третьої міської клінічної лікарні м. Львова ОСОБА_6. у період з 27 листопада 2015 року по 3 грудня 2015 року, тобто на момент укладення відповідачами спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки, знаходилась на лікуванні.

Відповідно до висновку криміналістичної експертизи з дослідження почерку і підписів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28 липня 2016 року підпис та рукописний текст від імені ОСОБА_6. у заяві від 01 грудня 2015 року про згоду на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки виконаний не ОСОБА_6., а іншою особою.

Згідно зі ст.ст. 263, 264 ЦПК України судове рішення повинно грунтуваатися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду, не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7, районний суд виходив з того, що відповідачем ОСОБА_4 відчужено майно, яке перебувало у спільній сумісній власності подружжя, без згоди позивачки, а заява про надання такої згоди підписана не ОСОБА_6, а іншою особою, що у тому числі підтверджується висновком криміналістичної експертизи з дослідження почерку і підписів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28 липня 2016 року.

Однак, до такого висновку суд прийшов з порушенням норм матеріального права, зокрема ст.369 ЦК України та ч.2 ст. 65 СК України, відповідно до яких при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постановах № 6-17цс17 від 22 лютого 2017 року та № 6-1587 від 12 жовтня 2016 року, укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо судом буде встановлено, що той з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, який укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Враховуючи, що позивачем не надано, а судом не здобуто доказів того, що відповідач ОСОБА_2 - контрагент за оспорюваним договором, діяв недобросовісно, зокрема, що він знав, чи за обставинами справи не міг не знати про те, що ОСОБА_4, який укладав оспорюваний договір, не отримав згоди на це другого з подружжя, суд безпідставно визнав такий договір недійсним.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 вересня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Приватний нотаріус Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш Ірина Михайлівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1586 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої АДРЕСА_1, в межах і розмірах визначених державним актом серії НОМЕР_5 кадастровий номер НОМЕР_3 укладеного 01.12.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Капуш І.М. - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 26.03.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

Савуляк Р. В.