Справа № 442/1297/18
Провадження № 4-с/442/27/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

за участю секретаря Чолавін Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаною вище скаргою, в обґрунтування якої посилається на те, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 17.05.2011 року його обмежено у праві виїзду за межі України до виконання зобов»язань перед державою. Вказує на те, що виконавчий лист 27.03.2013 року повернуто стягувану (АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк»), а ВП щодо виконання виконавчого листа завершене і знищене на підставі акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 15.02.2017 року. На його звернення до виконавця з проханням скасувати заходи обмеження його у праві виїзду за кордон, отримав відмову, яку вважає неправомірною. Відтак, змушений звернутися до суду з даною скаргою.

ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився. Від його представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд скарги за її відсутності.

Державний виконавець в судове засідання не з»явився. Подав письмове заперечення проти скарги.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Зважаючи на стислі строки розгляду скарги, суд ухвалив продовжити розгляд такої за їхньої відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 травня 2011 року за поданням ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_1 заборонено виїзд за межі України до виконання своїх зобов»язань перед державою.

У відповідності до ч. 2ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші не виконані зобов»язання до виконання зобов»язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов»язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Виконавчий лист Дрогобицького міськрайонного суду від 27.03.2013 року повернуто стягувачу (АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк»), а виконавче провадження щодо виконання даного виконавчого листа завершене і знищене, на підставі акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 15.02.2017 року. Строк для пред»явлення виконавчого листа до виконання - пропущено.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відтак, суд вважає, що підстави у продовженні ОСОБА_1 тимчасової заборони у праві виїзду за межі України відпали, а вимога щодо скасування тимчасового обмеження скаржника у праві виїзду за кордон підлягає до задоволення.

Разом з тим, згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець, під час здійснення вищезгаданого виконавчого провадження, діяв у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження», та не мав законних підстав для зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, передбачених Порядком взаємодії органів ДВС та органів Державної прикордонної служби України, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства внутрішніх справ України від 07.01.2014 року №288/5/102. Тому, п.1 заявлених вимог скарги ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Нормами Закону України «Про судовий збір» не передбачено сплату судового збору за подання скарги на дії дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України. Доказів понесення сторонами судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору матеріали справи не містять, в зв`язку з чим судові витрати стягненню з заявника, органів державної служби не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447-452 ЦПК України , суд,-

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, стосовно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, яке було встановлено ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 17 травня 2011 року (справа №6-89/11).

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвалу суду направити для подальшого виконання до Дрогобицького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Медведик Л.О.