Справа № 344/9467/17
Провадження № 2/344/1095/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

22 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача арбітражний керуючий ОСОБА_2, про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати при звільненні з роботи, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача арбітражний керуючий ОСОБА_2, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати при звільненні з роботи, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку. Мотивувала тим, що вона з 13.03.2015 року по 29.06.2017 року працювала в Івано-Франківському обласному державному обєднанні спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на посаді продавця ІІ категорії. Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 10.04.2017 року у справі № Б-11/45-3/270-21/145 Івано-Франківське ОДОСП визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2 Вказана постанова була оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду прокуратурою Івано-Франківської області та Міністерством аграрної політики та продовольства України. 05.07.2017 року за наслідками розгляду апеляційних скарг, Львівський господарський апеляційний суд ухвалив постанову, якою апеляційні скарги задовольнив, постанову господарського суду Івано-Франківської області від 10.04.2017 року скасував. Однак ліквідатор ОСОБА_2 провів звільнення всіх працівників Івано-Франківського ОДОСП посилаючись на п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (у звязку з ліквідацією підприємства). 29.06.2017 року позивача було звільнено з роботи. Вважає своє звільнення з роботи незаконним з наступних підстав: на вимогу позивача їй не було видано на руки наказ чи його копію про звільнення, не ознайомлено її зі змістом наказу під особистий підпис, в день звільнення 29.06.2017 року не виплачено жодних сум, що належать позивачу від підприємства, а саме заборгованість по заробітній платі по день звільнення, компенсацію за 73 дні невикористаної щорічної відпустки та не повідомлено позивача письмово про нараховані суми. Крім цього при розірванні трудового договору відповідач не виплатив вихідної допомоги, на вимогу позивача не видав довідку про роботу на підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, часу роботи і розміру заробітної плати, не видав на руки належно оформлену трудову книжку, чим порушив вимоги КЗпП України. Зазначає, що одночасно з нею 29.06.2017 року арбітражний керуючий ОСОБА_2 звільнив з роботи 205 штатних працівників одним наказом № 18, в той час, як мав видати наказ по кожному працівнику окремо та вручити під особистий підпис. Також арбітражний керуючий ОСОБА_2 перешкоджає звільненим працівникам у вільному доступі на підприємство для отримання наказів про звільнення, трудових книжок та довідок про нараховані суми, які належать від підприємства. На підставі наведеного просила суд стягнути з Івано-Франківського ОДОСП на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу в сумі середнього місячного заробітку, заборгованість по заробітній платі з грудня 2016 року по 29.06.2017 року та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ухвалою суду від 22.03.2018 року заяву ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача арбітражний керуючий ОСОБА_2, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати при звільненні з роботи, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку в частині заявлених позовних вимог про поновлення на роботі залишено без розгляду.

Позивач в судове засідання не з»явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечила.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача арбітражний керуючий ОСОБА_2 не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебувала у трудових відносинах з Івано-Франківським обласним державним обєднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості.

Згідно наказу № 18 від 29.06.2017р. ліквідатора Івано-Франківського ОДОСП ОСОБА_2 позивача з 29.06.2017 року у числі 205 штатних працівників звільнено з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією підприємства.

Ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.44 КзпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Згідно ст.83 КзпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ПФУ на період з лютого 2017 року по травень 2017 р. заборгованість по заробітній платі позивача становить 13581,96 грн. Для визначення заборгованості по заробітній платі до цієї суми слід врахувати 19 робочих днів за червень 2017 року виходячи з середнього заробітку у розмірі 3151 грн. 53 копійок, виходячи з наступного розрахунку ( 165,87 грн. х 19 р.д.) , а загальна заборгованість по зарплаті, яка підлягає стягненню з відповідача становить 16733грн. 49 коп.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд керується п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно якого при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата визначається, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника. При цьому згідно з п.5 Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата.

З огляду на те, що відповідач не надав на ухвалу суду від 02.08.2017 р. довідки про отриманий позивачем дохід за 2017 р., суд бере до уваги суми доходу позивача згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ПФУ та визначає середньомісячну зарплату позивача за березень та квітень 2017 року, оскільки в дані два місяці позивачем було відпрацьовано всі робочі дні ( травень 2017 року відпустка без збереження заробітної плати) у розмірі 3400,49 (3370,49 грн. за квітень 2017 р. + 3430,49 грн. за березень 2017 р. = 6800,98 : 2), а середньоденна зарплата становить 165,87 грн. (6800,98: 41 р.д.), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день винесення рішення за період з 29.06.2017 року по 22.03.2018 року у розмірі 31681 гривні 71 копійку, виходячи з наступного розрахунку ( 165,87 грн. х 191р.д.).

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 640 грн.

Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 40 ч.1 п.1, 44, 47, 49, 116, 117, 149, 232, 235 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями), листа Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 р. № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», керуючись ст.ст. 4,12,13,81,82,141, 263-265, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача арбітражний керуючий ОСОБА_2, про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати при звільненні з роботи, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпусткузадовольнити.

Стягнути з Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, код № 00375409, на користь ОСОБА_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, і/н НОМЕР_1, заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2017 року по 29 червня 2017 року у розмірі 16733 гривень 49 копійок з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Стягнути з Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, код № 00375409, на користь ОСОБА_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, і/н НОМЕР_1 середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 31681 гривні 71 копійку, з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 3400 гривень 49 копійок звернути до негайного виконання.

Стягнути з Івано-Франківського обласного державного обєднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Княгинин, 44, , в користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державного казначейства служби України у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 02891693) судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Татарінова О.А.