КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Дубас Т.В.
№22-ц/796/3595/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №369/4847/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача УкраїнецьЛ.Д.

суддів Шебуєвої В.А.,

Оніщука М.І.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

У мотивування вимог посилалася на те, що з листопада 2015 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась донька - ОСОБА_5.

З травня 2017 року спільне життя із відповідачем зіпсувалось. Дитина проживає та знаходиться на її утриманн. Відповідач не бере участі у вихованні й утриманні доньки, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто.

Крім того, вона на даний час є тимчасово непрацездатною, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проте ОСОБА_4 ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені частинами 2, 4 ст. 84 СК України.

Ураховуючи навдене просила суд стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягувати з ОСОБА_4 в розмірі ? частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з серпня 2017 року і до повноліття ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та на її утримання в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з серпня 2017 року та до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 02.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 02.05.2018 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 704,80 грн. в дохід держави.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення змінити та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зазначає, що вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки утримує самостійно спільну дитину, ніяких прибутків не має. Відповідач спроможний надати допомогу, проте не бажає цього робити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в сторін народилась донька - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. (а.с.66)

Сторонами не заперечується, що їхня донька проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Також не заперечується, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Звертаючись в суд з позовними вимогами про стягнення аліментів на дитину, ОСОБА_3 зазначала, що ОСОБА_4 не приймає участь у вихованні доньки та не надає матеріальної допомоги.

У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив зі справедливого розміру аліментів у вигляді ? частини з усіх видів доходів відповідача.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм права, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

При визначенні розміру аліментів, відповідно ст. 182 СК України, суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання відсутній в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4працює та має регулярний дохід. (а.с.29)

Таким чином, відповідач є працездатним, має регулярний дохід у вигляді заробітної плати та зобов'язаний утримувати свою дитину.

Разом з тим, як вірно зауважено судом першої інстанції, з його заробітку щомісячно відраховуються кошти на сплату аліментів та на примусове виконання грошового зобов'язання, що підтверджується Довідкою про доходи отримані з 01 грудня 2017 року по 31 травня 2018 року та Постановами про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендії та інші доходи боржника від 28 лютого 2017 року та 05 травня 2017 року. (а.с.29-32)

Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів враховано потреби дитини з урахуванням її віку та стану здоров'я, матеріальне становище сторін, обов'язок утримувати дітей, а також наявність у платника аліментів іншої дитини, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої він сплачує аліменти за виконавчим листом №754/3949/16-ц, виданим 30.05.2016 року Деснянським районним судом, дійшов вірноговисновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини всіх доходів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 02 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснила, що їй відомо про наявність у відповідача ще однієї старшої дитини.

Також ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача кошти на її утримання в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, починаючи з серпня 2017 року та до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що вона на даний час є тимчасово непрацездатною, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

Задовольняючи частково дані позовні вимоги, суд першої інстанції виходив зі справедливого розміру аліментів у вигляді 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 02.05.2018 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно ч. ч.2, 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом вірно зауважено, що позивач має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, оскільки вона потребує матеріальної допомоги від чоловіка, а останній може надавати таку допомогу.

Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів на позивача в розмірі 1 000,00 грн. враховано, що відповідач вже має аліментні зобов'язання щодо дитини від попопереднього шлюбу, що визначені Деснянським районним судом м. Києва від 30.05.2016 року в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Крім того, на утриманні у відповідача ОСОБА_4 знаходяться непрацездатні батьки - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що не спростовано ОСОБА_3

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача аліментів на позивача в розмірі 1 000,00 грн. з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 02.05.2018 року і до досягнення дитиною трирічного віку.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б давали підстави апеляційному суду скасувати рішення суду та визначити розмір аліментів надитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача та на утримання ОСОБА_3 в розмірі 5 000,00 грн., як просить позивач.

Судом також вірно відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину та на її утримання починаючи з серпня 2017 року з огляду на таке.

Відповідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

З аналізу зазначеної статті випливає, що аліменти за минулий час можуть бути стягненні у випадку надання позивачем доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення його від надання утримання. При стягненні аліментів за минулий час застосовуються загальні правила визначення розміру аліментів, які можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) платника і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, позивач має надати суду докази: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання.

Тобто, саме позивач має надати суду докази того, що, вчиняючи дії тим чи іншим способом, відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов'язку по утриманню.

Разом з тим, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, проте останній створював перешкоди для стягнення аліментів.

ОСОБА_3 не надала суду доказів, які б свідчили до якого часу ОСОБА_4 надавав матеріальну допомогу їй та дитині та з якого часу перестав надавати таку домогу.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення аліментів починаючи від дня пред'явлення позову, а саме з 02.05.2018 року.

Також колегія суддів звертає увагу те, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну оцінку і в суду апеляційної інстанції відсутні підстави для переоцінки доказів.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 29 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва