Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2136/17
Провадження № 2/553/143/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.03.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.,

при секретарі: - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини , в якому зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому відповідач не надає на її утримання дитини матеріальної допомоги. При цьому, вказувала в позові, що остання перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому зважаючи на вказані обставини була змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивачка ОСОБА_2 та її представника адвокат ОСОБА_5 надали на адресу суду заяви, в якій прохали позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК Україхни, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що 06 серпня 2014 року , сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис 1078 (а.с.3).

Даний шлюбі згідно рішення суду від 27 лютого 2018 року було розірвано.

Судом встановлено, що неповнолітня дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає з матірю та перебуває на її утриманні.

У відповідності до свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 233979 від 13 січня 2016 року, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, сторони від спільного шлюбу мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.2).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною трирічного віку з 26 лютого 2013 року по 03 січня 2019 року, у відповідності до наказу №2 від 26.02.2016 року, Філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк».

Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення нею трьох років.

Право на утримання має вагітна дружина , а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, зважаючи на вище вказані обставини та факти, суд приходить до висновку, що оскільки позивачка ОСОБА_2 перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка перебуває на її утримання та проживає разом з нею та приймаючи до уваги то факт, що відповідач ОСОБА_3Ю, має офіційне та постійне джерело доходу та відповідно у розумінні положення ст. 84 СК України має можливість надавати таку допомогу, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ст. 184, 84 Сімейного кодексу України /в редакції 2003 року/, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини , до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з 22 серпня 2017 року, на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп..

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги у 30- денний термін. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_6