Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3346/17
Провадження №: 2/332/133/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2018 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, -
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Таганрозька, 4.
У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовну заяву у повному обсязі та просили її задовольнити з підстав, наведених у заяві.
На підтвердження своєї позиції представник відповідача надав чисельну практику вищестоящих судових інстанцій з аналогічних справ, де рішення прийняті на користь ПАТ «Запоріжгаз» (а.с.54-72).
Свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що він є сином позивача. У серпні 2016 року газовий лічильник був направлений на перевірку. В подальшому в травні 2017 року жінкою була проведена повторна перевірка. Він з батьком зайшов у двір, та батько сказав, що у них проблеми з газовим лічильником, який на малому споживанні не фіксував споживання газу. 03.08.17р. вони написали листа з проханням демонтувати газовий лічильник. Потім прибула бригада з горгазу та зняли лічильник. На експертизу газового лічильника викликали на 04.09.17р., де йому повідомили, що цей лічильник зламався. Також комісія була у жовтні. Вирішили, що несанкціонованого втручання не було. В листопаді 2017 року він придбав новий газовий лічильник, який був пізніше встановлений вдома у позивача.
Свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона працює контролером ПАТ «Запоріжгаз». Наприкінці травня 2017р. вона була на перевірці у позивача, було встановлено, що на маленьких оборотах газовий лічильник не працював. Вона склала акт, який підписав позивач та не заперечував. В подальшому цей акт передається до метрології, а в реєстрах фіксуються покази газового лічильника.
Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що він працює водієм-метрологом ПАТ «Запоріжгаз». За адресою позивача він здійснював монтаж та демонтаж газового лічильника. 13 серпня 2017 року був демонтаж газового лічильника, перед яким диспетчер оформлює заявки. Спочатку проводиться огляд, а потім демонтаж газового лічильника. За фактом несправності та демонтажу газового лічильника у позивача складено акт, який відповідає дійсності.
Свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що він працює слюсарем ПАТ «Запоріжгаз». 13 серпня 2017 року вони здійснювали демонтаж газового лічильника у позивача, заявки давав диспетчер. На демонтаж він виїжджав із ОСОБА_5. Акти складались, якщо необхідно газовий лічильник передавати на повірку. Лічильник позивача передали на повірку.
Вислухавши пояснення сторін у справі, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
24.05.2017 року була проведена перевірка, під час якої було виявлено, що газовий лічильник не бачить облік витрат газу, коли на газовій плиті працює одна конфорка, а працює лише тільки при включеному котлі або газовій колонці, про що було складно акт, що не оспорюється сторонами.
Відповідно до ОСОБА_2 № 827експертизи лічильника газу від 04.09.2017 року несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ не виявила, відбиток тавра державного повірника відповідає встановленому зразку; лічильник працює в позаштатному режимі, а відтак лічильник до подальшого використання непридатний, потребує заміни (а.с. 11).
Через позаштатний режим роботи ЗВТ було складено акт про порушення № ВЛВ 0057 від 04.09.2017 року (а.с. 12).
Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення суд має зазначити чи були і ким були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Способи захисту цивільних прав визначені статтею 16 Цивільного кодексу України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.
На підставі частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оспорюючи Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) обєму (обсягу) природного газу і його вартості від 10.11.2017 року, позивач в порушення вимог ст.ст. 12 та 77, 81 ЦПК України не обґрунтував з посиланнями на належні та допустимі докази, які саме були вчинені порушення з боку Відповідача при складанні ОСОБА_2 і які права Позивача, як споживача природного газу були порушені.
Судом встановлено, що оспорюваний акт є лише фіксацією виниклої заборгованості через встановлені порушення Кодексу ГРМ, даний акт не містить будь-яких обовязків для Позивача, він є різновидом претензії, а тому не належить до нормативних актів у розумінні ст.16 ЦК України, які є обовязковими для виконання. Оскарження актів, які не носять обовязкового характеру, тобто є ненормативними, не передбачено чинним законодавством.
Зазначений розрахунок заборгованості та попередження може бути доказами під час вирішення іншого спору, в якому б оспорювались дії, рішення, які є обовязковими до виконання, зокрема, при визнанні неправомірними дій відповідача щодо відключення від газопостачання та відшкодуванні шкоди або при заявленому позові про стягнення матеріальних збитків, завданих споживачем, при вирішенні яких суд зобовязаний буде надати оцінку вказаному попередженню, розрахунку заборгованості.
З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ПАТ «Запоріжгаз» про захист прав споживача не підлягає задоволенню, оскільки захист права, яке може бути порушене в майбутньому, не відповідає вимогам ч.1 ст.16 ЦК України.
На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258-273, ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 19 червня 2018 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік