Провадження №2/748/192/18
Єдиний унікальний № 748/87/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді: Майбороди С.М.,

при секретарі: Оніщенко Ю.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача-адвоката ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернігівській області, ОСОБА_6 управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, третя особа : Прокуратура Чернігівської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, -

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2017 року, у відповідності до поштового відправлення, позивач ОСОБА_1, місцем реєстрації якого є с.Друцьке Чернігівського району та області вул.Михайлівська, 12, звернувся до відповідачів з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_6 управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області у відшкодування спричиненої моральної шкоди за час перебування під слідством та судом в розмірі 14 332,00 грн за рахунок коштів Державного бюджету України та з ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернігівській області у відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 300 000,00 грн за рахунок коштів ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернігівській області. Позовні вимоги мотивував тим, що 26.07.2013 року відносно нього було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Вказував, що даний факт внесення до ЄРДР став підставою відповідно до ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 вересня 2013 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню його у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27,ч.3 ст.28,ч.2 ст.209 КК України, для зміни запобіжного заходу. Посилався, що з 19.09.2013 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України він був позбавлений волі. Зазначав, що слідчим управлінням УМВС України в Чернігівській області йому незаконно була пред»явлена підозра у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України. В подальшому 31.07.2014 Новозаводський районний суд м.Чернігова задовольнив клопотання прокурора і закрив провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України. За фактом службового розслідування слідчого Коломійця В.В. було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Як на підставу відшкодування моральної шкоди посилався на ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вказуючи, що стосовно нього постановлено виправдувальний вирок, він був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності, що призвело до незаконного позбавлення волі. В подальшому збільшив позовні вимоги, та посилаючись на ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просив стягнути з ОСОБА_6 управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області моральну шкоду за час перебування під слідством та судом в розмірі 44 676 грн за рахунок коштів Державного бюджету України, враховуючи період перебування його під слідством з 26.07.2013 по 31.07.2014, що становить 12 місяців, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 3 723 грн.

Посилався на п.2.ч.2 ст.1167 ЦК України, ч.1 ст.1176 ЦК України, ч.5 ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Додатково завдану моральну шкоду обгрунтовував тим, що за час перебування під слідством поніс інші втрати немайнового характеру, які проявились у його душевних стражданнях, зганьбленні честі та гідності, завданні непоправної шкоди престижу та діловій репутації як керівника громадської організації, були паралізовані всі життєві зв»язки. Окрім того, під час перебування під слідством позивача померла його мати ОСОБА_7, не витримавши нервового стресу, у його дружини трапився самовільний викидень.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 Управління НП в Чернігівській області просили відмовити в задоволенні позову, надали до суду відзив на цивільний позов, у відповідності до якого заперечували проти задоволення позову, зазначивши, що ОСОБА_8 управління Національної поліції в Чернігівській області зареєстровано/створено 07.11.2015 року, тобто після проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000208 від 26.07.2013 року, яке проводилось УМВС України в Чернігівській області. Уповноваженим органом, який прийняв рішення про ліквідацію УМВС України в Чернігівській області та утворення ГУНП в Чернігівській області не визнано, що ОСОБА_8 управління Національної поліції в Чернігівській області є правонаступником УМВС України в Чернігівській області, а тому підстав для процесуального правонаступництва немає.

Представник відповідача ОСОБА_6 Управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області позов не визнали, надали відзив на позов, в якому вказали, що жодних прав та інтересів позивача не порушували і шкоди не завдавали, а отже не можуть нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу діями інших суб»єктів, а відповідні рішення щодо визнання дій органів досудового розслідування незаконними не приймались.( а.с.75-77)

Третя особа Прокуратура Чернігівської області надали суду пояснення, у відповідності до яких просили відмовити у задоволенні позову, оскільки вважають позовні вимоги необгрунтованими, зазначаючи, що порушень щодо позивача допущено не було, твердження позивача про перебування під слідством з 26.07.2013 року не відповідає дійсності, оскільки про підозру йому повідомлено лише 30.09.2013 року. Окрім того, у ході досудового розслідування кримінального провадження № 0002080 відносно ОСОБА_1 не застосовувалось запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та покарання, пов»язаного з позбавленням волі. Постанова Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.09.2013 року щодо заміни ОСОБА_1 запобіжного заходу з підписки про невиїзд на утримання під вартою винесена судом у іншому кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 209 КК України, за результатами розгляду якого вироком Новозаводського районного суду Чернігівської області від 04.11.2013, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24.02.2014 ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, що є його власністю. Крім того, вказували, що на час винесення постанови про зміну запобіжного заходу ОСОБА_1 ще не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.4 ст.358 КК України. Вказали, що слідчого Коломійця В.В. було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки останній провів обшук у садовому будинку № 205, що належить на праві власності сестрі ОСОБА_1 ОСОБА_9А, що не було порушенням прав ОСОБА_1 Зазначали про відсутність причинного зв»язку між досудовим розслідуванням кримінального провадження за ч.1, ч.4 ст.358 КК України та смертю матері позивача, а також викиднем у ОСОБА_10, оскільки їх хвилювання, за наявності при цьому документів про підтвердження родинних відносин, могли бути викликані тим, що стосовно ОСОБА_1 розглядалось інше кримінальне провадження, за яким його було засуджено та взято під варту. Звертали увагу, що на підтвердження неправомірних дій у кримінальному провадженні № 0000208 відсутнє жодне судове рішення. ( а.с.42-48)

До пояснень на підтвердження викладених в ньому обставин було долучено витяг з кримінального провадження № 0000208, яке було розпочато за заявою ОСОБА_11 за ч.2 ст.206 КК України, витяги з кримінальних проваджень № 20000255 та № 0000065 про внесення відомостей за ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, повідомлення про підозру ОСОБА_1 30 вересня 2013 року за ч.4 ст.358 КК України, ухвала від 17 жовтня 2013 року Новозаводського районного суду м.Чернігова щодо надання дозволу на проведення обшуку на земельній ділянці № 203 на території садівничого товариства «Колос» в с.Півці, копію скарги ОСОБА_9 з долученими правовстановлюючими документами на підтвердження належності буд.205 в садівничому товаристві «Колос» ОСОБА_9, подання про притягнення до дисциплінарної відповідності слідчого Коломійця В.В. за порушення під час проведення обшуку, копії вироків від 04.11.2013 відносно ОСОБА_1, ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 24.02.2014, витяг з ЄРДР № 0000166 про внесення відомостей за ч.2 ст.384 КК України, копію вироку Новозаводського районного суду м.Чернігова від 17 січня 2015 року стосовно ОСОБА_11, ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 15 квітня 2015 року. ( а.с.49-73)

В свою чергу позивач надав відповіді на відзиви, вказуючи, що підставою для відшкодування моральної шкоди є закриття провадження стосовно нього за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України, проведення незаконного обшуку, а відшкодування моральної шкоди здійснюється саме Державним казначейством України, до ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернігівській області перейшли всі завдання та функції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області.

Відповідач ОСОБА_8 управління національної поліції в Чернігівській області надали заперечення, в яких вказали, що останні не є правонаступниками УМВС України в Чернігівській області, оскільки прийнято рішення про ліквідацію, та передача кримінальних проваджень, що розслідувались не є правонаступництвом. До заперечень додано лист начальника слідчого управління ГУНП в Чернігівській області, в якому вказується, що у провадженні слідчих підрозділів ГУНП в Чернігівській області кримінальне провадження № 0000208 від 26.07.2013 не перебувало досудове розслідування проводилось слідчим управлінням УМВС України в Чернігівській області. ( а.с.119)

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 25 липня 2013 року за заявою ОСОБА_11 до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000208 були внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.206 КК України, в подальшому 13 вересня 2013 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.4 ст.358 КК України щодо невстановленої особи. ( а.с.49-50)

30 вересня 2013 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру за ч.4 ст.358 КК України. ( а.с.52)

Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.358 КК України стосовно ОСОБА_1 внесені 10.02.2014. ( а.с.51)

Позивач стверджує, що в кримінальному провадженні за № 0000208 за ч.1 та ч.4 ст.358 КК України він перебував під вартою, на підтвердження чого надав постанову Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 вересня 2013 року.

Як слідує з наданої постанови стосовно ОСОБА_1 проводилось досудове розслідування іншого кримінального провадження, де останній обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.27, ч.4 ст.190, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.209 КК України. В даному провадженні вже під час розгляду кримінальної справи в суді прокурор просив змінити ОСОБА_1 запобіжний захід з підписки про невиїзд на взяття під варту, оскільки останній здійснює вплив на свідків по кримінальній справі та намагається їх умовити змінити покази. Отже, підставою для зміни запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні стало перешкоджання встановленню істини в справі. ( а.с.8) В даній постанові відсутні посилання суду як на підставу зміни запобіжного заходу ОСОБА_1 розслідування інших кримінальних проваджень, при цьому про підозру за ч.4 ст.358 КК України ОСОБА_1 повідомлено 30 вересня 2013 року.

04 листопада 2013 року вироком Новозаводського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1 визнано винним за ч.3 ст.27, ч.4 ст.190 КК України та призначено покарання у вигляді п»яти років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 24 лютого 2014 року даний вирок залишено без змін.( а.с.59-66) На незаконність дій слідчих органів в даному кримінальному провадженні позивач не посилався.

При ухваленні вищезазначеного вироку суд жодним чином не посилався на наявність підозри в іншому кримінальному провадженні.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_1, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000208 від 26.07.2013 за фактами підроблення офіційних документів та використання завідомо підроблених документів за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, складений 20 лютого 2014 року. ( а.с.9-12)

Отже, позивачу в кримінальному в кримінальному провадженні, що було внесене до ЄРДР за № 0000208 запобіжний захід не обирався, а тому доводи ОСОБА_1 про незаконність його тримання під вартою є безпідставними.

Також є безпідставними доводи позивача, що саме у зв»язку з досудовим розслідуванням кримінального провадження по обвинуваченню його за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України його мати померла, а у ОСОБА_10 стався викидень.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, який її завдав, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Згідно зі ст. 2 вищезазначеного Закону право на відшкодування шкоди, зокрема, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Позивач посилався на те, що його було виправдано за ч.1 та ч.4 ст.358 КК України.

Як слідує з ухвали Новозаводського районного суду м.Чернігова від 31 липня 2014 року кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000208 від 26.07.2013 по обвинуваченню ОСОБА_1 у скоєнні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України закрито на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України у разі відмови прокурора від обвинувачення. При цьому, в даній ухвалі зазначається, що підставами для закриття кримінального провадження виступають не мотиви, викладені в постанові прокурора, а сама факт відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення. ( а.с.21-23)

Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не містить підстав для відшкодування моральної шкоди у разі відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді не є тотожним ухваленню виправдувального вироку суду, закриттю кримінального провадження на стадії досудового розслідування за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати. Закон чітко визначає право особи на відшкодування завданої шкоди.

Отже, закриття кримінального провадження у зв»язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді не є підставою для відшкодування завданої моральної шкоди.

Крім того, вироком Новозаводського районного суду місті Чернігова від 17 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15 квітня 2015 року, ОСОБА_11 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.384 КК України та встановлено, що з урахуванням показань ОСОБА_11, які виявились неправдивими та наданих ним документів, 13.02.2014 ОСОБА_1 було повідомлено про підозру та 20.02.2014 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000208 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України направлено до суду. ( а.с.68-73)

Також, в ході судового розгляду не підтвердились доводи позивача щодо незаконного проведення обшуку за його місцем проживання, оскільки як слідує з наданих документів обшук проводився в садівничому товаристві, що належить ОСОБА_9, яка і зверталась з відповідною скаргою, отже під час даної слідчої дії не порушено прав ОСОБА_1 та не встановлено з цього приводу незаконність дій слідчого. ( а.с. 53-58)

Таким чином, під час судового розгляду не встановлено підстав для відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства за обставин, на які посилався позивач в своїй позовній заяві.

Суд, враховуючи додаткові доводи відповідачів вважає за необхідне констатувати безпідставність заявлених позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 300 0000 грн з ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернігівській області, які жодних незаконних дій щодо ОСОБА_1 не вчиняли та в силу Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не є суб»єктами відшкодування моральної шкоди.

Є слушними також посилання відповідача ОСОБА_6 управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області про безпідставність заявлення вимог в частині стягнення безпосередньо з їх установи коштів, оскільки, відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011 центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Пунктом 35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 3 серпня 2011 року, визначено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що проводить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Однак, підставою відмови у позові є те, що позивачем не доведено завдання шкоди незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, оскільки тримання під вартою було застосовано в іншому кримінальному провадженні, за яким ОСОБА_1 було засуджено, закриття кримінального провадження у зв»язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення не є підставою для відшкодування шкоди в силу положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та не є тотожним ухваленню виправдувального вироку суду, закриттю кримінального провадження на стадії досудового розслідування за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати, під час проведення обшуку не порушено прав ОСОБА_1 та не встановлено з цього приводу незаконність дій слідчого.

Виходячи з досліджених доказів та наведених мотивів судом не встановлено, що ОСОБА_1 була незаконно пред»явлена підозра у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, що органами слідства проводились незаконні слідчі дії, внаслідок яких ОСОБА_1 було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, що призвело до незаконного позбавлення волі. Разом з тим ОСОБА_11 за неправдиві показання та штучне створення доказів обвинувачення було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.384 КК України.

Також, в судовому засіданні не доведено позивачем та не встановлено, що внаслідок досудового розслідування в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, він поніс інші втрати немайнового характеру, які проявились у його душевних стражданнях, зганьбленні честі та гідності, завданні непоправної шкоди престижу та діловій репутації як керівника громадської організації, були паралізовані всі життєві зв»язки, померла його мати, а у ОСОБА_10 стався викидень.

За таких підстав суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_6 управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області 44 676 грн спричиненої моральної шкоди за час перебування під слідством та судом та з ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернігівській області спричиненої моральної шкоди в розмірі 300 000 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 управління Національної поліції в Чернігівській області, ОСОБА_6 управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, третя особа : Прокуратура Чернігівської області про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 26 березня 2018 року.

Суддя ОСОБА_12