АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року

Справа 757/46714/16-ц

провадження № 22-ц/796/924/2018

Апеляційний суд м. Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого судді - Музичко С.Г.,

Суддів - Кулікової С.В., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

особи, які беруть участь у справі:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2017 року (суддя Писанець В.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів, в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 436 418,89 грн., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішеннясуду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивачем правильно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки відповідачем не виконано умови договору про відкриття карткового рахунку та безпідставно відмовлено позивачу у видачі грошових коштів.

Зазначає, що банком порушено строк зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта, який не може перевищувати 30 днів.

В судове засідання призначене на 31.05.2018 року сторони не з'явилися.

З матеріалів справи слідує, що у судовому засіданні, призначеному на 20.02.2018 року приймали участь представники позивача та представник відповідача що свідчить про обізнаність учасників осіб, які беруть участь у справі про розгляд справи у суді Апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі &qu(р;Смірнова проти України&quз ;).

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про розгляд справи у відсутність сторін.

Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &quві;Про судоустрій і статус суддів&qun>; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць) , та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не оспорюються дії відповідача щодо призупинення фінансових операцій за його рахунком, а відповідачем не оспорюється право власності позивача на розміщенні на його рахунку грошові кошти.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ім'я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок НОМЕР_1, у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується довідкою від 19.09.2016 року №149043 (а.с.6).

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 17.05.2016 року на вказаному картковому рахунку перебувають кошти в розмірі 436 418,89 грн. (а.с. 14).

Відповідно до листів ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20.01.2016 № 20.1.0.0.0./7-20150725/757, від 15.06.2016 № 20.1.0.0.0/7-20160614/1663, від 01.09.2016 № 20.1.0.0.0/7-20160826/1395, у разі виникнення сумнівів у достовірності чи повноті наданої інформації про клієнта суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобов'язаний провести поглиблену перевірку клієнта. На підставі ст. 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ч. 7 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» банк просив позивача надати документи, що підтверджують походження грошових коштів які надійшли на його рахунок за період з 01.01.2015 по 23.11.2015. До надання вказаних документів банком зупинено фінансові операції за рахунком клієнта.

Згідно з листом НБУ від 15.07.2016 року № 25-0004/59284 загальний строк зупинення банком фінансових операцій за рахунком клієнта у випадках, у випадках передбачених ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», не може перевищувати 30 робочих днів.

Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення (ст. 1060 ЦК України). Незалежно від виду вкладу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Виходячи з наведеного обґрунтованими є доводи апеляційної скарги, щодо рушення банком строку зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта, який не може перевищувати 30 днів.

З матеріалів справи слідує, що відповідачем в рамках Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» здійснено зупинення операцій по картковому рахунку, який належить позивачу. На момент звернення до суду на час розгляду справи судом, банком не поновлено здійснення фінансових операцій на цьому рахунку, тому банком перевищено строк, а саме 30 днів, на який можуть бути зупинені фінансові операції.

Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права про позбавлення його відповідачем грошових коштів, які знаходяться на картковому рахунку.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що відповідачем не виконано умови договору про відкриття карткового рахунку та безпідставно відмовлено позивачу у видачі грошових коштів.

Як встановлено під час розгляду справи, що не заперечувалося сторонами, на картковому рахунку позивача знаходяться грошові кошти у розмірі 436 418,89 грн., відповідачем призупинено операції за даним картковим рахунком. Відповідач не оспорює право власності позивача на вказані грошові кошти.

Таким чином, відповідачем не порушено право власності позивача на грошові кошти.

Позивач не оскаржував дії відповідача щодо призупинення фінансових операцій за належним йому картковим рахунком.

З викладеного слідує, що позивачем не вірно зазначено за захистом якого порушеного права він звернувся до суду та обрано невірний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки позов пов'язано з захистом права, яким не позбавлено його права на грошові кошти.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді