Справа № 159/581/18
Провадження № 2/159/411/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Спасюк К.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ковелі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Transglobal GmbH в особи директора ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Transglobal GmbH в особи директора ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.08.2017, близько 23 год. 40 хв., ОСОБА_4, керуючи технічно-справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автомобільній дорозі сполученням «Київ-Ковель-Ягодин», в напрямку м. Ковель Волинської області на 450 км + 900 м. вказаної дороги, рухаючись по правій смузі для руху, проявивши безпечність та неуважність, не врахувавши дорожню обстановку, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, змінила напрямок руху виїхавши таким чином на смугу зустрічного руху, де здійснила зіткнення з автомобілем марки «БМВ», реєстраційний номерний знак RZTG4 під керуванням ОСОБА_5, який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «БМВ» реєстраційний номер RZTG4, який на підставі свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності німецькій компанії Transglobal GmbH в особи директора ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження. Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.11.2017, який набув законної сили ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами з іспитовим строком на 1 рік. При цьому судом встановлено, що у прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 2.3 (б), п. 10.1, п. 11.3 Правил дорожнього руху України. Позивач вказує, що страховою компанією ПрАТ «АСК Інго Україна» йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 100000 гривень, однак вказані виплати не покривають вартості відновлюваного ремонту транспортного засобу. Просив стягнути з відповідача на користь Transglobal GmbH в особи директора ОСОБА_3 матеріальну шкоду внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки в сумі 368825 грн., витрати на авіаквитки в сумі 5483 грн., витрати на проживання в готелі в сумі 690 грн., витрати на транспорт в сумі 4305 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 2000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн., витрати на послуги бюро перекладів в сумі 135 грн. компенсацію судових витрат в сумі 7712,62 грн. та моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Представником відповідача подано відзив на позов, в якому зазначено, що на підтвердження розміру матеріальної шкоди позивачем був наданий висновок, який не є належним доказом у справі і складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395. Зокрема представник відповідача зазначає, що визначення ринкової вартості автомобіля марки «БМВ», реєстраційний номерний знак RZTG4, 2008 року випуску проведена не відповідно до Методики. Так, середня вартість вживаного автомобіля взята по Україні із трьох автомобілів, які розмитненні. Автомобіль позивача зареєстрований в Німеччині, а тому ринкова вартість такого транспортного засобу в Європі визначається на підставі офіційного видання Німеччини «SCHWACKE». Згідно даного видання за 2016 рік вартість вказаного автомобіля становить 9350 Євро, що по курсу НБУ на момент ДТП (01.08.2017) становить 283491,07 гривень. Враховуючи, що у висновку ринкова вартість транспортного засобу взята з порушенням методики і становить 468825,00 грн., а не фактична, яка становить в країні за місцем реєстрації 283491,07 грн., а тому матеріальний збиток, вказаний у висновку не може бути належним та допустимим доказом. Просив в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, згідно якого він просив задовольнити позов в повному обсязі.

В послідуючому, позивачем подано суду заяву про зменшення позовних вимог. Згідно поданої заяви, позивач просив стягнути з відповідача в його користь 260127,91 грн. матеріальної шкоди, 20000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати у справі в сумі 7712,62 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням зменшених позовних вимог, просила позов задовольнити.

Представник відповідача позов визнав частково. Не заперечує проти стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 260127,91 грн. на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та не заперечує проти стягнення з відповідача в користь позивача документально підтверджених судових витрат. Частково заперечував проти позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та просив задовольнити позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 10000 гривень.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено що ОСОБА_4, 01.08.2017, близько 23 год. 40 хв., керуючи технічно-справним автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автомобільній дорозі сполученням «Київ-Ковель-Ягодин» від м. Любомль Волинської області в напрямку м. Ковель Волинської області. на 450 км 900 м. вказаної дороги, рухаючись по правій смузі для руху, проявивши безпечність та неуважність, не врахувавши дорожню обстановку, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, змінила напрямок руху виїхавши таким чином на смугу зустрічного руху, де здійснила зіткнення з автомобілем марки «БМВ», реєстраційний номерний знак RZTG4 під керуванням ОСОБА_5, який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «БМВ» та пасажир автомобіля НОМЕР_1 отримали тілесні ушкодження. Автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вироком Ковельського міськрайонного суду від 15.11.2017, який набув законної сили, ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами з іспитовим строком на 1 рік.

При цьому, під час розгляду судом кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України було встановлено, що у прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, знаходиться грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 2.3 (б), п. 10.1, п. 11.3 Правил дорожнього руху України.

Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_4 у вчиненні ДТП, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи.

Як встановлено в судовому засіданні, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 01.08.2017 за участі водія ОСОБА_4, автомобіль марки «БМВ» реєстраційний номер RZTG4, що належить Transglobal GmbH, директором якого є ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

При цьому, відповідно до висновку експертного дослідження № 944 від 04.05.2018 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «БМВ» реєстраційний номер RZTG4, який складений на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля складає 331244,91 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та не заперечується учасниками справи, ПрАТ «АСК «Інго Україна» виплатило позивачу страхове відшкодування в сумі 100000 гривень в межах суми страхового відшкодування.

Згідно вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «БМВ» реєстраційний номер RZTG4 складає 331244,91 грн., тобто перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «АСК «Інго Україна» перед позивачем.

З врахуванням зменшених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача кошти в сумі 260127,91 грн., яку представник позивача визнав, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_4 йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 20000 грн.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України, визначає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як встановлено в судовому засіданні, внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_4 позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних переживаннях, викликаних вказаними діями, порушенні його прав на володіння і користування належним йому майном, необхідності докладання додаткових зусиль для їх відновлення, тому обовязок по відшкодування моральної шкоди покладається на відповідача.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, засад розумності, виваженості та справедливості і вважає за можливе стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати у справі.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 81, 82, 141, 247, 258-259, 265, 280-281 ЦПК України, на підставі ст. ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Transglobal GmbH в особи директора ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 260127 (двісті шістдесят тисяч сто двадцять сім) гривень 91 копійку.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Transglobal GmbH в особи директора ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь Transglobal GmbH в особи директора ОСОБА_3 судові витрати у справі в сумі 7712 (сім тисяч сімсот дванадцять) гривень 62 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасники справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано головуючим 15.06.2018

Головуючий:ОСОБА_6