Справа № 351/672/17
Номер провадження №2/351/52/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Калиновського М.М.

з участю секретаря Маланчук С.Г.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, Снятинської районної ради, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним рішення № 31 від 20.09.1988 р. ОСОБА_3 сільської ради про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки, рішення № 182 виконкому Сняинської районної ради від 12.10.1988р. та свідоцтва від 09.03.1989р. на право домоволодіння та визнання права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 сільської ради, Снятинської районної ради, ОСОБА_4 із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням № 8 від 28.04.1965р. виконкому ОСОБА_3 сільської ради його бабці ОСОБА_5 було видлено земельну ділянку під забудову житлового будинку. На підставі цього рішення виконкомом Снятинської районної ради їй було видано план земелшьної ділянки на якій було окреслено розташування житлового будинку та інших споруд. На підставі плану було видано свідоцтво на забудову садиби. На підставі вказаних документів будівництво будинку повинно було розпочатися з травня 1965 р. і завершитися в травні 1968 р.. Після закінчення будівництва їх сім'я стала проживати в цьому будинку.

Через 17 років після побудови будинку його бабуся ОСОБА_5 27.03.1982р. згідно нотаріально посвідченого договору дарування подарувала йому 2/3 частини вказаного житлового будинку.

Згодом він одружився та перейшов проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, а в спірному будинку залишились проживати: бабка ОСОБА_5, мати ОСОБА_6, батько ОСОБА_7 та брат ОСОБА_8. 21.02.2002р. бабка померла, а 20.02.2011р. померла мати ОСОБА_6.

В листопаді 2014р. йому стало відомо, що згідно рішення Снятинського районного суду від 08.11.2011р. за його братом ОСОБА_8 було визнано право власності на житловий будинок по вул. Галана, 37 в с. Хлібичин Снятинського району, який належав ОСОБА_6.

12.01.2016р. брат ОСОБА_8 помер.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.09.2016р. скасовано рішення Снятинського районного суду від 08.11.2011р.. Отже, право власності на спірний житловий будинок вважається за його померлою матір'ю ОСОБА_6, яка за час свого життя без законних на те підстав та через відсутність первинних документів на спорудження цього будинку набула по рішенню сільської, районної ради право власності на спірний житловий будинок.

Таким чином, станом на день звернення до суду із даним позовом 1/3 частина будинку, яка має належати ОСОБА_5, а не ОСОБА_6 залишилась неуспадкованою. Єдиним спадкоємцем на 1/3 частину будинку являється він, позивач, оскільки інших спадкоємців немає.

Просить визнати частково недійсним рішення №31 від 20.09.1988р. виконкому ОСОБА_3 сільської ради про оформлення права вланості на житловий будинок по вул. Галана, 37 в с. Хлібичин Снятинського району; визнати недійсним рішення № 82 від 12.10.1988р. виконкому Снятинської районної ради про оформлення ОСОБА_6 свідоцтва на право домоволодіння від 09.03.1989р.; визнати недійсним свідоцтво на право домоволодіння від 09.03.1989р. на ОСОБА_6; визнати за ним право власності на 1/3 частину спадкового майна.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів ОСОБА_3 сільської ради та Снятинської районної ради подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачка ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позову заперечила.

Суд, оглянувши та проаналізувавши подані докази у справі, а саме: план виконавчого комітету Снятинської районної ради від 05.05.1965р. про відведення ОСОБА_5 земельної ділянки під забудову будівлі; свідоцтво на забудову садиби в сільських населених пунктах, видане виконавчим комітетом Снятинської районної ради на ОСОБА_5; договір дарування, укладений 27.03.1982р. між ОСОБА_5 та позивачем ОСОБА_2; рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради від 20.09.1988р. про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки та додаток № 1 до нього; рішення виконавчого комітету Снятинської районної ради від 12.10.1988р. про оформлення права власності та реєстрацію житлових будинків; свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 09.03.1989р. видане на ОСОБА_6; свідоцтво про смерть 21.02.2002р. ОСОБА_5 серії І-НМ № 115444; свідоцтво про смерть 30.01.2003р. ОСОБА_7 серії І-НМ № 139719; свідоцтво про смерть 20.02.2011р. ОСОБА_6 серії І-НМ № 132841; відповіді ОСОБА_3 сільської ради від 27.11.2014р. та Державного архіву Івано-Франківської області № А-1/04-10 від 09.04.2015р.; інформацію Коломийського МБТІ від 24.02.2016р. про відсутність в архіві жодних інших справ на житловий будинок по вул. Галана, буд. 37 в с. Хлібичин Снятинського району, окрім інвентарної справи та реєстраційної справи; витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.03.2017р., 14.11.2017р., вважає, що позов безпідставний та в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконний та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до рішення Снятинського районного суду від 09.08.2017р. у цивільній справі № 351/193/17 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 сільська рада про визнання договору дарування недійсним- позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул.. Галана, 37 в с. Хлібичин Снятинського району, в решті позову відмовлено.

Згідно ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.10.2017р. рішення Снятинського районного суду від 09.08.2017р. залишено без змін.

А отже, вищевказане рішення Снятинського районного суду від 09.08.2017р. набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведене, суд, оцінивши докази, надані позивачем у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення № 31 від 20.09.1988 р. ОСОБА_3 сільської ради про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки, рішення № 182 виконкому Снятинської районної ради від 12.10.1988р. та свідоцтва від 09.03.1989р. на право домоволодіння та визнання права власності на спадкове майно- безпідставними та в задоволенні яких слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 16 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради, Снятинської районної ради, ОСОБА_4 про визнання частково недійсним рішення № 31 від 20.09.1988 р. ОСОБА_3 сільської ради про оформлення права власності окремих громадян та колгоспних дворів на житлові будинки, рішення № 182 виконкому Сняинської районної ради від 12.10.1988р. та свідоцтва від 09.03.1989р. на право домоволодіння та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.