Провадження № 22-ц/812/225/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 листопада 2018 року м. Миколаїв

справа № 486/1178/18

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

секретар судового засідання: Гавор В.Б.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, постановлену 7 вересня 2018 року під головуванням судді Далматової Г.А. в приміщенні цього ж суду, у цивільній справі

за заявою

ОСОБА_2

про забезпечення

позову

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Для забезпечення вказаного позову ОСОБА_2 надала до суду заяву, в якій просила заборонити відчуження автомобіля марки «BMW520», 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого за ОСОБА_1, у зв'язку із тим, що він в даний час користується цим автомобілем та має намір його продати.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 7 вересня 2018 року заяву задоволено. Накладено арешт на спірний транспортний засіб. Зустрічне забезпечення не застосовано. Копію ухвали направлено до Южноукраїнського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та Регіональному сервісному центру МВС в Миколаївській області для виконання.

Ухвала суду мотивована тим, що право на спірне майно є предметом позову, що між сторонами виник спір, а у разі його відчуження, виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог може бути утрудненим чи неможливим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення суддею норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, що фактичне виконання цієї ухвали може призвести до порушення права власності на спірне майно інших власників, які не є учасниками справи. Крім того, судом порушений порядок, встановлений для вирішення питання про забезпечення позову, оскільки оскаржувана ухвала постановлена до відкриття провадження у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивачки до апеляційного суду не надійшло.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з'явились. Вони своєчасно повідомлені про час і місце судового розгляду, що підтверджується телефонограмами та рекомендованим поштовим відправленням (а.с. 23-26). Поважних причин неявки вони не повідомили. За такого, їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши всі матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз'яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Разом з тим, суд не перевірив наявність правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності відповідача на вказаний транспортний засіб.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний автомобіль дійсно був зареєстрований за відповідачем, однак 17 липня 2018 року, згідно договору купівлі-продажу, перереєстрований на іншу особу, відповідно із заміною номерного знаку (а.с. 10).

Отже, суд першої інстанції забезпечив позов ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на транспортний засіб, який на час постановлення ухвали відповідачу на праві власності вже не належав та може порушити права особи, яка на даний час володіє цим транспортним засобом.

Таким чином, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі статті 376 ЦПК України, з постановлянням нової ухвали про відмову в забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 7 вересня 2018 року скасувати та постановити нову.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони відчуження транспортного засобу марки «BMW520», 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня складення повного тексту і з цього часу протягом тридцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіО.О. Данилова Н.О. Шаманська

Повне судове рішення складено 06 листопада 2018 року.