Справа № 463/3664/17
Провадження № 2/463/514/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» ОСОБА_4 про включення в реєстр акцептованих вимог кредиторів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким включити її як діючого кредитора банку в список реєстру кредиторів ПАТ «Міський комерційний банк» четвертої черги для задоволення своїх законних вимог до банку.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.09.2013р. між позивачем та ПАТ «Міський комерційний банк» в особі начальника відділення № 72 укладено договір банківського вкладу № 2630/72/133217 «Ваш мультивалютний», відповідно до якого банк після закінчення строку дії цього договору повинен був виплатити позивачу 15 500 євро, з яких 15 000 євро сума вкладу, а 500 євро відсотки.

Крім того, 17.05.2013р. між цими ж сторонами укладено договір банківського вкладу № 2630/72/118244 «Ваш мультивалютний», відповідно до якого банк після закінчення строку дії цього договору повинен був виплатити позивачу 540 доларів США, з яких 500 доларів США сума вкладу, а 40 доларів США відсотки.

Крім того, 10.04.2014р. між цими ж сторонами укладено договір банківського вкладу № 2630/72/172748 «Сонячний етюд», відповідно до якого банк після закінчення строку дії цього договору повинен був виплатити позивачу 5143 доларів США, з яких 5000 доларів США сума вкладу, а 143 долари США відсотки.

Крім того, 17.05.2013р. між цими ж сторонами укладено договір банківського вкладу № 2630/72/118242 «Ваш накопичувальний», відповідно до якого банк після закінчення строку дії цього договору повинен був виплатити позивачу 22 888,78 грн., з яких 19 000 грн. сума вкладу, а 3888,78 грн. відсотки.

Також, 26.09.2013р. між цими ж сторонами укладено договір № 012-00135581-Ф/13-DEP про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та розрахункове обслуговування.

На підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014р. № 732 ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014р. № 124 у банку запроваджено тимчасову адміністрацію з 21.11.2014р. та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Міський комерційний банк». Станом на 21.11.2014р. загальна сума коштів за всіма вкладами становила 403 078,84 грн., а 20.02.2015р. Фондом проведено відшкодування грошових коштів за вкладами у розмірі 200 000 грн. Залишок невідшкодованих коштів становить 203 078,84 грн., а 26.03.2015р. у газеті «Голос України» № 54 (6058) опубліковано оголошення про ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк». В подальшому, звернулась до Личаківського районного суду м. Львова з позовом про розірвання договору № 012-00135581-Ф/13-DEP та стягнення коштів в сумі 10 724,33 євро. Провадження у такій справі відкрито 17.04.2015р. Рішенням від 23.07.2015р. в задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед кредитором, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно з цим законом, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити фонду про свої вимоги до банку. Після винесення такого рішення, 19.05.2015р. звернулась до ПАТ «Міський комерційний банк» із запитом про надання інформації щодо включення позивача у список реєстру кредиторів, оскільки подання позовної заяви від 14.04.2015р., яка містила усі ознаки кредиторської вимоги/заяви про включення у список реєстру кредиторів, розцінюється позивачем як правомірне подання заяви, передбаченої законом. Жодної відповіді на такий запит не отримала, як і не отримала відповіді на аналогічні запити від 19.10.2015р та від 03.11.2015р., і лише на запит від 28.09.2016р. відповідач надав відповідь, що оскільки строк протягом якого кредитор може заявити свої вимоги до банку пропущено, її вимога у розмірі 203 078,84 грн. вважається погашеною. Незважаючи на те, що така позиція Уповноваженої особи відповідає формулюванню законодавчої норми, кінцевий висновок про погашення вимог вважає неправильним, оскільки законодавство не встановлює будь-яких вимог для документу про включення її у реєстр кредиторів четвертої черги та у звязку з цим, подання позовної заяви протягом 30-денного строку з дня публікації оголошення про ліквідацію банку ототожнює з заявою, яку необхідно продати у відповідності до вимог ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, строк визначений цієї статтею вважає таким, що застосовується із певною гнучкістю, оскільки він не є преклюзивним.

Представник позивача ОСОБА_1, повноваження якого підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю від 26.06.2017р., копію якої долучено до матеріалів справи, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним та просить позов задовольнити.

Відзиву на позовну заяву не надходило. Разом з тим, повноважний представник відповідача ОСОБА_2, яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції проти обґрунтованості позову заперечила, оскільки позивач пропустила встановлений законом строк для подання заяви про включення її у реєстр кредиторів четвертої черги, тоді як позовна заява, яка подана в межах цього строку не може ототожнюватись з заявою, яка передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 26.09.2013р. між позивачем та ПАТ «Міський комерційний банк» в особі начальника відділення № 72 укладено договір банківського вкладу № 2630/72/133217 «Ваш мультивалютний» на суму 15 000 євро на строк 385 календарних дні, з виплатою відсотків в розмірі 9,35 % річних (а.с.33-34). Внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується квитанцією від 26.09.2013р. (а.с.35).

Крім того, 17.05.2013р. між цими ж сторонами укладено договір банківського вкладу № 2630/72/118244 «Ваш мультивалютний» на суму 500 доларів США на строк 184 календарних дні, з виплатою відсотків в розмірі 7 % річних. (а.с.36-37). Внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується квитанцією від 17.05.2013р. (а.с.38).

Крім того, 10.04.2014р. між цими ж сторонами укладено договір банківського вкладу № 2630/72/172748 «Сонячний етюд» на суму 1250 на строк 91 календарних дні з виплатою відсотків в розмірі 11,3 % річних (а.с.39-41). Внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується квитанцією від 10.04.2014р. (а.с.42), а згідно квитанції від 16.04.2014р., 23.04.2014р., 24.04.2014р., 22.04.2014р. (а.с.43, 44, 45, 46), позивач поповнив вказаний депозитний рахунок на суми 400, 1300, 750, 1300 доларів США відповідно.

Крім того, 17.05.2013р. між цими ж сторонами укладено договір банківського вкладу № 2630/72/118242 «Ваш накопичувальний» на суму 19000 грн. на строк 184 календарних дні з виплатою відсотків в розмірі 18,45 % річних (а.с.47-48). Внесення коштів на депозитний рахунок підтверджується квитанцією від 17.05.2013р.

Також, 26.09.2013р. між цими ж сторонами укладено договір № 012-00135581-Ф/13-DEP про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та розрахункове обслуговування (а.с.50-54).

Листом від 13.10.2016р. № 1864 (а.с.32) відповідач повідомив позивача про те, що вимоги останньої вважаються погашеними, оскільки позивачем пропущено термін предявлення кредиторської вимоги.

В свою чергу, сторони у справі не оспорюють, що гранична сума відшкодування коштів за вкладами 200 000 грн. позивачу відшкодована.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Виходячи до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак ненадання вкладнику можливості користуватися цими коштами, зобовязання банку з повернення вкладу не вважається виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 732 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "МІСЬКИЙ ОСОБА_5» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 124 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «МІСЬКИЙ ОСОБА_5», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «МІСЬКИЙ ОСОБА_5».

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 187 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МІСЬКИЙ ОСОБА_5», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 64 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «МІСЬКИЙ ОСОБА_5» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МІСЬКИЙ ОСОБА_5» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «МІСЬКИЙ ОСОБА_5» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_6 строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним у спорах щодо виконання банком, у якому введено тимчасову адміністрацію чи розпочато процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед вкладниками (кредиторами).

Отже, до правовідносин, які склалися між сторонами, застосовуються спеціальні норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до статті 3 цього Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно із частиною пятою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має повне право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Пунктом 1 частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини 2, частини 3 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку строк виконання всіх грошових зобов'язань банку вважається таким, що настав. Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Процедура заявлення вимог кредиторів до банку, що ліквідується, передбачена частиною 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з якою Фонд гарантування вкладів фізичних осіб припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми відшкодування за вкладами.

Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як зазначив Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 10.05.2018р., прийнятій під час розгляду справи № 910/7421/17, відкликання Національним банком України банківської ліцензії відповідача та ініціювання процедури його ліквідації як юридичної особи, зумовлює для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема, виникнення спеціальної процедури предявлення майнових вимог до банку та їх задоволення в порядку та черговості, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Повідомлення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію відповідача, призначення уповноваженої особи та прийняття кредиторських вимог протягом 30 днів з дня опублікування в газетах цього оголошення, було офіційно оприлюднене 26.03.2015 року в газеті «Голос України» № 54 (6058), а також в мережі Інтернет на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Отже, позивач мав можливість звернутися до відповідача із заявою про визнання кредиторських вимог у строк до 25.04.2015р.

Сторони у справі не оспорюють, що саме заява про визнання кредиторських вимог позивачем у строк до 25.04.2015р. не подавалась.

Частиною 1 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

У зазначеній вище справі на основі аналізу вказаних норм Верховний суд визнав законними та обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що оскільки позивачем пропущено встановлений частиною 5 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» строк для звернення із вимогами до банку, що ліквідується, вимоги позивача є погашеними, а тому і не можуть бути включені до реєстру акцептованих вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, доводи сторони позивача про можливість застосування 30-денного строку з певною гнучкістю суд відкидає та у звязку з цим, підстави для задоволення позову відсутні, а що стосується твердження позивача про те, що предявлення нею позову про розірвання договору № 012-00135581-Ф/13-DEP та стягнення грошових коштів в розмірі 10 724,33 євро (а.с.13,14-22) ототожнюється з заявою про визнання кредиторських вимог, то суд звертає увагу на наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції, чинній на момент запровадження процедури ліквідації, Уповноважена особа Фонду, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 2, 3, 6 ст. 49 Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Вказане свідчить про те, що предявлення позову не може ототожнюватись з заявою про включення, оскільки перша є реалізацією права особи на суд, тоді як друга є лише порядком задоволення вимог кредиторів банку, який включає в себе такі стадії як складання реєстру акцептованих вимог кредиторів і його подальше затвердження виконавчою дирекцією Фонду.

Відтак, доводи сторони позивача про те, що подана нею позовна заява ототожнюється з заявою про включення її до реєстру акцептованих вимог суд відкидає та відповідно, ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 12,81,82,141,223,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 599, 626, 627, 628, 631, 10585, 1060 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк» ОСОБА_4 про включення в реєстр акцептованих вимог кредиторів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354,355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 18.05.2018 року.

Суддя: Леньо С. І.