Житомирський апеляційний суд
Справа №278/792/18 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є.О.
Категорія 30 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №278/792/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 23 серпня 2018 року суддею Грубіяном Є.О. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 23 серпня 2018 року,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) звернулася з позовом до суду, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь майнову шкоду, завдану під час виконання трудових обовязків, в сумі 8381 грн. Обгрунтовуючи позов, позивачка зазначила, що відповідачка, працюючи продавцем у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» та будучи матеріально відповідальною особою, допустила нестачу підзвітного товару, внаслідок чого завдано шкоди на суму 8381 грн.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 серпня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 8381 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову, вирішити питання розподілу судових витрат.

На її думку, ОСОБА_1 не надала суду доказів щодо проведення інвентаризації в порядку, визначеному чинним законодавством, не довевела розміру завданої шкоди. Судом також не враховано, що вона перебувала на лікарняному в період виявлення нестачі товару, а доводи позивача, що нестача товару сталася саме з її (ОСОБА_2.) вини грунтуються на припущеннях.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав.

Належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи ФОП ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у її відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Установлено, що 13.04.2017 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено трудовий договір, у якому визначені права та обов'язки сторін, режим роботи, матеріальна віповідальність, тощо. Відповідно до п. 2 цього Договору працівник зобов'язаний виконувати по продажу продуктів харчування та несе повну матеріальну відповідальність за товари, які знаходяться в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с. 11).

Наказом директора магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ФОП ОСОБА_1 від 15.04.2017 №2 ОСОБА_2 прийнята на постійну роботу продавцем по продажу продуктів харчування з 15.04.2017. У наказі зазначено, що остання несе повну матеріальну відповідальність за товари, які знаходяться у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.10).

Наказом №6 від 15.01.2018 ОСОБА_2 звільнена з роботи на підставі п. 2 ст.41 КЗпП України (а.с. 14).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2, перебуваючи у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1, будучи матеріально відповідальною особою з укладенням договору про повну матеріальну відповідальність, зі своєї вини допустила факт нестачі ввіреної їй продукції, що підтверджується наявним у матеріалах справи актом про нестачу та звітом про переобліки матеріальних цінностей.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої-другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов'язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Обов'язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим позивачем не доведено, що ОСОБА_4 передавались певні товарно-матеріальні цінності в певній кількості та на певну грошову суму. Матеріали справи не містять товарно-грошових звітів за спірний період, видаткових накладних, у яких зазначено перелік товарів, що отримувала ОСОБА_2 для реалізації, їх кількість, ціну та суму коштів (виручки), яку продавець повертала ФОП ОСОБА_1 Наданий до матеріалів справи звіт про переоблік в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» з 20.11.2017 по 12.01.2018 підписаний лише позивачем та не підтверджує передачу товарів ОСОБА_2, їх кількість, ціну, тощо. ФОП ОСОБА_1 не доведено вчинення ОСОБА_2 винних дій у спричиненні шкоди, причин виявленої недостачі, забезпечення належних умов для повного збереження матеріальних цінностей. Пояснення у відповідача з приводу складених актів по факту нестачі продукції не відбиралися. Наявний у матеріалах справи акт по переобліку станом на 12.01.2018 відображає факт виявлення нестачі на суму 8381 грн, відмову ОСОБА_2 від підпису у ньому, проте такий документ не може бути належним і допустими доказом у справі.

Отже, позивачем не доведно розміру шкоди та завдання її внаслідок винних дій ОСОБА_2, а висновки суду не відповідають обставнам справи.

З урахуванням вищенаведеного, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1058 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 серпня 2018 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1058 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 30 листопада 2018 року.