Справа № 626/511/18
Провадження № 6/626/42/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2018 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Рибальченко І.Г.

за участі секретаря Кузнєцової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву старшого державного виконавця Красноградського РВ ДВС ГТУЮ Харківської області ОСОБА_1 про визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду № А-86 від 16.07.1992 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Красноградського РВ ДВС ГТУЮ Харківської області ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду № А-86 від 16.07.1992 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 225 рублів, щомісячно, починаючи з 15.06.1992 року і до його повноліття.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Державний виконавець до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Перевіривши надані матеріали, суд вважає за можливе задовольнити заяву виходячи з наступного.

Рішенням Красноградського районного суду по цивільній справі № А-86 від 16.07.1992 року стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уроженця с.Наталине Красноградського району, аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 225 рублів, щомісячно, починаючи з 15.06.1992 року і до його повноліття.

14.03.2018 року від стягувача ОСОБА_3 до Красноградського РВДВС ГТУЮ надійшла заява про закінчення виконавчого провадження по стягненню аліментів, у зв"язку з добровільним вирішенням питання.

Відповідно до ст. 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмові формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Суд має право відмовити у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення з підстав, визначених ст.206 цього Кодексу, а саме якщо це суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно п. 1 ч. 1 до ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення

Оскільки ОСОБА_3 не бажає примусово виконувати судове рішення від 16.07.1992 року по цивільній справі № А-86, вона просить прийняти її відмову від примусового виконання, про що добровільно заявила та звернулася до РВДВС Красноградського ГТУЮ з письмовою заявою про закінчення виконавчого провадження. Сумніву у добровільній відмові стягувача від примусового виконання рішення у суду не виникає.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне прийняти відмову стягувача від примусового виконання рішення, так як це не суперечить закону та не порушує права чи свободи інших осіб.

Керуючись ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", ст.434 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву старшого державного виконавця Красноградського РВ ДВС ГТУЮ Харківської області ОСОБА_1 задовольнити.

Прийняти відмову стягувача ОСОБА_3 від примусового виконання рішення суду № А-86 від 16.07.1992 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 225 рублів, щомісячно, починаючи з 15.06.1992 року і до його повноліття.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя