Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 628/2125/16-ц

провадження № 61-2608св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - держава Україна в особі Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області,

третя особа - Куп'янське управління Державної казначейської служби України Харківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 28 липня 2016 року у складі судді Скородєлової В. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коровіна С. Г., Сащенка І. С.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі - Куп'янське об'єднаного УПФУ Харківської області), третя особа - Куп'янське управління Державної казначейської служби України Харківської області, про стягнення шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що в листопаді 2010 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області, правонаступник - Куп'янське об'єднане УПФУ Харківської області, із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

11 лютого 2011 року рішенням УПФУ в Куп'янському районі Харківської області йому було відмовлено в призначенні пенсії.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2013 року адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ в Куп'янському районі Харківської області про визнання неправомірними дій щодо відмови в своєчасному призначенні пенсії за віком на пільгових умовах задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано рішення УПФУ в Куп'янському районі Харківської області від 11 лютого 2011 року. Зобов'язано УПФУ в Куп'янському районі Харківської області вирішити питання щодо зарахування ОСОБА_1 в пільговий стаж період роботи на ВАТ «Куп'янський ливарний завод» з 22 серпня 1992 року по 07 серпня 1995 року на посаді транспортерника чавуноливарного цеху № 1 та призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за віком по списку № 2, передбаченому пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Постанова суду набрала законної сили та ним отримано виконавчий лист.

01 червня 2013 року Купянським ВДВС відкрито виконавче провадження.

На підставі судового рішення відповідач зарахував у пільговий стаж ОСОБА_1 період роботи на ВАТ «Куп'янський ливарний завод» з 22 серпня 1992 року по 07 серпня 1995 року на посаді транспортерника чавуноливарного цеху № 1 та призначив пенсію з 14 серпня 2010 року за віком на пільгових умовах, у структуру розрахунку якої була закладена середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2009 рік.

Оскільки ОСОБА_1 зараховано в пільговий стаж період роботи на ВАТ «Куп'янський ливарний завод, то УПФУ Харківської області зобов'язано з 14 серпня 2010 року по 29 серпня 2011 року виплатити пенсію, яка призначена з 14 серпня 2010 року, - 15 964 грн 75 коп., як компенсацію за один рік.

05 лютого 2014 року УПФУ в Куп'янському районі Харківської області надано до відділу Державної виконавчої служби Куп'янського міського управління юстиції (далі - до ВДВС Куп'янського МУЮ) довідку, за якою йому з 14 серпня 2010 року призначена пенсія за віком на пільгових умовах, нараховано та виплачено за період з 14 серпня 2010 року по 30 червня 2011 року 11 442 грн 83 коп.

Вважає, що відповідач не доплатив йому пенсію у розмірі 4 521 грн 62 коп. (15 954 грн 75 коп. - 11 442 грн 83 коп.), оскільки із серпня 2011 року йому призначено пенсію за віком на пільгових умовах у розмірі 1 567 грн 03 коп., тоді як на виконання постанови суду від 11 січня 2013 року йому призначено пенсію з 14 серпня 2010 року за віком на пільгових умовах, розмір якої склав 1 369 грн 59 коп.

Відповідачем здійснено перерахунок пенсії шляхом зменшення її розміру спочатку на 197 грн 44 коп., а потім - на 208 грн 58 коп.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року визнано неправомірними дії УПФУ в частині зменшення розміру раніше призначеної позивачу пенсії та зобов'язано провести перерахунок та виплатити йому пенсію за віком у розмірі пенсії, призначеної згідно із заявою від 29 серпня 2011 року, починаючи з вересня 2011 року.

Вважає, що УПФУ Харківської області при виконанні постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2013 року повинно було залишити пенсію в розмірі 1 567 грн 03 коп., а не призначати йому пенсію в розмірі 1 369 грн 59 коп. (виконання постанови суду від 11 січня 2013 року).

Після набрання постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2014 року законної сили, відповідач зобов'язаний виплатити йому утримані 4 521 грн 62 коп.

Враховуючи викладене вище, просить стягнути з держави Україна в особі Куп'янського об'єднаного УПФУ Харківської області майнову шкоду в сумі 4 521 грн 62 коп. заподіяну йому незаконними діями посадових та службових осіб у процесі виконання судового рішення від 11 січня 2013 року, та стягнути судові витрати.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 28 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено в судовому порядку факту завдання шкоди будь-якими діями чи рішеннями з боку відповідача.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 5 вересня 2016 року рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 28 липня 2016 року залишено без змін.

Ухвалу суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувані рішення судів першої і апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що ухвалюючи оскаржувані судові рішення про відмову у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на наявність у матеріалах справи рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 23 лютого 2016 року між тими ж самими сторонами, яким позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди задоволено. Управління Пенсійного фонду України в Куп'янському районі Харківської області у порушення вимог статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» безпідставно стягнуло з його пенсії 4 521 грн 62 коп., оскільки з його боку будь-які зловживання відсутні. Сам відповідач, а також його посадові особи своїми протиправними діями допустили порушення пенсійного законодавства України, внаслідок чого йому завдано майнову шкоду.

19 вересня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в указаній справі.

У відзиві на касаційну скаргу, поданому у жовтні 2016 року, Куп'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області зазначає, що постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2013 року та від 01 жовтня 2014 року не вказують на протиправність будь-яких дій, рішень чи бездіяльність з боку відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 4 521 грн 62 коп.

Крім того, рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 23 лютого 2016 року стосується зовсім інших правовідносин сторін цієї справи, які не є подібними.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2016 року справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, третя особа - Куп'янське управління Державної казначейської служби України Харківської області, про стягнення шкоди призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-7111 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17 січня 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати та вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 просив суд стягнути з держави Україна (в особі відповідного територіального органу Державної казначейської служби України) майнову шкоду у розмірі 4 521 грн 62 коп., посилаючись на положення статей 1166, 1173, 1174 та 1175 ЦК України.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статтею 1175 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди можливе за таких умов: 1) завдано шкоди особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи; 2) дії або бездіяльність, якими завдана шкода, є неправомірними. 3) причинний зв'язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; 4) вина особи, яка завдала шкоду.

Наявність усіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому діє презумпція (припущення) вини порушника: якщо потерпілий довів наявність шкоди, то боржник має довести відсутність своєї вини. Для виникнення обов'язку відшкодування шкоди ступінь вини порушника значення не має.

Встановлені у статті 1166 ЦК України умови відшкодування шкоди поширюється на всі норми, що входять до глави 82 ЦК України, тією мірою, в якій їх не змінюють спеціальні правила, передбачені окремими статтями цієї глави. Названі умови разом із фактом заподіянням шкоди є підставами й юридичної відповідальності, вони утворюють одночасно і склад правопорушення.

Тобто, частина перша статті 1166 ЦК України містить пряму вказівку на протиправність поведінки заподіювача шкоди як обов'язкову підставу деліктної відповідальності.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказував на незаконність дій органу Пенсійного фонду України щодо безпідставної невиплати йому пенсії у розмірі 4 521 грн 62 коп., внаслідок чого йому завдано майнову шкоду у вказаному розмірі.

Разом з тим, як на підставу своїх вимог, позивач посилається на наявність постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня

2014 року, якою визнано дії відповідача в частині зменшення розміру призначеної ОСОБА_1 пенсії неправомірними.

Жодних належних доказів щодо наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності Куп'янського об'єднаного УПФУ в Харківській області з невиплати йому пенсії у розмірі 4 521 грн 62 коп. позивачем суду не надано.

Позивач по суті не погоджується з розміром проведених йому виплат за рішенням суду, однак це не є шкодою, завданою йому шкоди діями Куп'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у розумінні положень статті 1166 ЦК України, а тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони грунтуються на вимогах закону, узгоджуються із встановленими обставинами та матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги щодо наявності рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 28 липня 2016 року на правильність оскаржуваних судових рішень не впливають, оскільки вказаним судовим рішенням вирішувалось питання про відшкодування шкоди на підставі наявного рішення комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій УПФУ в Куп'янському районі Харківської області від 24 грудня 2014 року № 111 щодо утримання з ОСОБА_1 переплати пенсії, що в подальшому постановою адміністративного суду було визнано неправомірним та скасовано.

Інші доводи касаційної скарги не вказують на наявність підстав для скасування судових рішень, які передбачені статтями 411-414 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до положень статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини першої статті 415 ЦПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними в статті 416 цього Кодексу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 28 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю.В. Черняк