Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/163/18
Провадження № 2з/374/7/18

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Козіна С.М., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» про забезпечення позову в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон», Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2, про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2018 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон», Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Разом з позовною заявою 08 червня 2018 року до суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» про забезпечення позову, в якій голова правління Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» ОСОБА_3 просив суд вжити заходи забезпечення позову, якими до вирішення справи по суті, заборонити посадовим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код 21708016) та/або іншим уповноваженим особам вносити пропозиції до Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ідентифікаційний код 00032106) та/або приймати рішення та/або вчиняти будь-які інші дії щодо: - ліквідації Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи:38514375) з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код 21708016) коштів за вкладами фізичних осіб у порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; - ліквідації Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини активів і зобов'язань Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) на користь приймаючого банку; - відчуження всіх або частини активів і зобов'язань Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) на користь приймаючого банку з відкликанням банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса:03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) та подальшою ліквідацією Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375); - створення та продажу інвестору перехідного банку з передачею йому активів і зобов'язань Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса:03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) і подальшою ліквідацією Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375); - продажу Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) інвестору або об'єднанню інвесторів. Заборонити посадовим особам Національного банку України та іншим уповноваженим особам та/aбо органам та/або комітетам Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ідентифікаційний код 00032106) приймати рішення про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375), та/або відкликання Банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» № 267 від 08.02.2013, Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 15.03.2013, додатка до Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій № 2367 від 15.02.2013 (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375), а також будь-яким чином використовувати у роботі постанову Правління Національного банку України від 28 квітня 2016 р. № 300/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних», рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 квітня 2016 р. № 614 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та від 19.04.2018 № 309 «Про продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» та № 1139 від 19.04.2018 «Про зміну повноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «БАНК «ЮНІСОН». Заборонити посадовим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17 Б, ідентифікаційний код 21708016) будь-яким чином використовувати у роботі постанову Правління Національного банку України від 28 квітня 2016 р. № 300/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних», в тому числі проводити засідання органів управління Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на яких розглядати питання про внесення Національному банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ідентифікаційний код 00032106) пропозицій щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК«ЮНІСОН» (адреса: 03028, місто Київ, проспект Науки, буд.30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375). Заборонити посадовим особам та/або органам, комітетам, структурним підрозділам Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ідентифікаційний код 00032106) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців,17 Б, ідентифікаційний код 21708016) або будь-яким іншим державним органам та установам вносити пропозиції, приймати рішення та/або вчиняти будь-які дії щодо закриття кореспондентського рахунку 1026 в Національному банку України (МФО 300001), відкритого на користь Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, місто Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) та/або вчиняти зазначені дії щодо інших кореспондентських рахунків, відкритих на користь Публічного акціонерного товариства БАНК ЮНІСОН та/або будь-яким іншим чином блокувати проведення розрахунків та операцій через кореспондентський рахунок 1026 в Національному банку України (МФО 300001) та/або вчиняти зазначені дії щодо інших кореспондентських рахунків, відкритих на користь Публічного акціонерного товариства «БАНК«ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки,буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилався на те, що звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (далі по тексту «Відповідач-1» або «Банк»), Національного банку України (далі по тексту «Відповідач-2» або «НБУ») Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту «Відповідач-3» або «ФГВЛ») та ОСОБА_2 (далі по тексту «Відповідач-4») (далі по тексту разом «Відповідачі») про стягнення з Відповідачів солідарно збитків у розмірі 26 674,03 грн. (двадцять шість тисяч шістсот сімдесят чотири грн. 03 копійки)

Як стало відомо Позивачу, 28 квітня 2016 року Правлінням Національного банку України була винесена постанова № 300/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних», якою ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» визнано неплатоспроможним та введено тимчасову адміністрацію до Банку.

Водночас, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 28 квітня 2016 року № 300/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28 квітня 2016 року № 614 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та від 26 січня 2017 року № 309 «Про продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», № 1139 від 19 квітня 2018 року «Про зміну повноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», рішенням № 1139 від 19 квітня 2018 року «Про зміну повноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» змінено уповноважену особу Фонду.

Згідно з рішенням № 614 від 28 квітня 2016 року розпочато процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ЮНІСОН» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 28 квітня 2016 року до 27 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», начальнику відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 строком на один місяць з 28 квітня 2016 року до 27 травня 2016 року включно.

Згідно з рішенням від 26 січня 2017 року № 309 «Про продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК «ЮНІСОН»продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», згідно з рішенням № 1139 від 19 квітня 2018 року «Про зміну повноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» змінено уповноважену особу Фонду.

Відтак, встановлені Національним банком України обмеження фактично перешкоджають Відповідачу-1 виконати свої зобов'язання перед Позивачем відповідно до умов Договору банківського рахунку № 0056 від 02 червня 2015 року.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Наслідки введення до банківської установи тимчасової адміністрації передбачені статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за якою з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів, бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Таким чином, фактично всі повноваження щодо управління банківською установою переходять до особи, яка призначена Фондом. Запровадження тимчасової адміністрації впливає на права клієнтів (в т.ч. вкладників) Банку.

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Позивач вважає, що внаслідок протиправної бездіяльності та неналежного виконання Національним банком України та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб покладених на них законом функцій Публічне акціонерне товариство «БАНК «ЮНІСОН» визнане неплатоспроможним неправомірно, що унеможливило отримання Позивачем належних йому коштів, що містяться на рахунках ПАТ «БАНК «ЮНІСОН», відкритих на підставі Договору банківського рахунку № 0056 від 02 червня 2015 року. Як наслідок, Позивачу було завдано збитків у розмірі 26 674,03 грн. (двадцять шість тисяч шістсот сімдесят чотири грн. 03 копійки). Ппредметом позовних вимог Позивача у даній справі є стягнення солідарно з Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН», Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ОСОБА_2 на користь Позивача збитків у розмірі 26 674,03 грн. (двадцять шість тисяч шістсот сімдесят чотири грн. 03 копійки). Таким чином наразі існує реальна загроза того, що рішення суду про стягнення збитків з Відповідачів на користь Позивача виконати буде неможливо. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» про забезпечення позову слід задовольнити, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.2,3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії, а також встановлення обов'язку вчинити певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Отже, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення заявлених вимог.

Відтак, забезпечення позову у цивільному процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

В спірному випадку предметом позову є стягнення збитків.

Частина 3 ст. 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Приписами статті 150 ЦПК України встановлено також певні обмеження щодо вжиття заходів забезпечення позову за критеріями виду спору, предмету позовних вимог, виду заходів забезпечення позову.

Що стосується забезпечення позову у спорах, учасниками яких є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України, то стаття 150 ЦПК України встановлює наступні обмеження.

Згідно із частиною 6 статті 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

У відповідності до ч. 7 ст.150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії.

У відповідності до вимог ч. 8 ст.150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами вкладників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Оскільки вжиття заходів забезпечення позову у даній справі не порушує встановлені Цивільним процесуальним кодексом України обмеження щодо діяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд з метою створення гарантій виконання судового рішення вважає за необхідне заяву позивача задовольнити повністю та забезпечити позов.

Відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Верховною Радою України ратифіковано із заявами та застереженнями, викладеними у статтях 1-5 зазначеного Закону:

- Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписану від іменіУкраїни 9 листопада 1995 року (далі - Конвенція);

- Перший протокол, протоколи № 4 і № 7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня1996 року;

- Протоколи № 2 і № 11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі;

- Законом України від 09.02.2006 № 3435-IV ратифіковано протокол № 12 до Конвенції, підписаний від імені України 04.11.2000 у м. Римі.

Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про міжнародні договори України" укладені і належним чином ратифіковані міжнародні договори України становлять невід'ємну частину національного законодавства Україниі застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Поряд з цим згідно з частиною 2 цієї ж статті, якщо міжнародним договором України, укладення якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

З огляду на викладені положення Конституції України та законів України судові органи України у процесі здійснення правосуддя мають керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих згідно з Законом.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Загальною декларацією прав людини, проголошеною Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 10 грудня 1948 року, гарантовано забезпечення і розвиток прав людини та основоположних свобод, та зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Право на гідний рівень життя займає велике місце в системі прав людини. В даному випадку незабезпечення позову призведе до порушення прав позивача на гідний рівень життя, що у свою чергу є порушенням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Загальної декларацією прав людини, та є неприпустимим.

Так, у справі Delcourtv. Belgium зазначено, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Belletv. France визначено, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до судуне обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою(див.PrinceHans-AdamIIofLiechtensteinv.Germany).

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 152, 153, 154 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» про забезпечення позову в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнісон Страхування» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Юнісон», Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_2, про стягнення збитків, - задовольнити.

До вирішення справи по суті заборонити посадовим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код 21708016) та/або іншим уповноваженим особам вносити пропозиції до Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ідентифікаційний код 00032106) та/або приймати рішення та/або вчиняти будь-які інші дії щодо:

- ліквідації Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи:38514375) з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ідентифікаційний код 21708016) коштів за вкладами фізичних осіб у порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

- ліквідації Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини активів і зобов'язань Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) на користь приймаючого банку;

- відчуження всіх або частини активів і зобов'язань Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) на користь приймаючого банку з відкликанням банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса:03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) та подальшою ліквідацією Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375);

- створення та продажу інвестору перехідного банку з передачею йому активів і зобов'язань Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса:03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) і подальшою ліквідацією Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375);

- продажу Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) інвестору або об'єднанню інвесторів.

До вирішення справи по суті заборонити посадовим особам Національного банку України та іншим уповноваженим особам та/aбо органам та/або комітетам Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ідентифікаційний код 00032106) приймати рішення про ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375), та/або відкликання Банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» № 267 від 08.02.2013, Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 15.03.2013, додатка до Генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій № 2367 від 15.02.2013 (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375), а також будь-яким чином використовувати у роботі постанову Правління Національного банку України від 28 квітня 2016 р. № 300/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних», рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 квітня 2016 р. № 614 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та від 19.04.2018 № 309 «Про продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК «ЮНІСОН» та № 1139 від 19.04.2018 «Про зміну повноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «БАНК «ЮНІСОН».

До вирішення справи по суті заборонити посадовим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17 Б, ідентифікаційний код 21708016) будь-яким чином використовувати у роботі постанову Правління Національного банку України від 28 квітня 2016 р. № 300/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ЮНІСОН» до категорії неплатоспроможних», в тому числі проводити засідання органів управління Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на яких розглядати питання про внесення Національному банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ідентифікаційний код 00032106) пропозицій щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК«ЮНІСОН» (адреса: 03028, місто Київ, проспект Науки, буд.30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375).

До вирішення справи по суті заборонити посадовим особам та/або органам, комітетам, структурним підрозділам Національного банку України (01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ідентифікаційний код 00032106) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців,17 Б, ідентифікаційний код 21708016) або будь-яким іншим державним органам та установам вносити пропозиції, приймати рішення та/або вчиняти будь-які дії щодо закриття кореспондентського рахунку 1026 в Національному банку України (МФО 300001), відкритого на користь Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (адреса: 03028, місто Київ, проспект Науки, буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) та/або вчиняти зазначені дії щодо інших кореспондентських рахунків, відкритих на користь Публічного акціонерного товариства БАНК ЮНІСОН та/або будь-яким іншим чином блокувати проведення розрахунків та операцій через кореспондентський рахунок 1026 в Національному банку України (МФО 300001) та/або вчиняти зазначені дії щодо інших кореспондентських рахунків, відкритих на користь Публічного акціонерного товариства «БАНК«ЮНІСОН» (адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки,буд. 30-А, ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375).

Копію ухвали направити на виконання до Публічного акціонерного товариства «БАНК «ЮНІСОН» (ідентифікаційний код юридичної особи: 38514375) за адреса: 03028, м. Київ, проспект Науки, буд.30-А; Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ідентифікаційний код 21708016) за адресою: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; Національного банку України (ідентифікаційний код 00032106) за адресою: 01601, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9.

Копію ухвали направити для відома учасникам справи.

З урахуванням суті та виду забезпечення позову зустрічне забезпечення не застосовувати.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановляння незалежно від її оскарження.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Апеляційного суду Київської області через Ржищівський міський суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя