Дата документу 10.08.2018 Справа № 554/8002/16-ц
Провадження № 2/554/1140/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Шевської О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Дроздова Л.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення,прохаючи суд визнати, усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням , а саме будинком , розташованим за адресою АДРЕСА_1 та виселити її без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 18.06.1994 року Виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області між сторонами було укладено шлюб. Перебуваючи у шлюбі, сторони проживали в будинку за адресою АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок «110 від 12.06.1985 року. Рішенням Октябрського районного суду в м.Полтаві від 10.12.2013 року вказаний шлюб розірвано. Рішенням Октябрського районного суду від 21.03.2016 року будинок визнано особистою приватною власністю позивача, так як набутий ним до шлюбу. На даний час відповідач продовжує проживати у вказаному будинку за адресою АДРЕСА_3 користується ним чим порушує право власності позивача.

У судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав свого довірителя та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з огляду на те, що він незаконний та безпідставний.

Представник відповідача підтримав свою довірительку, просить відмовити в задоволенні в задоволенні позовних вимог, вважає їх безпідставними та такими, що суперечать діючому житловому законодавству. Просить суд взяти до уваги те, що відповідач вселений на законних підставах, самовільно не всилявся, перешкод у користуванні не створює, окремої кімнати не має.

/

Перевіривши фактичні обставини справи наданими письмовими доказами, заслухавши учасників справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Судом встановлено, що 18.06.1994 року Виконавчим комітетом Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області між сторонами було укладено шлюб.

Перебуваючи у шлюбі, сторони проживали в будинку за адресою АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок «110 від 12.06.1985 року.

Рішенням Октябрського районного суду в м.Полтаві від 10.12.2013 року вказаний шлюб розірвано. (а.с.6)

Рішенням Октябрського районного суду від 21.03.2016 року будинок визнано особистою приватною власністю позивача, так як набутий ним до шлюбу. (а.с.7-8)

На даний час відповідач продовжує проживати у вказаному будинку за адресою АДРЕСА_3 користується ним чим порушує право власності позивача.(а.с.9-10)

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з нормою ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України лени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За своєю правовою природою це право проживання є правом сервітутного типу і відноситься до особистих сервітутів.

Згідно ч.1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Підставою для надання права на проживання було відношення відповідача до члена сімї, яке було припинено розірванням шлюбу між сторонами.

Діючим цивільним законодавством не встановлено право на проживання колишніх членів сімї власника.

Судом встановлено, що відповідач не є членом сімї власника, не повязана з ним спільним побутом та не ведуть спільне господарство, що є обовязковою умовою для права на проживання як члена сімї власника.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод( Протокол ратифіковано Законом N 475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі Закону або за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на те, що відповідач не є членом сімї власника та втрати право на проживання в житлі позивача, яке належить йому на праві особистої власності.

Керуючись ст.ст. 12, 81,89, 130,131, 141,229, 247 263, 265354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням , а саме будинком , розташованим за адресою АДРЕСА_1 та виселити її без надання іншого житлового приміщення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області як суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.08.2018 року.

Суддя Шевська О.І.