Справа № 149/1190/18
Провадження №2/149/492/18
Номер рядка звіту 45
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.06.2018 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревича М.Г.,

за участю секретаря Паламарчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його права користування житловим приміщенням.

Свій позов мотивував тим, що їй на праві власності належить житловий будинок з відповідними господарчими будівлями № 15 по вул. Некрасова у м. Хмільнику Вінницької області.

У зазначеному житловому будинку зареєстрована позивач, а також ОСОБА_2, який фактично з моменту реєстрації, а саме з 16.01.2013 року в належному їй будинку не проживає, вибув не знявшись з реєстрації місця проживання, а тому позивач вважає, що він втратив право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності без поважних причин понад один рік.

Відтак реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні права користуватися та розпоряджатися своїм майном, яке належить їй на праві приватної власності. А оскільки в добровільному порядку знятися з реєстрації відповідач не бажає, вона вимушена звернутись до суду з цим позовом.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, викликався шляхом опублікування оголошення про час розгляду справи на офіційній веб-сторінці суду.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За таких обставин суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.

Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини в їх сукупності та співставленні.

Позивачу на праві приватної власності належить будинок за № 15 по вул. Некрасова у м. Хмільнику Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, виданим державним нотаріусом Хмільницької міської державної нотаріальної контори 02.04.2007 року та є зареєстрованим у реєстрі за № 488 (а.с. 5).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вищезазначеному будинку з 16 січня 2013 року, що підтверджується інформацією відділу ведення реєстру територіальної громади від 10 травня 2018 року (а.с. 6).

Однак, з 2014 відповідач за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується довідкою голови вуличного комітету за № 07-21/619 від 11.05.2018р. (а.с. 7)

На даний час реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, яке належить йому на праві власності.

Оцінюючи в сукупності встановлені судом докази, суд приходить до висновку про те, що відповідач більше року не проживає в належному на праві власності позивачу жилому будинку.

Судом встановлено, що будинок за № 15 по вул. Некрасова у м. Хмільнику Вінницької області, в якому зареєстрований відповідач і в якому він на час розгляду справи зареєстрований, має правовий статус приватного житлового фонду, користування жилими приміщеннями в якому регулюється главою 6 ЖК Української РСР та відповідними нормами ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. ЖК Української РСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Статтею 156 ЖК Української РСР також визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України , ч. 4 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і припинення сімейних відносин не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України єдиною підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є її непроживання в даному житлі понад рік без поважних причин.

Так як судом встановлено, що на час подання позову та на час ухвалення судового рішення у справі сплинув річний термін визначений ст. 405 ЦК України, протягом якого за відповідачем зберігалося право користування жилим приміщенням, а ним не надано доказів поважності не проживання в даному житловому будинку протягом року та понад один рік, то є законні підстави для задоволення позову.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду для захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем доведено ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 405 ЦК України, ст.ст. 4,64,156 ЖК Української РСР, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 1-12, 76-81, 133-142, 258-259, 263-268, 353-354 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за № 15 по вулиці Некрасова у місті Хмільнику Вінницької області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Войнаревич М. Г.