Справа № 487/1321/18
Провадження № 6/487/41/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2018 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді - Бобрової І.В.,

при секретарі судового засідання Табунщик К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві подання заступника начальника Заводського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

16.03.2018 р. заступник начальника Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що останній не виконує зобовязання, покладені на нього судовими рішеннями, вважає дії боржника як спробу ввести в оману державного виконавця шодо фактичного місця проживання, організації примусового виконання рішення та знаходження майна, яке підлягає арешту, опису, реалізації в рахунок погашення заборгованості. Також боржник змінює місце роботи, що унеможливлює стягнути кошти з заробітної плати. Згідно заяви стягувана станом на 15.03.2018 боржником кошти не сплачено.

До судового засідання заступник начальника Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути подання за його відсутності, викладені вимоги підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На виконанні в Заводському ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області здійснюється зведене виконавче провадження № 49759351 з примусового виконання: наказу по справі № 2-Н-4-10, виданого 06.01.2010 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми бору за кредит ним договором у розмірі 23188,81 гри., а також судові витрати пов'язані зі сплатою державного мита в сумі 15.94 грн. та інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30 грн.; виконавчого напису №1515, виданого 13.03.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 128518.24 грн.

Загальна сума заборгованості з урахуванням виконавчої!) збору га витрат виконавчого провадження складає 167328.29 грн.

Боржником по вищезазначеним виконавчим документам є ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, громадянин України.

14.06.2010, 26.05.2015 винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, копію яких направлено сторонам виконавчого провадження.

Постановою про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на все майно, що належить боржнику на праві власності. Дані про арешт внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Згідно відповіді на запит до ДПС України про джерела отримання доходів боржників-фізйчних осіб - боржник отримує дохід в ТОВ «ТРІНІТІ НКОЛОДЖІ». Проте згідно листа ТОВ «ТРІНІТІ ЕКОЛОДЖІ» 17.06.2015 діяльність підприємства була призупинена, а працівники звільнені 30.06.2015.

Згідно відповіді на запит до ОАДБ УМВС України в Миколаївській, боржник прописаний за адресою вул. Правди, будинок 6А. кв. 20. м. Миколаїв.

Державним виконавцем неодноразово, здійснено виходи за адресою реєстрації боржника, проте двері ніхто не відчинив. Про вказані обставини складено відповідні акти.

11.04.2017 здійснено вихід за адресою вказаною у виконавчому документі як місце реєстрації боржника: вул. Правди, будинок 6А. кв. 20. м. Миколаїв. Зі слів сусідки боржник ОСОБА_3 за цією адресою не проживає, боржник на даний час перебуває за кордоном України. Про вказані обставини складено відповідний акт.

Згідно результатів пошуку по БД Автомобіль за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповіді па запит до ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках - інформація відсутня.

Згідно відповіді на запит до Пенсійного Фонду України про осіб, які отримують пенсію га які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Ресору прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо субєкта за боржником нерухоме майно не зареєстроване.

Згідно заяви стягувана станом на 15.03.2018 боржником кошти не сплачено. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що станом на 15.03.2018 жодних коштів від боржника на депозитний рахунок Заводського відділу ДВС м. Миколаї ГТУЮ у Миколаївській області для погашення заборгованості не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження"(далі - Закон) в редакції, яка діяла на час відкриття виконавчих проваджень, державний виконавець після відкриття виконавчого провадження по виконавчому документу, який зобов'язує боржника вчинити певні дії, встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати 7 днів.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу та боржникові (ч.5 ст. 25 Закону).

В постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику пропонується в семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження добровільно виконати рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 27 вказаного Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Однак в матеріалах справи відсутні дані, які підтверджують отримання ОСОБА_3В постанови про відкриття виконавчого провадження (від 26.05.2015 р.) та можливість боржника добровільно виконати рішення суду у встановлений постановою строк.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження"та статтею 377-1ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Зі змісту ст. 441 ЦПК України вбачається, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з вимогами статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян ОСОБА_5 громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням,є підставою для тимчасового обмеження громадянина України у виїзді за межі України.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведених вимог законодавства, саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником рішення суду, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Державними виконавцями Заводського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області було здійснено вихід за зареєстрованим місцем проживання боржника, що відображено у відповідних актах, проте з наданих до суду документів встановлено, що виходи відбували 18.09.2014 р., 07.06.2016 р., 11.07.2017 р. , а зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 встановлювалось 10.06.2016 р. Таким чином, в матеріалах справи відсутні відомості про зареєстроване місце проживання боржника на даний час та підтвердження уникнення спроби ОСОБА_3 ввести державного виконавця в оману.

Крім того, заступником начальника Заводського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 не надано жодних доказів про бажання ОСОБА_3 виїхати за межі України для уникнення виконання судових рішень, натомість відповідно до листа Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області від 21.06.2016 р. №9254 ОСОБА_3 паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався.

Проте, при зверненні до суду із зазначеним поданням заступник начальника Заводського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 не навів жодних з перелічених обставин, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження тільки на те, що ОСОБА_3 має боргові зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи (відповідь ДФС України від 21.09.2017 р. №, відповідь ПФУ від 15.03.2018 р. №) ОСОБА_3 працює та отримує заробітну плату у ПП ОСОБА_6

Належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_3 має намір ухилятись або ухиляється від виконання судових рішень шляхом вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судових рішень, або безпідставно не з'являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на нього обов'язків, суду не надано.

З урахуванням викладеного та вимог чинного законодавства, суд вважає, що підстави для задоволення подання відсутні, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

На підставі викладеного, у відповідності до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», суд вважає за необхідне у задоволенні подання відмовити.

Керуючись ст. 5,6 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 431, 441 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання заступника начальника Заводського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її вручення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ І.В. Боброва