Справа № 266/2451/18
Провадження№ 2/266/673/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12 червня 2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Д'яченко Д.О., за участі секретаря Сологуб Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради, як до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що ОСОБА_2 має малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Більше ніж сім років відповідачка проживає окремо від сина, самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, взагалі не утримує сина, не бере участь в його вихованні, не цікавиться його долею, розвитком, станом здоров'я. за час навчання сина в ЗОШ №15, відповідачка жодного разу не приходила до школи. Позивач просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з неї аліменти на користь її сина ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (д оходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради до судового засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 до відкритого судового засідання не з'явилася, відомостей про причини неявки суду не надала, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, у зв'язку з чим суд, керуючись ч. 5 статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України, розглядає справу без її участі та на підставі статті 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2, виданого Приморським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, неповнолітній ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_4. (а.с.7).

Як вбачається з копії рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 вересня 2016 року, ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 року. (а.с. 16).

З характеристики виданої директором Маріупольської ЗОШ № 15 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в ЗОШ №15 з першого класу. За час навчання проявив себе як учень із середнім рівнем навчання. На уроках не виявляє активності, часто відволікається. Протягом 5-го класу виявляв особливий інтерес до природознавства і трудового навчання. Домашні завдання виконує нерегулярно. Пропусків без поважних причин немає. Хворіє рідко. Виховується бабусею, яка створила умови для проживання і навчання дитини. З педагогами впродовж навчання спілкується тільки бабуся ОСОБА_6. Мати жодного разу не приходила на батьківські збори. Бабуся бере активну участь в житті класу. (а.с.14).

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.76- 78, 81 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Оскільки, відповідачка не спілкується із дитиною, не піклується про її фізичний і розумовий розвиток, не проявляє до неї батьківської турботи, що свідчить про те, що вона свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню неповнолітнього сина - ОСОБА_3, так як протягом тривалого часу мала реальну можливість виконувати їх, але відповідних дій не вчиняла, тому з метою захисту прав та інтересів дитини - ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2 має бути позбавлена батьківських прав відносно нього. При зміні свого ставлення по відношенню до неповнолітнього сина, відповідачка не позбавлена можливості поновити свої батьківські права.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України).

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч.3 ст.181 цього Кодексу, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі.

За таких обставин, враховуючи, що утримання неповнолітньої дитини є не правом, а обов'язком батьків, і позбавлення батьківських прав не звільняє їх від виконання цього обов'язку, суд вважає можливим стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, 26.092005 року народження, у розмірі не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитинною повноліття.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Тому з відповідачки на користь держави підлягають стягненню витрати з оплати судового збору у сумі 1409,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна або державної установи, куди буде влаштована малолітня дитина.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір в сумі 1409,60 гривень.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Апеляційного суду Донецької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Враховуючи п.п. 15.5. п. 15 Розділу 13 Перехідні положення ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Маріуполя до Апеляційного суду Донецької області у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Д`яченко Д. О.