Справа № 442/3553/17 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/6697/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Цяцяка Р.П.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в складі судді Крамара О.В. від 25 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а :

рішеннямДрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 3500 дол. США заборгованості за договором позики, що еквівалентно згідно курсу НБУ від 24.04.2017 року 93555 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 935,55 гривень понесених судових витрат.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вважає рішення необґрунтованим, постановленим з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовано обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що без його участі було проведено усі стадії судового розгляду даної справи по суті, таким чином він був позбавлений права на правову допомогу та на висловлення заперечення стосовно даного позову з посиланням на правові підстави необґрунтованого позову, позбавлений права надати пояснення по суті, брати участь у дослідженні доказів, внаслідок чого було порушено змагальність сторін цивільного судочинства. Також, зазначає, що ні зі змісту та природи поданої в суд розписки від 03.04.2017 року, ні фактичних обставин сімейного життя як подружжя, між позивачем та відповідачем не виникало жодних правовідносин щодо укладення будь-якого договору позики, в тому числі внаслідок написання даної розписки. Зазначає, що на момент написання розписки він перебував в шлюбі з позивачкою. Також, вказує на те, що дана розписка була ним написана під впливом насильства із застосуванням психічного та фізичного тиску родича його колишньої дружини ОСОБА_4 Крім цього, зазначає, дана розписка не містить жодних умов отримання ним в борг та дати отримання коштів, окрім цього навіть не зазначено від кого він, як нібито позичальник, отримав дані кошти, кому зобовязувався повернути, хто виступає у статусі «Позикодавця».

В судове засідання відповідач не зявився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що вказаний учасник повідомлявся про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що його інтереси в судовому засіданні захищала уповноважений представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні її доводам, позивача та її представника в заперечення скарги, що аналогічні доводам позову та відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи осіб, що беруть участь у справі в межах доводів позову, апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись зокрема, на ч.1 ст. 157, ч.2 ст. 77, ст.ст. 3, 4 11 ЦПК України, ч.1 ст. 1046, ч.2 ст. 1047, ч.1 ст. 1049, ст.ст. 524, 629 ЦК України та задовольняючи позов, виходив з того, що у вересні 2016 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_4 3500 дол. США, що еквівалентно згідно курсу НБУ від 24.04.2017 року 93555 грн. та зобовязався повернути у строк до 10.04.2017 року, про що надав відповідну розписку. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підставний та підлягає задоволенню, оскільки позикодавець вправі вимагати повернення позики, так як позичальник - відповідач, отримавши у власність передані йому позикодавцем позивачем гроші, став зобов'язаним повернути позикодавцю предмет позики в обумовлений договором позики строк, тобто до 10.04.2017 року.

Колегія суддів вважає, що такі висновки вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач звернулася в суд з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 3500 доларів США, еквівалентних 93555 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що з 30.08.2014 року перебуває в шлюбі з відповідачем, однак, на протязі тривалого часу вони проживають окремо, внаслідок чого шлюбні відносини між ними припинено. Вказує на те, що відповідач у вересні 2016 року забрав з квартири, в якій проживає та є зареєстрованою позивачка, а саме №56 на вул. Любінська, 105 в м. Львові, 3500 дол. США які зобовязувався повернути до 10.04.2017 року, про що свідчить розписка. Однак, у вказаний термін борг він не повернув. На звернення до відповідача про повернення їй позичених коштів, така вимога була проігнорована.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано відповідачем позивачу було написано та передано розписку а.с. 6, текст якої дослівно викладений так:

«Розписка

Я, ОСОБА_2, 19.01.1993 р. у вересні 2016 забрав 3500$ (три з половиною тисячі доларів США) з квартири за адресою АДРЕСА_1 для власних потреб. Зобовязуюсь їх повернути до 10.04.17р. Гроші були забрані без відома дружини.

03.04.17р /підпис/»

Крім цього, як вбачається знову ж із пояснень сторін, на що зокрема посилається і відповідач, вказану розписку не слід вважати окремим договором позики, однак така посвідчує факт виникнення боргу у відповідача перед позивачем, що виник у вересні 2016 року (у період коли сторони перебували ще у зареєстрованому шлюбі та спільно проживали). Як вбачається із розписки, відповідач, без відома дружини, забрав із квартири у вересні 2016 року, у якій вони спільно проживали кошти у розмірі 3500 доларів США. Тобто фактично у день написання розписки кошти у вказаній у ній сумі не передавались.

Фактично розписка написана відповідачем позивачу свідчить про отримання відповідачем попередньо коштів у позивача у звязку з іншими правовідносинами, що виникли між ними (про що свідчить і текст розписки «Я,… забрав …. з квартири … для власних потреб… без відома дружини…», а не «позичив» чи «взяв у борг») та такі зобовязання переросли у боргове зобовязання («…Зобовязуюсь їх повернути до 10.04.2017 р….») у звязку із чим була написана вказана розписка (новація боргу).

Крім цього, про наведене свідчить і безгрошовість договору, тобто кошти при написанні розписки у такій сумі не передавались.

Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Згідно ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За статтею ж 604 ЦК України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація). Новація не допускається щодо зобов'язань про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, про сплату аліментів та в інших випадках, встановлених законом. Новація припиняє додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним зобов'язанням, якщо інше не встановлено договором.

Досліджуючи боргову розписку, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було належним чином проаналізовано її текст та зроблені відповідні висновки щодо суми належної до стягнення, відповідно до заявленої позовної вимоги та настання строку виконання зобовязання. Дійсно така містить дату її складення 3.04.2017 року, дату настання виконання зобовязання 10.04.2017 року, а також суму, яка підлягає поверненню (стягненню) 3500 доларів США.

Посилання відповідача на те, що розписка була написана під впливом насильства з боку родича позивачки і цей правочин не слід вважати таким, що відповідав його волі, колегія суддів до уваги не бере як такий, що впливає на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, оскільки кримінальне провадження, що було відкрите за заявою відповідача па даному факту за ч.1 ст. 129 КК України закрите 15.12.2017 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Крім цього як ствердила представник відповідача правочин, що підтверджується згаданою розпискою не оспорювався відповідачем у судовому порядку.

Аналогічно колегія суддів вважає безпідставним і посилання представника відповідача на те, що у звязку із отриманням коштів та написанням розписки між сторонами виникли інші правовідносини, а кошти слід вважати спільним майном подружжя, як підставу для відмови від позову, оскільки як встановлено судом апеляційної інстанції розпискою підтверджено новацію боргу, тобто заміну первісного зобов'язання між тими ж сторонами новим, борговим зобовязанням. Зважаючи на вказане а саме виникнення у відповідача у звязку із написанням розписки нового зобовязання попередні правовідносини між сторонами та правова природа набуття спірних коштів значення не мають, оскільки такі припинені, зважаючи на виникнення нового зобовязання, яке повинно бути виконане у визначений сторонами строк.

У звязку із невиконанням зобовязання відповідачем у добровільному порядку у передбачений строк позовні вимоги про стягнення спірної суми є обґрунтованими та правильно були задоволені судом першої інстанції.

Решта доводів скарги не слід вважати такими, що впливають на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цілому, а тому усі доводи скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити.

Рішення ж суду як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07 червня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_6