Справа № 363/758/18 Головуючий у І інстанції Чірков Г. Є.
Провадження № 22-ц/780/2273/18 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 58 07.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України 07 червня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участі секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 березня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області Кравчук М.В., -

встановив:

У березні 2018 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеною скаргою, в якій зазначає, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31 жовтня 2017 року призначено стягнення матеріальної шкоди та витрат по сплаті судового збору. Вишгородським районним ВДВС ГТУЮ у Київській області 22 січня 2018 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення боржником. Арешт на майно боржника не накладено.

У скарзі ОСОБА_2 просив визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною та зобов'язати державного виконавця накласти арешт та звернути стягнення на нерухоме й рухоме майно боржника.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 березня 2018 року скаргу залишено без руху. Для усунення недоліків скаржнику потрібно було вказати реквізити виконавчого документа, адреси стягувача і боржника, надати копії додатків до скарги у кількості всіх учасників, зазначити коли і з яким зверненням скаржник звертався до державного виконавця.

На виконання вимог ухвали скаржник подав клопотання про усунення недоліків з додатками: уточненою скаргою, копією постанови державного виконавця та копією скарги від 13 лютого 2018 року.

Проте, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29 березня 2018 року скаргу ОСОБА_2 було визнано неподаною та повернуто заявнику, оскільки на думку суду, недоліки було усунуто не в повній мірі.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу від 29 березня 2018 року і направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції в іншому складі суду.

У своїй апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена всупереч вимогам ст. 185 ЦПК України, оригінали документів суд може витребувати після відкриття провадження по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з клопотанням від 27 березня 2018 року позивач надав уточнену скаргу та копії документів.

Відповідно до п.8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного та необґрунтованого висновку, постановивши ухвалу про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу, оскільки ЦПК України не містять норм, які вимагають щоб подані скаржником копії документів були належним чином завірені.

На думку колегії, вказаних в ухвалі Вишгородського районного суду Київської області від 29 березня 2018 року підстав, а саме: належним чином не завірених додатків, недостатньо для недопуску позивача до реалізації його права на судовий захист.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, підлягає частковому задоволенню, а ухвала - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 263, 353, 367, 374, 379 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 29 березня 2018 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Матвієнко Ю.О.

Мельник Я.С.