Справа № 766/9093/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19.03.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Дорошинської В.Е.
при секретарі Кирпиченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління комунальної власності Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСББ «Кутузова,8» про визнання права власності за набувальною давністю, -
Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю, мотивуючи, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло за НОМЕР_2 виданого Фондом комунального майна м. Херсона їй та її сім'ї, а саме матері - ОСОБА_5, її чоловіку ОСОБА_6 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1. 14.02.1995 року вона розлучилася з чоловіком ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Після розірвання ОСОБА_2 виписався з вказаної квартири та виїхав. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_5, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, яку вона прийняла, про що було видано витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі за №28570554 від 03.11.2011 року.
Також зазначає що вона вже понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою, несе повну відповідальність щодо її збереження, утримання та на неї оформлені всі рахунки по сплаті комунальних послуг.
У зв'язку з наведеним просить визнати за нею - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 03.12.1993року, виданого Фондом комунального майна м. Херсона.
Позивач в судове засідання не з'явилася надала заяву в якій підтримала позов, просила задовольнити з підстав викладених в позові.
Представник відповідача Управління комунальної власності Херсонської міської ради та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися про причину неявки суд не сповістили, заяв про відкладення та розгляд справи без їх участі до суду не надавали.
Представник третьої особи: ОСББ «Кутузова,8» та ОСОБА_4 в судове засідання надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали та не заперечували проти задоволення.
14.06.2017 року Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області відкрито провадження та призначено справу до розгляду.
28.11.2017 року Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області задоволено клопотання про залучення до справи в якості співвідповідача - Управління комунальної власності Херсонської міської ради.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до виписки із протоколу №16 від 31.10.1989 року задоволено прохання ОСОБА_1 про визнання її наймачем квартири АДРЕСА_1.
Відповідно до свідоцтва про право власності за НОМЕР_2 від 03.12.1993 року Фонд комунального майна посвідчив що квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_1, та членам її сім'ї ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Квартира становить 60,93 кв.м. Крім того право власності підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно за №32377393 від 07.12.2011 року.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з 18.06.1988 року . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 виданого 14.02.1995 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, після розірвання ОСОБА_1 змінила прізвище на - ОСОБА_1.
Після розірвання шлюбу відповідач виписався з спірної квартири забрав свої речі та виїхав, що також підтверджується наданими до суду довідками: довідка №81/04.05.2017 року виданої ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 виписаний із спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 - 17.02.1995 року. Відповідно до довідки №80/04.05.2017 року виданої ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 з 1995 року у вищевказаній квартирі не проживає.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 - померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивач ОСОБА_1 успадкувала після смерті матері належну їй частину спірної квартири, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №47751708 від 17.05.2017 року де спадкоємцем вищевказаної квартири є ОСОБА_1.
Отже з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 вже понад 10 років проживає та зареєстрована в належній їй частині квартири, відкрито та безперервно володіє і користується, а також доглядає за іншою 1/3 частиною квартири, дбає про чистоту, робить поточні ремонти, сплачує комунальні послуги у повному обсязі, що підтверджується наданими в матеріалах справи копіями книжок про оплату комунальних послуг.
Відповідно до вимог ст.ст.2, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Аналізуючи вказані норми, судом встановлено, що задоволення вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Враховуючи вищенаведене, те, що позивач дійсно відкрито, безперервно, добросовісно більше 10 років володіє і користується вказаним майном, що підтверджено в судовому засіданні належними та допустимим доказами, а відповідач виписався з вищевказаної квартири, не проживає, не користується, нею не сплачує комунальні послуги, тому суд приходить висновку про можливість задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного керуючись ст. ст.6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Управління комунальної власності Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСББ «Кутузова,8» про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_2 від 03.12.1993року, виданого Фондом комунального майна м. Херсона.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя В.Е. Дорошинська