Справа №173/2231/17
Провадження №2/173/294/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Верхньодніпровської міської ради області, про визнання права власності на самочинно збудоване майно -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року до суду звернулася позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване майно до відповідачів ОСОБА_2, Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області.

24.01.2018 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 02 березня 2018 року .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась

Згідно поданої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності на самочинно реконструйоване майно, а саме: житловий будинок (літ А-1) за рахунок добудови літ.а v -1, загальною площею 11.5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2012 року вона та відповідач ОСОБА_2, є власниками житлового будинку АДРЕСА_2. Дане свідоцтво було посвідчене державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі під № 568.

За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2015 року була затверджена мирова угода між нею та відповідачем ОСОБА_2, про поділ зазначеного будинку, згідно якої до неї та ОСОБА_2, перейшли у власність частина будинку та господарських споруд. А саме у власність ОСОБА_2,. виділено: в житловому будинку А-1 частина житлової кімнати 1-5 площею 9.3 кв.м., прихожа 1-6 площею 9.1 кв.м., вартість 16329 грн., сіни а-1, вартістю 4245 грн., сіни а **- 1, коридор 1-1, площею 2.1 кв.м., ванна 1-8 площею 2.4 кв.м., вартістю 3975 кв.м., сходи а***-1 вартість 166 грн., козирок а****-1 вартість 243 грн., погріб п/г вартістю 2561 грн., гараж В-1 вартістю 10540 грн., навіс З-1 вартістю 1022 грн., частина водопроводу № 1 вартістю 25 грн., всього на суму 39106 грн., що складає 27/50 ідеальної частки.

У її власність виділено: у житловому будинкуА-1 частина житлової кімнати 1-5 площею 9.5 кв.м., жила 1-4 площею 8.5 кв.м., вартістю 15974 грн., сіни а*-1 вартістю 4736 грн., підвал п/д вартістю 1637 грн., в сінях а**-1 кладова 1-2 площею 2.3 кв.м., вартістю 2031 грн., вбиральня Т-1 вартістю 1164 грн., сарай Б-1 вартістю 3070 грн., літня кухня Б*-1 вартістю 2260 грн., хлів Ж-1 вартістю 886 грн., паркан № 2 вартістю1062 грн., хвіртка № 3 вартістю 135 грн., водопровід № 4 вартістю 504 грн., частина водопроводу № 1 вартістю 25 грн., всього на суму 33483 грн., що складає 23/50 ідеальних частки.

Земельна ділянка площею 1550 кв.м., вказаному в державному акті , виданому 16.10.1997 року на підставі рішення виконкому Верхньодніпровської міської ради № 374 від 31.07.1997 року була розділена між співвласниками по ? частині.

Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд їй виділено в приватну власність 0.0500 га., що підтверджується витягом з державного кадастру на земельну ділянку. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2. Право власності на решту земельної ділянки площею 0.0275 га.. підтверджується витягом з державного земельного кадастру на земельну ділянку.

Із копії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 від 11.01.2016 року вбачається, що житловий будинок є самостійно реконструйованим за рахунок прибудови приміщень ( сіни літ.а v -1) має загальну площу11.5 кв.м.. Згідно висновку про вартість добудови складає 121888 грн.,

Наразі постало питання про присвоєння адреси житловому будинку, але зробити це не має можливості, в зв'язку з тим, що реконструйований житловий будинок АДРЕСА_2 за рахунок прибудови приміщення було здійснене у 2015 році. Вирішити дане питання можливо лише після вирішення судом питання про право власності на зазначений об'єкт.

В повідомлені відділу житлово-комунального господарства, будівництва, містобудування та архітектури Верхньодніпровської райдержадміністрації № 16-17 від 11.12.2017 року зазначено, що розміщення прибудови до садибного житлового будинку з господарськими спорудами в межах земельної ділянки по АДРЕСА_2 не суперечить вимогам ДБН 360-92 «Містобудування, планування та забудова міських та сільських поселень»

Ввести об'єкт нерухомості в експлуатацію вона не має можливості, так як інспекція ДАБІ не має методики стосовно об'єктів у яких дозвіл на будівництво відсутній, що й стало підставою звернення до суду.

Справа слухалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Між сторонами виникли правовідносини із права власності на нерухоме майно.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.02.2012 року позивач та відповідач ОСОБА_2, є власниками житлового будинку АДРЕСА_2. Дане свідоцтво було посвідчене державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі під № 568, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 14.02.2012 року..

За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2015 року була затверджена мирова угода між позивачкою та відповідачем ОСОБА_2, про поділ зазначеного будинку, згідно якої до позивача та ОСОБА_2, перейшли у власність частина будинку та господарських споруд. А саме у власність ОСОБА_2,. виділено: в житловому будинку А-1 частина житлової кімнати 1-5 площею 9.3 кв.м., прихожа 1-6 площею 9.1 кв.м., вартість 16329 грн., сіни а-1, вартістю 4245 грн., сіни а **- 1, коридор 1-1, площею 2.1 кв.м., ванна 1-8 площею 2.4 кв.м., вартістю 3975 кв.м., сходи а***-1 вартість 166 грн., козирок а****-1 вартість 243 грн., погріб п/г вартістю 2561 грн., гараж В-1 вартістю 10540 грн., навіс З-1 вартістю 1022 грн., частина водопроводу № 1 вартістю 25 грн., всього на суму 39106 грн., що складає 27/50 ідеальної частки.

У власність позивачки виділено: у житловому будинкуА-1 частина житлової кімнати 1-5 площею 9.5 кв.м., жила 1-4 площею 8.5 кв.м., вартістю 15974 грн., сіни а*-1 вартістю 4736 грн., підвал п/д вартістю 1637 грн., в сінях а**-1 кладова 1-2 площею 2.3 кв.м., вартістю 2031 грн., вбиральня Т-1 вартістю 1164 грн., сарай Б-1 вартістю 3070 грн., літня кухня Б*-1 вартістю 2260 грн., хлів Ж-1 вартістю 886 грн., паркан № 2 вартістю1062 грн., хвіртка № 3 вартістю 135 грн., водопровід № 4 вартістю 504 грн., частина водопроводу № 1 вартістю 25 грн., всього на суму 33483 грн., що складає 23/50 ідеальних частки, що підтверджується ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.01.2015 року про затвердження мирової угоди.

Земельна ділянка площею 1550 кв.м., вказана в державному акті , виданому 16.10.1997 року на підставі рішення виконкому Верхньодніпровської міської ради № 374 від 31.07.1997 року була розділена між співвласниками по 1/2 частині.

Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спору позивачу виділено в приватну власність 0.0500 га.,, що підтверджується витягом з державного кадастру на земельну ділянку. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2. Право власності на решту земельної ділянки площею 0.0275 га.. підтверджується витягом з державного земельного кадастру на земельну ділянку.

Із копії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 від 11.01.2016 року вбачається, що житловий будинок є самостійно реконструйованим за рахунок прибудови приміщень( сіни літ. а v -1) має загальну площу11.5 кв.м. Згідно висновку про вартість добудови складає 121888 грн.,

Наразі постало питання про присвоєння адреси житловому будинку, але зробити це не має можливості, в зв'язку з тим, що реконструйований житловий будинок АДРЕСА_2 за рахунок прибудови приміщення було здійснене у 2015 році. Вирішити дане питання можливо лише після вирішення судом питання про право власності на зазначений об'єкт, що підтверджується повідомленням Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області.

В повідомлені відділу житлово-комунального господарства, будівництва, містобудування та архітектури Верхньодніпровської райдержадміністрації № 16-17 від 11.12.2017 року зазначено, що розміщення прибудови до садибного житлового будинку з господарськими спорудами в межах земельної ділянки по АДРЕСА_2 не суперечить вимогам ДБН 360-92 «Містобудування, планування та забудова міських та сільських поселень», що підтверджується копією повідомлення

Ввести об'єкт нерухомості в експлуатацію позивач не має можливості, так як інспекція ДАБІ не має методики стосовно об'єктів у яких дозвіл на будівництво відсутній.

Таким чином судом встановлено, що позивачкою самочинно, без належного дозволу здійснено реконструкцію будинку, шляхом будівництвом сіней літ. а v -1

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втрачається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Разом з тим, у відповідності до п. 9 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» органу державного архітектурно-будівельного контролю були наданні повноваження до 31.12.2015 року приймати в експлуатацію об'єкти будівництва, збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт

Враховуючи, що позивач здійснила реконструкцію належної їй частини житлового будинку, добудувавши сіни - літ . а v -1 за відсутності наданого їй дозволу, таке будівництво вважається самочинним будівництвом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 6 „ Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають справи щодо самочинного будівництва, зокрема, про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки.

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що проведене позивачем самочинне будівництво на земельній ділянці, яка передана у власність позивачки саме для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Згідно з «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України № 7/5 від 07.02.02р. визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.

Враховуючи, що самочинно збудований позивачем будинок відповідає будівельно-технічним, санітарно - гігієнічним та пожежним вимогам та не порушує права інших осіб, суд відповідно до способу захисту невизнаних прав, обраного позивачем, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з яким погоджується суд, вважає за можливе задовольнити позов, визнавши за позивачем право власності на самочинно збудовані сіни літ. а v -1

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з недотриманням порядку оформлення права власності на спадкове майно спадкодавцем.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Верхньодніпровської міської ради області, про визнання права власності на самочинно збудоване майно - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на реконструйований житловий будинок (літ А-1) за рахунок добудови сіней - літ. а v-1, загальною площею 11.5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Витрати по сплаті судового збору в сумі 640.00 грн. покласти на позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02 березня 2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстровано 02.03.2018

Оприлюднено 22.03.2018

Дата набрання законної сили 03.04..2018 року