ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/217/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі судді Вовка Є.І.,

при секретарі Крамарчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лозової Анастасії Ігорівни, стягувач: Публічне акціонерне товариство "Прайм-банк" щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою від 07.08.2018 року (яка була передана судді Вовку Є.І. за вхідним номером контрольного журналу №1831 від 01.10.2018року - а.с.1), на дії вказаного державного виконавця, у якій просила постановити ухвалу, якою: визнати протиправну бездіяльність державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Лозової Анастасії Ігорівни щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №51011859.

На обґрунтування вимог скарги скаржник посилається на ті обставини, що на виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18.06.2015року по справі № 753/2519/15 було видано виконавчий лист 04.03.2016року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Прайм-банк" заборгованості у розмірі 4308694,42 грн., на підставі якого відкрито виконавче провадження № 51011859. В рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором за стягувачем було визнано право власності на земельні ділянки, отже вказана заборгованість у ОСОБА_2 відсутня. Однак, постанови про закінчення виконавчого провадженя державним виконавцем не винесено. Таку бездіяльність державного виконавця скаржниця вважає протиправною.

Сторони в судове засідання не з'явились.

Скаржник вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила проводити розгляд скарги у її відсутність.

Розгляд скарги здійснювався без участі стягувача, боржника і державного виконавця, що не перешкоджає розгляду скарги на підставі ч. 2 ст.450 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи учасників справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаржник без надання доказів посилається на ту обставину, що на виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 18.06.2015 року по справі № 753/2519/15 було видано виконавчий лист 04.03.2016року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Прайм-банк" заборгованості у розмірі 4308694,42грн., на підставі якого відкрито виконавче провадження № 51011859, проте вказана заборгованість боржником погашена.

Так, згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, суд вважає, що обставини щодо вимог скарги не доведені.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, доводи скаржника щодо того, що з вказаних ним підстав бездіяльність державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», є недоведеними, оскільки зокрема, відсутні і докази щодо погашення скаржником заборгованості саме у сумі 4308694,42 грн.

Крім того, наявні матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що заявником не доведено наявність підстав для задоволення вказаних вимог скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні вимог скарги ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів.

СУДДЯ: