Справа № 161/9776/18
Провадження № 2/161/2881/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2018 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого судді Філюк Т.М.
за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.
представника позивачів ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні майном, -
22 червня 2018 року представник позивача ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_8 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні майном.
Свій позов мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири ухвалено встановити наступний порядок користування квартирою № 44 будинку № 4 по проспекту Молоді в місті Луцьку:
1.Виділити у користування ОСОБА_1 та неповнолітньому ОСОБА_4 кімнату № 2 площею 12,1 кв.м та лоджію № 3 площею 1,6 кв.м;
2. Виділити у користування ОСОБА_5 кімнату № 6 площею 7,6 кв.м;
3.Виділити у користування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кімнату № 8 площею 15,5 кв.м, балкон № 7 площею 0,9 кв.м та вбудовану шафу № 10 площею 1,0 кв.м.
Постановою апеляційного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року у даній справі в частині виділення у користування ОСОБА_1 кімнати № 2 площею 12,1 кв. м. та лоджії № 3 площею 1,6 кв. м. у квартирі АДРЕСА_1 скасовано. У виділенні ОСОБА_1 у користування кімнати № 2 площею 12,1 кв. м. лоджії № 3 площею 1,6 кв. м. у квартирі АДРЕСА_1 відмовлено.В решті рішення залишено без змін. Позивачами відповідно до рішення було оформлено право власності на належну їм частину спірної квартири.
Вказує, що в даній квартирі проживають відповідачі та чинять перешкоди позивачам у користуванні даним помешканням.
Враховуючи вищевикладене та з посиланням на приписи ст.ст.319, 321, 358, 391 ЦК України, ст.155 ЖК України, просить суд зобовязати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_9 кімнатою (згідно плану № 2) площею 12.1 кв. м. та лоджією ( згідно плану №3), площею 1,6 кв. м. квартири АДРЕСА_2 та передати ОСОБА_9 всі ключі від вхідних дверей, не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_5 кімнатою (згідно плану № 6) площею 7.6 кв. м. квартири АДРЕСА_2 та передати ОСОБА_5 всі ключі від вхідних дверей та стягнути сплачений судовий збір.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Не заперечували щодо постановлення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не зявились з невідомих на те суду причин, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. . Судом встановлено, що відповідачі викликалась в судові засідання призначені на 12 вересня 2018 року ,01 жовтня 2018 року, 25 жовтня 2018 року, 22 листопада 2018 року, однак кожного разу з відділення поштового звязку на адресу суду повертались поштові повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою «за не запитом», « за закінченням терміну зберігання».
Згідно ст. 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
За погодженням з позивачем та його представником суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивачів, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири ухвалено встановити наступний порядок користування квартирою № 44 будинку № 4 по проспекту Молоді в місті Луцьку:
1.Виділити у користування ОСОБА_1 та неповнолітньому ОСОБА_4 кімнату № 2 площею 12,1 кв.м та лоджію № 3 площею 1,6 кв.м;
2. Виділити у користування ОСОБА_5 кімнату № 6 площею 7,6 кв.м;
3.Виділити у користування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кімнату № 8 площею 15,5 кв.м, балкон № 7 площею 0,9 кв.м та вбудовану шафу № 10 площею 1,0 кв.м.(а.с. 6,7).
Постановою апеляційного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2017 року у даній справі в частині виділення у користування ОСОБА_1 кімнати № 2 площею 12,1 кв. м. та лоджії № 3 площею 1,6 кв. м. у квартирі АДРЕСА_1 скасовано. У виділенні ОСОБА_1 у користування кімнати № 2 площею 12,1 кв. м. лоджії № 3 площею 1,6 кв. м. у квартирі АДРЕСА_1 відмовлено. В решті рішення залишено без змін (а.с. 10).
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 11 лютого 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності по ? частки квартири АДРЕСА_3 (а.с 12).
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України та вимогст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Відповідно до ч.1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Крім того, згідно ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" розяснено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Таким чином, із змісту наведених норм випливає, що для застосування вимог цієї статті суд повинен встановити наявність певних обставин, які свідчать про те, що сторона відповідача порушила закон (технічних норм і правил), а також що такі дії порушують права позивача.
Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При цьому, обовязком власника у позові не є доказування неправомірності дій відповідача. Він припускається таким, доки сам не доведе правомірність своєї поведінки. Отже, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном, а неправомірність дій відповідача презюмується.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Судом встановлено, що відповідачі не зважаючи на рішення суду, яким встановлено порядок користування спірною квартирою, не впускають ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до даного помешкання.
Позивач ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, надаючи пояснення суду, вказувала, що доступ в спірне житло обмежений, оскільки не має ключів від квартири. Зазначала, що просила у відповідачів надати ключі, однак ій було відмовлено.
Крім того, той факт, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 чинять перешкоди у користуванні спірної частини квартири АДРЕСА_4, підтверджується і показами, допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які вказували, що при намаганні потрапити в житло, відповідачі дверей не відкривали, на дзвінок домофона не відповідали, однак у вікні квартири було увімкнено світло.
Статтею 9 ЖК України визначені житлові права громадян, зокрема, частиною 4, 5 вказаної статті встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Враховуючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 чинять перешкоди у доступі до квартири, оскільки позивачі, як співвласники, не мають ключів від вхідних дверей до квартири, не визнають право позивачів на користування квартирою, суд приходить до висновку, що відповідачі перешкоджають ОСОБА_4, ОСОБА_5 у вільному володінні та користуванні житловим приміщенням, оскільки володілець житла має право на вільний доступ до нього, а реалізація такого права не може ставитись у залежність від волі інших осіб.
З огляду на викладене, суд, вважає встановленим факт чинення позивачам перешкод у користуванні спірною квартирою, а тому їх права підлягають захисту шляхом усунення таких перешкод та передачі їм ключів до вхідних дверей цієї квартири.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 19, 81, 83, 89, 263-265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 9, 150 Житлового кодексу України, ст.ст.328, 344 ЦК України, суд, -
Зобовязати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_9 кімнатою (згідно плану № 2) площею 12.1 кв. м. та лоджією ( згідно плану №3), площею 1,6 кв. м. квартири АДРЕСА_2 та передати ОСОБА_9 всі ключі від вхідних дверей.
Зобовязати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_5 кімнатою (згідно плану № 6) площею 7.6 кв. м. квартири АДРЕСА_2 та передати ОСОБА_5 всі ключі від вхідних дверей.
Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1);

Позивач: ОСОБА_5 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2);

Відповідач: ОСОБА_6 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3);

Відповідач: ОСОБА_7 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3).

Дата складення повного тексту рішення 30 листопада 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_12