РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2018 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу № 569/19694/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну (збільшення) розміру аліментів та способу їх стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, зменшила розмір позовних вимог та, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і підстави, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 листопада 2016 року по справі № 569/12411/16-ц з ОСОБА_3 на її користь на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 у розмірі по 1000 грн щомісячно на кожну дитину.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 визнав частково. Не заперечуючи обов'язку сплачувати аліменти на утримання дітей, просить суд стягнути їх у мінімальному розмірі, встановленому законодавством, а саме, у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. При цьому посилається на те, що після розірвання шлюбу з позивачем він одружився, його дружина безробітна і на даний час вагітна. Він працює, але його заробітної плати недостатньо для того, щоб сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що сторони з 21 вересня 2007 року перебували у шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей - дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Рівненського міського суду від 27 жовтня 2016 року по справі № 569/10973/16-ц шлюб між сторонами був розірваний.

Рішенням Рівненського міського суду від 21 листопада 2016 року по справі № 569/12411/16-ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 вересня 2016 року і до досягнення дітьми повноліття. З цього рішення слідує, що суд, визначаючи розмір аліментів саме у частці від заробітку (доходу) відповідача, виходив з того, що відповідач працює.

Відповідно до вимог частини першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до вимог частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, відповідно до частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року) дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини. (Принцип 2).

Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. (Принцип 4)

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. (Принцин 6).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення дитини на рівні встановленого прожиткового мінімуму є спільним обов'язком батьків, тобто матері та батька.

З досліджених по справі доказів слідує, що відповідач, після розірвання шлюбу з позивачем та після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, 22 грудня 2017 року одружився, а його дружина ОСОБА_8 на теперішній час є вагітною, тобто непрацездатною. З довідок про доходи відповідача слідує, що він працює на посаді заступника директора у ТзОВ «Буран Технології» і його місячний заробіток на теперішній час становить 3800 грн.

За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, а саме, рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї, а також приймаючи до уваги положення частини другої статті 182 СК України, суд вважає необхідним та доцільним змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Рівненського міського суду від 21 листопада 2016 року у справі № 569/12411/16-ц з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 (однієї третьої) частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судових витрат по справі, що складаються з судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_3, місце проживання: АДРЕСА_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2.

Повне рішення складено 16 березня 2018 року.

Суддя: Ю.П.Куцоконь