Справа № 361/7320/16-ц
Провадження № 2/361/151/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 червня 2018 р. Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Корніюк К.А.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Бровари з участю представника позивача ОСОБА_1 і представника відповідача ОСОБА_2 цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 03-792/07-А від 03.12.2007р., у розмірі 507233,70 грн., мотивуючи тим, що банк видав відповідачу кредит, відповідач кредит отримав, але допустив прострочення в платежах згідно графіку, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість по тілу кредиту, по сплаті відсотків; крім того нарахована пеня відповідно до умов договору.

Представник відповідача подав відзив на позов, у якому позов не визнав, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про сплату заборгованості за вимогами щодо заборгованості, яка утворилась до 2.03.2014р. (тобто за межами трьох років до відкриття провадження у даній цивільній), тому просив застосувати позовну давність. Крім того, оспорює розмір нарахованої позивачем заборгованості, визнаючи її частково, обґрунтовуючи тим, що виходячи з того, що позичальник вносив передбачені графіком ануїтетні платежі вчасно або достроково щодо графіку, і не мав прострочень, але банк, зловживаючи своїми правами кредитора, зараховував чергові платежі відповідача в порушення умов договору та додаткових угод до нього, зокрема, розподіляв внесену суму не у відповідності, визначеній в графіку, а розподіляв кошти по внутрішньобанківським рахункам таким чином, що на погашення відсотків по тілу кредиту зараховувалась більша сума, ніж це передбачено графіком, при цьому не було підстав для збільшення відсоткової ставки, встановленої у договорі і тому не було підстав для стягнення процентів у більшому, ніж визначено графіком, розмірі, і відповідно банк необґрунтовано зменшував у порівнянні з графіком розмір платежу, направлений на платіж по кредиту, що призводило до штучного збільшення простроченої заборгованості по кредиту і відповідно призводило до нарахування відсотків на більшу суму кредиту. З детального аналізу графіку платежів, що визначений додатковою угодою до договору кредиту станом на кінець періоду (10.12.2015р.) відповідач повинен був сплатити відсотки за користування кредитом 7896,62 доларів США, натомість з розрахунку заборгованості, долученого позивачем, видно, що на той самий період банк необґрунтовано і штучно завищено нарахував відсотки в сумі 12337,44 доларів США. Вважає, що різниця між сумою, яка повинна була бути сплачена відповідачем в рахунок погашення відсотків за графіком (7896,62 доларів США), і фактично зарахованою банком як сплата відсотків (12337, 44 доларів США), - у розмірі 4440,82 доларів США є переплатою за процентами і тому повинна бути зарахована в рахунок погашення кредиту, відповідно на цю суму має бути зменшений загальний розмір заборгованості по кредиту. Таким чином, відповідач вважає, що заборгованість за відсотками у відповідності до графіку і до умов договору у нього відсутня, враховуючи вказану переплату, а заборгованість за тілом кредиту складає 4446,86 доларів США. Щодо вимог в частині нарахування пені відповідач їх не визнав, вважає, що підстави для нарахування пені на прострочену заборгованість за відсотками відсутні, оскільки він не мав заборгованості по сплаті відсотків. Вимоги в частині нарахування пені на основну суму боргу (за кредитом) відповідач визнав частково, у розмірі 41193,36 грн., виходячи з дійсної простроченої заборгованості; в іншій частині пеню не визнав, посилаючись на скорочену позовну давність, і вважає, що виходячи з дати подання позову до суду (08.12.2016р.) і існуючої на той час заборгованості за кредитом 4446,86 доларів США, пеня має нараховуватися в межах однорічного строку позовної давності, тобто на останній несплачений платіж за тілом кредиту 444,15 доларів США, а не на всю суму заборгованості по кредиту.

Представник позивача письмової відповіді на відзив не подав, під час розгляду справи в судовому засіданні послався на безпідставність заперечень відповідача, на наявність підстав для стягнення пред'явленої банком заборгованості за тілом кредиту, відсотками і пені саме у визначеному позивачем розмірі; зокрема послався на п. 4.7 Кредитного договору (щодо збільшення відсоткової ставки до 15% у разі допущення позичальником прострочених платежів протягом трьох місяців підряд, що мало місце у жовтні 2009р. , і що давало підстави банку для підвищення розміру відсоткової ставки, і що в свою чергу призвело до того, що з внесених позичальником місячних платежів списувалась більша сума на погашення підвищених відсотків і відповідно менша сума зараховувалась на погашення самого кредиту; а у подальшому відсоткова ставка не змінювалось (не зменшувалась) після усунення порушення дисципліни платежів, оскільки за умовами договору позичальник мав би подати заяву про зменшення відсотків, чого не зробив.

З даного приводу представник відповідача, не погоджуючись з такими аргументами позивача, послався на те, що вони не відповідають дійсності, оскільки з наданих відомостей про платежі відсутнє порушення дисципліни платежів протягом трьох місяців восени 2009р, як це пояснює позивач, і тому були відсутні підстави для збільшення відсоткової ставки; крім того, відповідач, будучи добросовісним у платежах і вважаючи їх правильними, не знав про необґрунтоване підвищення відсоткової ставки і саме з даної поважної причини не подавав заяви про її зменшення до ставки, передбаченої договором. Відповідач також послався на те, що у всіх випадках пропуску позичальником чергового платежу позичальник вносив перед цим платежі у більшому розмірі, і у такому разі існувала переплата за графіком, що не суперечить умовам договору , тому позивач не мав підстав для застосування п. 4.7 договору і підвищувати відсоткову ставку.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами докази, наявні у справі, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків:

Судом встановлено, що 03.12.2007р. ОСОБА_3 звернувся до відділення № 3 філії «Центральне Регіональне Управління» ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявою про видачу кредиту у сумі 25220 доларів США на строк 84 місяці для придбання автомобіля Daihatsu Terios, 2007 року випуску.

03.12.2007р. між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» був укладений кредитний договір № 03-792/ 07-А, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 25220 доларів США на споживчі цілі для придбання автомобіля Daihatsu Terios, 2007 року випуску, а відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти у строк до 02 грудня 2014р.

Відповідно до п.3.3. позичальник зобов'язався щомісячно у термін з 1 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 301,00 доларів США та нарахованими процентами, відповідно до графіку зниження розміру заборгованості (Додаток№ 1, який є невід'ємною частиною договору). Останню сплату щомісячного платежу по погашенню позичкової заборгованості позичальник зобов'язується здійснити не пізніше 02 грудня 2014р.

Відповідно до п. 4.1. позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, за такими процентними ставками: п.4.1.1. протягом першого фактичного року кредитування (з першого по дванадцятий місяць включно користування ресурсами, починаючи з дати укладення цього договору та закінчуючи 02.12.2008 р.) за процентною ставкою 12,1 процентів річних; 4.1.2. протягом другого фактичного року кредитування (з тринадцятого по двадцять четвертий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2008 р. та закінчуючи 02.12.2009 р.) за процентною ставкою 11,4 процентів річних; п.4.1.3. протягом третього фактичного року кредитування (з двадцять п'ятого по тридцять шостий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2009 р. та закінчуючи 02.12.2010 р.) за процентною ставкою 11,3 процентів річних; п.4.1.4. протягом четвертого фактичного року кредитування (з тридцять сьомого по сорок восьмий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2010 р. та закінчуючи 02.12.2011 р.) за процентною ставкою 11,1 процентів річних; п.4.1.5. протягом п'ятого фактичного року кредитування (з сорок дев'ятого по шістдесятий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2011 р. та закінчуючи 02.12.2012 р.) за процентною ставкою 10,7 процентів річних; п.4.1.6. протягом шостого фактичного року кредитування (з шістдесят першого по сімдесят другий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2012 р. та закінчуючи 02.12.2013 р.) за процентною ставкою 9,8 процентів річних; п.4.1.7. протягом сьомого фактичного року кредитування (з сімдесят третього по вісімдесят четвертий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2013 р. та закінчуючи кінцевою датою повернення кредитних ресурсів, зазначеною в п.3.2 цього договору) за процентною ставкою 6,5% процентів річних. Відповідно до п.4.2 нарахування процентів проводиться за кожний день користування кредитними ресурсами за методом нарахування процентів.

Відповідно до п.3.4 позичальник уповноважив банк при настанні строків повернення кредиту та/або сплати процентів та/або комісійної винагороди передбачених п. 3.2, 3.3, 4.3, 4.4 або іншими пунктами договору, списувати необхідні суми, за умови їх наявності, з поточного чи іншого рахунку позичальника та зараховувати їх у рахунок погашення позичковою заборгованості та процентів. Зазначене є обов'язком банку та не звільняє позичальника від відповідальності за несвоєчасне виконання своїх грошових зобов'язань.

Відповідно до п.3.7 сторони домовилися, що суми, внесені позичальником у погашення поточної заборгованості направляються на виконання зобов'язань позичальника в наступній черговості: у першу чергу погашаються прострочені проценти за користування кредитними ресурсами; у другу чергу погашаються нараховані проценти за користування кредитними ресурсами, які не є простроченими; у третю чергу погашаються суми за основним боргом по кредиту; у четверту чергу погашається непрострочена заборгованість по кредитним ресурсам; у п'яту чергу погашається пеня за прострочення сплати щомісячних платежів по погашенню позичкової заборгованості, процентів за користування кредитними ресурсами та інших платежів за цим договором.

Відповідно до п.7.2 цей договір набирає чинності з моменту першої видачі кредитних ресурсів (їх першої частини) та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до п.7.3 цей договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін. Всі зміни та доповнення до цього договору, за винятком випадку, передбаченого п.4.6 цього договору, вносяться у письмовій формі шляхом укладення договорів про внесення змін і доповнень до цього договору. Такі зміни і доповнення додаються до цього договору та є його невід'ємною частиною.

ОСОБА_3 був ознайомлений з умовами кредитування, про що міститься його підпис у інформації про умови кредитування від 03.12.2007 р.

Згідно п.5.1 забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором виступає застава автомобіля Daihatsu Terios, 2007 року випуску, що належить ОСОБА_3 на праві власності.

Кредитний договір був забезпечений договором застави транспортного засобу від 03.12.2007р., за яким в рахунок забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором № 03-792/07-А від 03.12.2007 р., останній передав у заставу банку належний йому на праві власності транспортний засіб марки Daihatsu, модель Terios, 2007 року випуску.

11 червня 2009 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» була укладена додаткова угода до кредитного договору № 03-792/07-А від 03.12.2007р., якою продовжено строки повернення кредитних ресурсів до 02 грудня 2015 року, змінено графік зниження розміру заборгованості та спосіб виконання зобов'язань за кредитним договором з 11.06.2009р., зокрема сторони дійшли згоди, що позичальник у строк до 02.12.2015р. повинен був виконувати свої зобов'язання шляхом внесення ануїтетних платежів розмір яких щорічно змінювався у сторону зменшення.

У зв'язку з внесенням змін до основного договору, 11.06.2009р. сторонами укладено додатковий договір № 1 до Договору застави транспортного засобу від 03.12.2007 р., яким внесено зміни до обсягу відповідальності позичальника за кредитними договором № 03-792/07-А від 03.12.2007 р. у зв'язку з укладенням 11.06.2009 р. додаткової угоди до нього.

Згідно витягу із статуту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб…. встановлено, ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» змінило найменування на ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відповідні відомості внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб ….. Той факт, що позивач є належним, відповідач не оспорював.

Факт укладення кредитного договору і прийняття позичальником всіх умов його кредитування підтверджується наявністю підписів відповідача у заявці на отримання кредиту, інформації про умови кредитування, кредитному договорі, графіку, додатковій угоді.

Таким чином, між сторонами разом з укладенням договору споживчого кредиту, виникли правовідносини, які врегульовані нормами закону, що регулюють договірні правовідносини, зокрема, договір кредиту як різновид договору позики, і умовами укладеного між сторонами договору.

Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст..639 ЦК якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобовязання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав.

Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - збіг строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобовязання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору.

Позивач свої зобовязання за договором виконав, надав позивачу кредит.

Щодо виконання договору відповідачем (позичальником), то суд виходить з наступного:

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що за ОСОБА_3 рахується заборгованість за кредитним договором № 03-792/07-А від 03.12.2007 р. у розмірі 507233,70 грн., з якої:

прострочена заборгованість за основною сумою боргу за кредитом 8887,58 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2016 р. 1 долар США / 25,30553 грн. еквівалентно 224904,92 грн.;

прострочена заборгованість за відсотками 2295,74 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25.08.2016 р. 1 долар США / 25,30553 грн. еквівалентно 58094,92 грн.;

крім того, нарахована пеня за прострочення платежів основної заборгованості по кредиту за період з 05.06.2016 р. по 25.08.2016р., і пеня на прострочену заборгованість за тілом кредиту 8887,58 доларів США.

Відповідач заборгованість за тілом кредиту і за відсотками визнав частково.

Аналізуючи аргументи, які надають обидві сторони, досліджуючи докази, зокрема відомості про рух коштів по рахункам, відкритим на виконання позичальником даного договору кредиту, тобто відомості про платежі, здійснені позичальником за даним договором кредиту і за умовами додаткової угоди до нього, відомості про розподілення внесених позичальником коштів (рознесення по тілу кредиту і по відсоткам), відомості про нарахування відсотків та про відсоткову ставку, за якою вони нараховувались банком, а також порівнюючи дані відомості з умовами договору та з затвердженим сторонами графіком платежів, суд дійшов таких висновків:

Додатковою угодою від 11.06.2009 р. між сторонами до кредитного договору № 03-792/07-А від 03.12.2007 р., зокрема до п.3.3 договору, внесено зміни, даний пункт викладено у такій редакції: у період з 03.12.2007 р. по 10.06.2009 р. позичальник зобов'язується щомісячно у термін з 1 по 10 число кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами в розмірі 301,00 доларів США та нарахованими процентами відповідно до Графіка зниження розміру заборгованості, який є невід'ємною частиною додаткової угоди. В період з 11.06.2009 р. по 02.12.2015 р. позичальник зобов'язується щомісячно у термін з 1 по 10 число кожного місяця (згідно з Графіком зниження розміру заборгованості) здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами у складі щомісячних ануїтетних платежів, розміри яких за цим договором становлять: протягом другого фактичного року кредитування (з тринадцятого по двадцять четвертий місяць включно користування кредитними ресурсами), починаючи з 11.06.2009 р. та закінчуючи 02.12.2009 р., розмір щомісячного ануїтетного платежу становить 366,39 доларів США; протягом третього фактичного року кредитування (з двадцять п'ятого по тридцять шостий місяць включно користування кредитними ресурсами), починаючи з 03.12.2009 р. та закінчуючи 02.12.2010 р., розмір щомісячного ануїтетного платежу становить 365,54 доларів США; протягом четвертого фактичного року кредитування (з тридцять сьомого по сорок восьмий місяць включно користування кредитними ресурсами), починаючи з 03.12.2010 р. та закінчуючи 02.12.2011 р., розмір щомісячного ануїтетного платежу становить 364,16 доларів США;протягом п'ятого фактичного року кредитування (з сорок дев'ятого по шістдесятий місяць включно користування кредитними ресурсами), починаючи з 03.12.2011 р. та закінчуючи 02.12.2012 р., розмір щомісячного ануїтетного платежу становить 361,69 доларів США; протягом шостого фактичного року кредитування (з шістдесят першого по сімдесят другий місяць включно користування кредитними ресурсами), починаючи з 03.12.2012 р. та закінчуючи 02.12.2013 р., розмір щомісячного ануїтетного платежу становить 357,21 доларів США; протягом сьомого фактичного року кредитування (з сімдесят третього по вісімдесят четвертий місяць включно користування кредитними ресурсами), починаючи з 03.12.2013 р. та закінчуючи 02.12.2014 р., розмір щомісячного ануїтетного платежу становить 345,62 доларів США; протягом восьмого фактичного року кредитування (з вісімдесят п'ятого по дев'яносто шостий місяць включно користування кредитними ресурсами), починаючи з 03.12.2014 р. та закінчуючи кінцевою датою повернення кредитних ресурсів, розмір щомісячного ануїтетного платежу становить 345,54 доларів США.

Даним пунктом встановлено, що у складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами, останню сплату позичальник зобов'язується здійснити не пізніше 02.12.2015 р.

Також внесено зміни до п.4.1 кредитного договору, даний пункт викладений у такій редакції: п.4.1 - позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, за такими процентними ставками: п.4.1.1. протягом першого фактичного року кредитування (з першого по дванадцятий місяць включно користування ресурсами, починаючи з дати укладення цього договору та закінчуючи 02.12.2008 р.) за процентною ставкою 12,1 процентів річних; п.4.1.2. протягом другого фактичного року кредитування (з тринадцятого по двадцять четвертий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2008 р. та закінчуючи 02.12.2009 р.) за процентною ставкою 11,4 процентів річних; п.4.1.3. протягом третього фактичного року кредитування (з двадцять п'ятого по тридцять шостий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2009 р. та закінчуючи 02.12.2010 р.) за процентною ставкою 11,3 процентів річних; п.4.1.4. протягом четвертого фактичного року кредитування (з тридцять сьомого по сорок восьмий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2010 р. та закінчуючи 02.12.2011 р.) за процентною ставкою 11,1 процентів річних; п.4.1.5. протягом п'ятого фактичного року кредитування (з сорок дев'ятого по шістдесятий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2011 р. та закінчуючи 02.12.2012 р.) за процентною ставкою 10,7 процентів річних; п.4.1.6. протягом шостого фактичного року кредитування (з шістдесят першого по сімдесят другий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2012 р. та закінчуючи 02.12.2013 р.) за процентною ставкою 9,8 процентів річних; п.4.1.7. протягом сьомого фактичного року кредитування (з сімдесят третього по вісімдесят четвертий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2013 р. та закінчуючи 03.12.2014 р.) за процентною ставкою 6,5% процентів річних; п.4.1.8 протягом восьмого фактичного року кредитування (з вісімдесят п'ятого по дев'яносто шостий місяць включно користування ресурсами, починаючи з 03.12.2014 р. та закінчуючи кінцевою датою повернення кредитних ресурсів) за процентною ставкою 9,2% процентів річних.

Згідно додатку № 1 до додаткової угоди від 11.06.2009 р. сторонами затверджений новий графік зниження розміру заборгованості з 11.06.2009 р., який є невід'ємною частиною додаткової угоди, зокрема, визначено дати платежів, розмір щомісячного платежу по погашенню кредиту та відсотків разом ануїтетний платіж, в тому числі розмір щомісячного платежу по погашенню основного боргу (кредиту), розмір щомісячних нарахованих процентів, залишок заборгованості після внесення чергового платежу.

Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, застосування підвищеної відсоткової ставки до 15% відбулось на підставі п.4.7 кредитного договору внаслідок невнесення позичальником протягом трьох місяців поспіль чергових платежів згідно із графіком у жовтні, листопаді і грудні 2009 року.

Пунктом 4.7 кредитного договору дійсно передбачено, що сторони підписанням цього договору домовилися, що у випадку непогашення, несвоєчасного погашення або погашення не у повному обсязі трьох поспіль щомісячних платежів по погашенню позичкової заборгованості та/або процентів за користування кредитними ресурсами, за користування кредитними ресурсами застосовується процентна ставка у розмірі 15 процентів річних, подальше нарахування процентів проводиться за вказаною новою процентною ставкою, починаючи з одинадцятого числа місяця, в якому позичальник не сплатив, або несвоєчасно сплатив або сплатив не в повному обсязі третій поспіль вищезазначений платіж. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що для вказаного вище застосування нової процентної ставки не вимагається підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів.

З розрахунку заборгованості , наданого позивачем вбачається, що за період з 03.12.2007р. по 05.12.2008р. позивачем здійснювалось нарахування відсотків за користування кредитними ресурсами у розмірі ставки 12,1 % річних, що відповідає умовам кредитного договору в редакції, що діяла на момент нарахування відсотків. Як видно з розрахунку заборгованості, - з 16.12.2008р. і до 01.08.2016р. позивачем застосована відсоткова ставка у розмірі 15% річних.

Тобто, виходячи з умови, передбаченої п. 4.7 договору (на яку посилається позивач у даному випадку), умовою для застосування підвищення відсоткової ставки до 15% могло бути виключно невнесення позичальником трьох щомісячних платежів за будь-яким із зобов'язань поспіль (три місяці підряд), тобто прострочення мало бути в вересні-листопаді 2008 року.

Натомість , з розрахунку суми основної заборгованості по кредиту видно, що сума чергового платежу відповідно до графіку 301,00 доларів США, строк погашення 10.10.2008 р., позичальником фактично сплачено 06.10.2008 р. платіж у розмірі 301,12 доларів США; сума чергового платежу відповідно до графіку 301,00 доларів США, строк погашення 10.11.2008 р., позичальником фактично сплачено 03.11.2008 р. платіж у розмірі 301,10 доларів США; сума чергового платежу відповідно до графіку 301,00 доларів США, строк погашення 10.12.2008 р., позичальником фактично сплачено 05.12.2008 р. платіж у розмірі 300,90 доларів США.

З розрахунку заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом видно, що черговий платіж за відсотками за період з 10.09.2008 р по 30.09.2008 р., строк внесення платежу 10.10.2008 р., сума нарахованих відсотків за ставкою 12,1 % річних 158,88 доларів США, позичальником даний платіж фактично сплачено 06.10.2008 р. у розмірі 227,88 доларів США; черговий платіж за відсотками за період з 06.10.2008 р по 31.10.2008 р., строк внесення платежу 10.11.2008 р., сума нарахованих відсотків за ставкою 12,1 % річних 194,07 доларів США, позичальником даний платіж фактично сплачено 03.11.2008 р. у розмірі 231,90 доларів США; черговий платіж за відсотками за період з 03.11.2008 р по 30.11.2008 р., строк внесення платежу 10.12.2008 р., сума нарахованих відсотків за ставкою 12,1 % річних 206,17 доларів США, позичальником даний платіж фактично сплачено 05.11.2008 р. у розмірі 221,10 доларів США.

Далі з розрахунку слідує, що банком у грудні 2008 року нараховувались відсотки за період з 01.12.2008 р. по 04.12.2008 р. за ставкою 12,1 % річних у розмірі 29,45 доларів США, строк сплати 10.01.2009 р., за період з 05.12.2008 р. по 15.12.2008 р. за ставкою 12,1 % річних у розмірі 79,88 доларів США, строк сплати до 10.01.2009 р. у розмірі 79,88 доларів США, за період з 16.12.2008 р. по 21.12.2008 р. за ставкою 15 % річних у розмірі 54,02 доларів США, строк сплати до 10.01.2009 р., за період з 22.12.2008 р. по 31.12.2008 р. за ставкою 15 % річних у розмірі 90,02 доларів США, строк сплати 10.01.2009р., тобто загалом за грудень 2008 року відповідачу нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі 253.37 доларів США,(в тому числі і за підвищеною відсотковою ставкою 15%), і дана сума відсотків сплачена позичальником 09.01.2009 р. , шляхом здійснення ним чергового ануїтетного платежу у встановленому графіком розмірі і подальшого рознесення даного платежу вже самим кредитодавцем по тілу кредиту і по процентам, шляхом зарахування більшої суми на погашення необґрунтовано нарахованих процентів і відповідно зарахуванням меншої суми на погашення кредиту, і такі дії кредитодавець вчинив в супереч умовам договору.

Спосіб списання даної суми процентів вказує на те, що сплата позичальником підвищених відсотків відбулась поза волевиявленням позичальника. Тому цей факт не означає згоди позичальника з підвищенням процентної ставки. Аналізуючи дане підвищення процентів, суд виходить з того, що підстави, передбаченої у п.4.7 як умови для підвищення процентної ставки, в дійсності не було, і тому таке підвищення було необґрунтованим, безпідставним, таким, що суперечить умовам договору, і тому незаконним. Також при розгляді даної справи суд виходить з того, що допустивши порушення умов договору в частині підвищення відсоткової ставки (п.4.7), кредитодавець також допустив і порушення умов договору в п.3.7 - щодо черговості розподілення платежів при їх недостатності, і відповідно рознесення платежів позичальника саме у такий спосіб було незаконним.

У звязку з цим суд погоджується з відповідачем у тому, що кредитодавець зловжив своїми правами, безпідставно в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку, у такий спосіб штучно завищив розмір нарахованих відсотків, штучно збільшив розмір прострочених відсотків (використавши це як подальшу підставу для списання коштів на погашення прострочених відсотків замість правильного віднесення коштів на погашення кредиту за графіком), і у звязку з цим і внаслідок цього відповідно зменшив розмір погашеного позичальником основного зобовязання (по кредиту), що у свою чергу призвело до штучного завищення залишку неповернутого кредиту і дало кредитодавцю штучно створені ним підстави для подальшого нарахування процентів на більшу суму кредиту, знову безпідставно збільшувало розмір прострочених відсотків і відповідно дало штучно створені підстави для віднесення меншої суми (зловживаючи правом почергового списання) на погашення кредиту та для збільшення розміру простроченого кредиту, ніж дійсно існував у позичальника за даним договором кредиту згідно графіку платежів.

Дані порушення умов договору позивач не спростував і не довів правомірності підвищення відсоткової ставки в 2008 році і не довів та необґрунтував правильності розподілення платежів позичальника саме у виконаний ним спосіб, який не відповідав затвердженому сторонами графіку ( в частині розподілу внесених позичальником коштів по кредиту і процентам).

З аналізу даних розрахунків за досліджуваний період, який передував підвищенню відсоткової ставки відповідно до п.4.7 кредитного договору, встановлено, що відповідач прострочення по внесення чергових платежів не мав, вносив платежі своєчасно і навіть допускаючи переплату, та однозначно не допускаючи простроченої заборгованості, тому підвищення відсоткової ставки до 15 % 16.12.2008 р. у односторонньому порядку на підставі п.4.7 було здійснено банком не у відповідності до умов договору без наявних на те підстав.

Сам той факт, що позивач надав суду зроблений ним розрахунок заборгованості не доводить правильності такого розрахунку, є по суті односторонньою дією позивача, піддається оспорюванню другою стороною. Всі зауваження і аргументи відповідача з даного приводу є слушними, доведеними, і такими, що дають суду підстави для того, щоб не погодитись з наданим позивачем розрахунком заборгованості, не прийняти його як достовірний і правильний, та зробити самостійно певні розрахунки, виходячи з умов договору і відомостей про платежі, здійснені позичальником.

З усього розрахунку заборгованості та графіку прослідковується, що позичальник дотримувався дисципліни платежів до жовтня 2014 року, вносив чергові платежі, не маючи простроченої заборгованості і маючи переплату, натомість позивач у жовтні 2008 року безпідставно нараховував відсотки за підвищеною ставкою, що призвело до того, що чергові платежі, які вносились позичальником банк розподіляв по внутрішньобанківським рахункам таким чином, що на погашення відсотків зараховувалась більша сума, ніж це передбачено графіком, і навпаки в рахунок погашення основного зобов'язання за договором тіла кредиту зараховувалась менша сума ніж це передбачено графіком.

Згідно з графіком зменшення заборгованості, який є невід'ємною частиною додаткової угоди, укладеної між позивачем і відповідачем, і до якого відповідні зміни не вносились, банк повинен був нараховувати відсотки у визначеному графіком і умовами додаткової угоди розмірі, і на кінець періоду відповідач мав сплатити відсотки у розмірі 7896,62 долари США, натомість з розрахунку заборгованості за відсотками і обґрунтованими підрахунками відповідача (такими, що відповідають умовам договору) вбачається, що з чергових платежів відповідача банком утримано відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 12337,44 долари США, що на 4440,82 долари США перевищує суму відсотків згідно з графіком (станом на вересень 2014р.).

Таким чином, суд погоджується з відповідачем у тому, що прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами станом на день останнього платежу в вересні 2014р. була відсутня, і проценти були сплачені повністю, а сума переплати за процентами (яка складається з платежів позичальника, направлених ним згідно умов договору на погашення і кредиту в тому числі) має бути зарахована на рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту станом на ту саму дату.

З розрахунку заборгованості за тілом кредиту вбачається, що за відповідачем обліковується заборгованість за тілом кредиту (не повернутий кредит) 8887,58 доларів США.

Разом з тим, суд вважає, що дана сума є завищеною за рахунок неправильного розподілення коштів, які надходили від позичальника на зменшення кредитної заборгованості, і дана сума простроченої заборгованості підлягає зменшенню на суму переплати за відсотками 4440,82 доларів США, які слід віднести на погашення кредиту. Таким чином, заборгованість за кредитом склала: 8887,58 - 4440,82 = 4446,76 доларів США. Дана сума станом на жовтень 2014р. була простроченою в частині місячного чергового платежу і в іншій частині строковою, і стала повністю простроченою з 02.12.2015р. (кінцевий строк повернення кредиту).

Згідно вхідного штемпелю суду, позов поданий 21.12.2016 р., тобто позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності.

В цій частині посилання відповідача щодо пропуску позивачем позовної давності є необґрунтованими.

Наявність простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4446,76 доларів США відповідач не заперечує. І дана заборгованість по кредиту підлягає стягненню з відповідача.

Щодо пені, то суд виходить з наступного:

Згідно ч.1 ст..611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобовязаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобовязань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до п.6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.3.2, 3.3, 3.5, 4.3, 4.4, 4.6 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.

Той факт, що за тілом кредиту існує прострочена заборгованість відповідач не заперечує, тому позивач має право вимагати від відповідача сплати пені за прострочення повернення кредитних коштів на умовах договору.

Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача як від сторони, що прострочила зобовязання, сплати неустойки, передбаченої договором. Умови договору в даній частині не суперечать закону, що передбачає неустойку як засіб забезпечення зобовязання.

Згідно наданому розрахунку нараховано пеню за прострочення погашень основної заборгованості по кредиту за період з 05.06.2016 р. по 25.08.2016 року, тому саме за вказаний період суд і стягує пеню з позичальника, не виходячи за межі позовних вимог.

Позивач нарахував пеню в межах скороченого строку позовної давності (один рік). Позовні вимоги позивачем предявлені без пропущення строку позовної давності, оскільки станом на день її нарахування, що в межах позовної давності, не відпали підстави для її нарахування. Підстав для звільнення позичальника від обовязку сплатити пеню у разі допущеного ним прострочення відповідач не довів і таких підстав не встановлено.

Позивач нарахував пеню на прострочену заборгованість по кредиту (за його підрахунками) 8887,58 доларів США. Разом з тим, суд встановив дійсну заборгованість по кредиту, наявну у позичальника перед банком, в сумі 4446,76доларів США. Наявності заборгованості у більшому розмірі позивач не довів, а наданими доказами встановлена заборгованість у сумі 4446,76доларів США. Дана сума боргу по кредиту станом на перший день нарахування позивачем пені (5.06.2016р.) була простроченою, тому нарахуванню підлягає пеня саме на вказану суму.

Пеня має нараховуватись у національній валюті. При переведенні сум у гривню, в тому числі для визначення заборгованості по кредиту, по процентам, а також для пені позивач застосував курс валют 25,30553. Відповідач погодився з застосуванням даного курсу, у подальшому позивач не збільшував позовні вимоги у звязку з підвищенням курсу валюти. Тому при подальших розрахунках пені суд застосовує саме такий курс.

По даному курсу НБУ (25,30553) сума кредиту (4446,76 доларів) становить 112527,61грн.

Пеня, яка нарахована на прострочену заборгованість по кредиту, за період з 5.06.2016р. по 25.08.2016р. (82 дня прострочення), становить:

112527,61грн. х 1% х 82дні = 92272,64грн. Дана пеня підлягає стягненню з відповідача у повному розмірі. Підстав для її зменшення суд не вбачає.

Щодо нарахування та стягнення відсотків за користування кредитними коштами, та нарахування пені за прострочення у сплаті відсотків, то суд виходить з наступного:

Кредитні кошти, що знаходились у користуванні позичальника станом на 10.09.2014р., - 4446,76 доларів США. На дані кредитні кошти за умовами договору підлягали нарахуванню і оплаті позичальником відсотки за встановленою у додатковій угоді процентною ставкою.

Згідно п.3.3 зі змінами , внесеними додатковою угодою - процентна ставка з 3.12.2013р. по 2.12.2014р. 6,5% річних; і з 03.12.2014р. до кінцевої дати повернення кредиту 9,2% річних.

Згідно п.4.7 договору - у разі прострочення трьох місяців поспіль банк мав право підвищити процентну ставку до 15% річних. За умовами даного пункту договору банк у такому разі має право застосувати підвищену ставку починаючи з першого третього місяця порушення платіжної дисципліни, тобто з 11.11.2014р.

Таким чином, за період з 11.09.2014р. по 10.11.2014р. (два перші місяці порушення платіжної дисципліни) нараховуються проценти за ставкою 6,5% річних на всю суму заборгованості по кредиту (як строкову так і прострочену) - 4446,76 доларів США:

4446,76 / 360днів (обліковий рік) х 61 день х 6,5% = 48,97доларів США;

За період з 11.11.2014р. і по 4.06.2016р. (згідно позовних вимог і в межах позовних вимог) всього 577 днів (з урахуванням періоду користування кредитними коштами в 2014р. 61 день, в 2015 році 360днів, і в 2016 році по 4.06.2016р. 156 днів), позичальнику були нараховані до оплати проценти в такій сумі:

4446,76 /360 х 577днів х 15% = 1069,07 доларів США.

Всього проценти, нараховані за користування кредитним коштами станом на 4.06.2016р. становлять: 48,97 + 1069,07 = 1118,04 доларів США.

Як видно з розрахунку заборгованості і відомостей про платежі, здійснені позичальником на погашення процентів у період після жовтня 2014 року, - він вніс такі платежі:

28.07.2015р. 90доларів США, 31.08.2015р. 100доларів США, 27.09.2015р. 100 доларів США, 25.12.2015р. 100 доларів США, всього 390 доларів США. Дана сума, яка була оплатою нарахованих процентів у вказаний період має бути зарахована як оплата процентів.

Таким чином заборгованість по процентам, що підлягала сплаті позичальником на 4.06.2016р., становила: 1118,04 390 = 728,04 доларів США. Дану суму процентів позичальник повинен був сплатити у вказаний період послідовно, шляхом поточних щомісячних платежів, чого не зробив. Тому дана заборгованість є дійсно простроченою з 05.06.2016р. і на неї позивач мав право нараховувати пеню, а відповідач за умовами договору зобовязаний її сплатити.

За курсом 25,30553, який сторонами і судом взятий для проведення розрахунків при переведенні суми у іноземній валюті в національну, сума прострочених процентів, на яку нараховується пеня у вказаному періоді, становить: 728,04 доларів х 25,30553 = 18423,44 грн.

Пеня, нарахована з 5.06.2016р. по 4 липня 2016р. за 30 днів прострочення за ставкою 1% за кожен день прострочення, становить: 18423,44 грн. х 1% х 30 днів = 5527,03грн.

За користування кредитними коштами у вказаний період нараховані проценти за ставкою 15% річних: 4446,76 /360 х 30 (днів у місяці користування кредитним коштами) х 15% = 55,58 доларів США- проценти, нараховані за період з 5.06.2016р. по 4.07.2016р. За курсом 25,30553 дана сума становить 1406,48грн. Таким чином на 5.07.2016р. простроченою стала заборгованість про процентам, переведена у національну валюту : 18423,44грн. +1406,48грн.=19829,92грн.

Пеня , нарахована у період з 5.07.2016р. по 4.08.2016р. на прострочені проценти 19829,92грн. становить: 19829,92грн. х 1% х 31день прострочення = 6147,27грн.

За користування кредитними коштами у вказаний період (з 5 липня по 4 серпня 2016р.) нараховані проценти за ставкою 15% річних: 4446,76 /360 х 31 (днів у місяці користування кредитним коштами) х 15% = 57,44 долари США- проценти, нараховані за період з 5.07.2016р. по 4.08.2016р. За курсом 25,30553 дана сума становить 1453,55грн. Таким чином на 5.08.2016р. простроченою стала заборгованість про процентам, переведена у національну валюту:

19829,92грн.+ 1453,55грн.=21283,47грн.

Пеня, нарахована у період з 5.08.2016р. по 25.08.2016р. (в межах позовних вимог) на прострочені проценти 21283,47грн. становить:

21283,47грн. х 1% х 21день прострочення = 4469,52грн.

Всього пеня, нарахована у межах періоду, визначеного у позовній заяві, тобто в межах позовних вимог, становить: 5527,03+6147,27+4469,52=16143,82грн.

За користування кредитними коштами у період з 5 по 25 серпня 2016р. (в межах періоду, за який позивач просить стягнути проценти, тобто в межах позовних вимог) нараховані проценти за ставкою 15% річних: 4446,76 /360 х 21 х 15% = 38,91 долар США- проценти, нараховані за період з 5.08.2016р. по 25.08.2016р.

Всього нараховані і такі, що підлягають стягненню з відповідача (позичальника), проценти за користування кредитними коштами за період з 10.10.2014р. по 25.08.2016р. становлять:

728,04 доларів + 55,58 доларів + 57,44 доларів + 38,91 доларів = 879,97 доларів США.

Позивач просить у позовній заяві стягнути заборгованість по кредиту, а також заборгованість по відсоткам у національній валюті. Такі вимоги відповідають вимогам закону, зокрема, щодо стягнень за споживчим кредитом, не суперечать умовам договору, а також узгоджуються з вимогами закону щодо вирішення справи даної категорії та щодо валюти грошових зобовязань в Україні, які мають виконуватись у національній валюті.

Суд не вбачає підстав для визначення у резолютивній частині рішення суми боргу у доларах США, оскільки про це не просить позивач.

Таким чином, у межах позовних вимог, сума заборгованості за кредитом, визначена у іноземній валюті, має бути за запропонованим позивачем курсом переведена у національну валюту - гривню. Так само має бути переведена з іноземної в національну валюту - в межах позовних вимог - сума заборгованості по процентам.

Позивачем взято курс валюти НБУ 25,30533, відповідач з таким курсом погоджується.

Таким чином, заборгованість по кредиту, що підлягає стягненню, становить:

4446,76 доларів США х 25,30553 = 112527,61грн.

Заборгованість по процентам: 879,97 доларів США х 25,30553 = 22268,11грн.

Крім того, підлягає стягненню пеня, нарахована на прострочену заборгованість за тілом кредиту, в сумі 92272,64грн., і пеня, нарахована на прострочену заборгованість по процентам, в сумі 16143,82грн., всього за договором кредиту підлягає стягненню 243212,18грн.

Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 7608,51 грн. Позов задоволено на 48%. Тому відшкодуванню підлягають судові витрати на 48%, що становить 3652,08грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 549, 550, 611, 613,615, 627, 629, 631, 638,639, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Корольова, 16) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 60) за кредитним договором № 03-792/07-А від 03.12.2007 р. прострочену заборгованість по кредиту 112527,61 грн., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами 22268,11грн., пеню, нараховану за період з 05.06.2016р. по 25.08.2016р. на прострочену заборгованість за тілом кредиту, в сумі 92272,64 грн., пеню, нараховану за період з 05.06.2016 р. по 25.08.2016р. на прострочену заборгованість по процентам, в сумі 16143,82 грн., всього за договором кредиту 243212,18 грн., витрати по сплаті судового збору 3652,08 грн., всього стягнути 246864,26 грн. (двісті сорок шість тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні 26 копійок);

в задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Повне рішення складено 13 червня 2018 року.

Суддя Т.В. Селезньова