Справа № 463/4229/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/4090/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Струс Л.Б.

суддів: Левика Я.А.,Шандри М.М.

секретаря: Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" на заочне рішення Личаківського районного суду м.Львова в складі судді Лакомської Ж.І. від 27 квітня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 35150, 67 грн. яка складається з основного боргу в сумі 7901, 05 грн, простроченого боргу в сумі 19724, 19 грн., прострочених процентів в сумі 6956, 07 грн, строкових процентів в сумі 495, 5 грн, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 73, 86 грн. Крім того просило стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно частину заборгованості за кредитним договором внаслідок невиконання договору поручителем в сумі 50 грн. та судові витрати.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ "Ідея Банк" подавши апеляційну скаргу. Вказує, що не погоджується із висновками суду, і вважає їх такими, які не ґрунтуються на вимогах закону, і суперечать встановленим судом обставинам, оскаржуване рішення є таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що враховуючи наявність простроченої заборгованості відповідача перед позивачем, що встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ПАТ «Ідея Банк» скористалося своїм правом на дострокове повернення кредиту, предявивши відповідну позовну вимогу.

Посилається на те, що суд першої інстанції дійшов висновку, що дострокове погашення заборгованості по кредитному договору настає лише при направленні та отриманні позичальником вимоги кредитодавця про дострокове погашення кредиту, однак в жодному пункті кредитного договору та чинним законодавством не передбачено, що банк має право на звернення до суду виключно після предявлення кредитодавцем вимоги до позичальника про дострокове повернення кредиту та отримання позичальником такої вимоги. Не погоджується з висновком суду про те, що відповідач не міг виконати свій обовязок перед позивачем, а тому він не вважається таким, що допустив порушення виконання зобовязань за кредитним договором. Стверджує, що адреса, зазначена як місце реєстрації не є місцем фактичного проживання або перебування особи, тому твердження суду щодо місця проживання відповідача на непідконтрольній українській владі території, як підстава неможливості виконувати кредитні зобовязання, не може бути обґрунтуванням у відмові в задоволенні позовних вимог. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Просить рішення Личаківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст..263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що 19.11.2010 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №910.73682, відповідно до умов якого відповідачу ОСОБА_2 було надано позивачем кредитні кошти в сумі 72915,4 грн. із сплатою річної процентної ставки та визначенням строку користування коштами у відповідності до графіку на купівлю автомобіля Samand El, 2008 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) VIN-NAAC51CA68FX92140, 72292140, реєстраційний ВВ3735ВХ (а.с.30-31).

За користування кредитом позичальник сплачує річну процентну ставку, яка визначається відповідно до умов кредитного договору, а станом на дату укладення кредитного договору становила 18,9 % річних.

Параграфом 4 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний протягом дії договору сплачувати кредит та проценти у вигляді ануїтетних платежів щомісячно в терміни та у сумах, визначених у Графіку щомісячних платежів, що є додатком №1 до договору.

Згідно з Графіком щомісячних платежів, датою внесення позичальником чергового платежу визначено 19 число кожного місяця.

У відповідності до п.1 параграфу 8 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, зокрема, у разі прострочення оплати чергового ануїтетного платежу (його частини) більше ніж на 30 днів.

Відповідно до п.4 параграфу 6 кредитного договору, банк має право змінювати в односторонньому порядку свої ОСОБА_5 (окрім процентної ставки), повідомивши про це позичальника у спосіб, передбачений договором, вказавши дату, з якої починають діяти зміни/нові тарифи.

Проте, в матеріалах відсутні відомості щодо повідомлення банком у будь який спосіб ОСОБА_5 про про невиконання останньою умов кредитного договору.

11.02.2015 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3було укладено договір поруки, згідно з яким, порукою ОСОБА_3 було забезпечено виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором на суму 50 грн. (а.с.13).

Крім того, судом першої інстанції встановлено що до липня 2014 року позичальник ОСОБА_2 в повному обсязі виконав покладені на нього за кредитним договором зобов`язання, по сплаті тіла кредиту та процентів за користуванням ним, що підтверджується випискою з особового рахунку позичальника (а.с.38-40). Останній платіж на виконання умов кредитного договору був внесений позичальником 03.07.2014 року.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що у справі відсутні докази , які б доводили, що ОСОБА_2 з липня 2014 року не виконує обов`язку щодо погашення заборгованості за кредитним договором внаслідок випадку або непереборної сили та що передбачених доказів про існування форс-мажорних обставин, які є (були) перешкодою для виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_2., у матеріалах справи відсутні, колегія суддів не бере до уваги з наступних підстав.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України № 466 від 6 серпня 2014 року «Про призупинення здійснення фінансових операцій», у звязку із запровадженням з 24 серпня 2014 року на території Донецької та Луганської областей надзвичайного режиму роботи банківської системи, банками України було призупинено здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Небанківськими установами та національним оператором поштового звязку, які є платіжними організаціями внутрішньодержавних/міжнародних платіжних систем та/або їх учасникам, було призупинено операції з приймання/виплати переказу коштів з/на території, які не контролюються українською владою.

Постановою Правління Національного Банку України № 435 від 22 липня 2014 року затверджено Інструкцію щодо організації роботи банківської системи в надзвичайному режимі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що у зв'язку з припиненням банками України здійснення усіх видів фінансових операцій у населеному пункті, де зареєстрована відповідач ОСОБА_5 (АДРЕСА_1), який не контролюється українською владою, остання не могла виконати свій обов'язок перед позивачем по сплаті заборгованості за кредитним договором, не могла сплачувати кредитні кошти та відсотки за користування кредитними коштами з незалежних від її волі причин, а тому відповідач не є такою, що допустила порушення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Такий висновок суду узгоджується з нормами статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод), яка гарантує права на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 що належить до територій, які не контролюються українською владою.

Згідно з ч.1 ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку законом місцем її перебування.

Останнім відомим місцем проживання відповідача по справі ОСОБА_2 є м. Ровеньки Луганської області, на території, що віднесена до юрисдикції Ровенківського міського суду Луганської області (а.с.1)

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2014 року №2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» відповідно до ч.1 статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції», на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам (вх. № 913/0/1-14 від 29 серпня 2014 року, вх. № 10027/0/30-14 від 1 вересня 2014 року), визначено територіальну підсудність цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, підсудних місцевим загальним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, адміністративних справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам, апеляційним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції.

Згідно вказаного розпорядження територіальна підсудність справ, які підлягають розгляду в Ровенківському міському суду Луганської області змінена та визначена Біловодському районному суду Луганської області.

Позивач звернувся з позовом до Личаківського районного суду м.Львова - за місцем проживання поручителя ОСОБА_3, відповідальність якої передбачена у межах 50 грн. До відповідача ОСОБА_2 позивач звернувся з вимогами про стягнення заборгованості в сумі 35150, 67 грн.

З вищезазначеного випливає, що ОСОБА_2не є належно повідомленим про судові засідання, не отримує судових повісток.

Відповідно до Указу Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 4 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» УДППЗ «Укрпошта» з 27 листопада 2014 року припинено приймання поштових відправлень на територію Луганської області. До таких населених пунктів віднесено і м.Ровеньки Луганської області.

З огляду на зазначені обставини та принципи права на справедливий судовий розгляд, закріплений у ст.6 Європейської конвенції з прав людини, відсутні підстави для задоволення позову Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_2 А,М. про звернення стягнення на предмет застави за недоведеністю вимог та порушення прав відповідача на справедливий суд.

Відповідно до ст..375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Ідея Банк"- залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 березня 2018 року.

Головуючий

Судді