Справа № 462/3938/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/86/18 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і Савуляк Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської загальноосвітньої школи 1-го ступеня "Світанок" на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Львівської загальноосвітньої школи 1-го ступеня "Світанок", третя особа: ОСОБА_5 про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Львівської загальноосвітньої школи І-го ступеня "Світанок", третя особа: ОСОБА_5, а 17.11.2017 року подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій просить суд стягнути з відповідача суму недоплачених грошей за фактично виконану роботу (відпрацьовані надурочно години) у розмірі 603,81 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000.00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що працював на посаді сторожа у ЛЗШ "Світанок" та 10.12.2009 року його звільнено, однак не проведено остаточного розрахунку при звільненні. Так, 05.07.2008 року він відпрацював 24 години без перерви, оскільки після закінчення відпрацьованого ним часу в період з 10.00 год. до 22.00 год. на роботу не вийшов сторож, який повинен був замінити позивача ОСОБА_4, а тому позивачу довелось працювати ще 12 нічних годин надурочно. Оскільки він працював з 22.00 до 06.00 год. ранку наступного дня, то йому слід додати годину до відпрацьованих понаднормово 12 год. Вважає, що при оплаті за одну відпрацьовану годину у розмірі 14,15 грн., йому належить доплатити 65,8345 грн.*(12 год.+1 год.)*2*індекс інфляції = 603,81 грн., які підлягають стягненню. Також просить стягнути моральну шкоду у розмірі 10000.00 грн.

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 14 грудня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Львівської загальноосвітньої школи 1-го ступеня "Світанок" на користь ОСОБА_4 603 грн. 81 коп. заробітної плати із урахуванням податків та інших обов"язкових платежів, які підлягають утриманню відповідно до законодавства України.

Вирішено питання судових витрат.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач - Львівська загальноосвітня школа 1-го ступеня "Світанок". Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права при недоведеності обставин, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує про недопустимість поданого позивачем копії табелю обліку робочого часу за липень 2008 року. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 грудня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 зазначених у позовній заяві від 17.11.2017 року відмовити. Судові витрати просить покласти на ОСОБА_4

12 березня 2018 року від ОСОБА_4 та його представників: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Звертають увагу, що скаржник не зазначає конкретно, які саме норми матеріального і процесуального права порушені судом при ухваленні оскаржуваного рішення. Звертають увагу, що ряд встановлених обставини справи судом першої інстанції додатково підтверджено рішення Залізничного районного суду міста Львова від 07 березня 2014 року у справі №462/6016/13-ц. Також покликаються на те, що скаржник не заявляла в суді першої інстанції клопотання чи заяви про проведення експертизи належного доказу - табелю та графологічної експертизи підпису в ньому. В відзиві на апеляційну скаргу позивач та його представники просять забезпечити участь позивача ОСОБА_4 в публічному судовому засіданні у справі №462/3938/16-ц провадження №22-ц/783/86/18 о 15:00 год. 22.03.2018 року; надати можливість позивачу ОСОБА_4 оголосити зміст відзиву на апеляційну скаргу апелянта у справі №462/3938/16-ц провадження №22-ц/783/86/18; апеляційну скаргу відповідача Львівської загальноосвітньої школи 1-го ступеня "Світанок" відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін; постановити окрему ухвалу про зобов"язання Головного Управління Національної Поліції у Львівській області розглянути повідомлення апеляційного суду Львівської області про вчинені директором дій з ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 190, 211, 364, 366, 382 КК України, копію якої належним чином завіреної надіслати позивачу ОСОБА_4

Суд вважає, що заявлені клопотання ОСОБА_4 та його представників: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у відзиві на апеляційну скаргу, а саме: про забезпечення участі позивача ОСОБА_4 в публічному судовому засіданні у справі №462/3938/16-ц провадження №22-ц/783/86/18 о 15:00 год. 22.03.2018 року для надання можливості позивачу ОСОБА_4 оголосити зміст відзиву на апеляційну скаргу апелянта у справі №462/3938/16-ц провадження №22-ц/783/86/18; постановити окрему ухвалу про зобов"язання Головного Управління Національної Поліції у Львівській області розглянути повідомлення апеляційного суду Львівської області про вчинені директором дій з ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.ст. 190, 211, 364, 366, 382 КК України, копію якої належним чином завіреної надіслати позивачу ОСОБА_4 - не підлягають задоволенню, оскільки клопотання позивача та його представників про участь в судовому засіданні вирішено ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 березня 2018 року, і суд не знаходить підстав для постановлення окремої ухвали щодо відповідача з підстав вчинення останнім кримінального правопорушення за ст.ст. 190, 366, 382 КК України.

Апеляційний суд перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга Львівської загальноосвітньої школи 1-го ступеня "Світанок" до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що позивач з 14.02.2007 року працював на посаді нічного сторожа, з 01.11.2008 року був переведений на посаду сторожа та з 10.12.2009 року позивача звільнено із займаної посади.

Як вбачається із поданого позивачем табелю обліку робочого часу - графік чергувань сторожів, ОСОБА_4 05.07.2008 року відпрацював 24 години.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з тих обставин, що позовна вимога позивача про стягнення на його користь заробітної плати в розмірі 603 грн. 81 коп. підлягає до задоволення, так як останнім недоотримано від відповідача заробітної плати за фактично виконану роботу. В задоволенні позову про стягнення моральної шкоди суд відмовив за недоведеністю завдання такої шкоди відповідачем позивачу.

З такими висновками суд погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ч.1 ст.106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

Згідно ст. 54 КЗпП України при роботі в нічний час встановлена тривалість роботи (зміни) скорочується на одну годину. Нічним вважається час з 10 години вечора до 6 години ранку.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Як вбачається із поданого позивачем розрахунку, внаслідок порушення відповідачем законодавства про оплату праці, позивачем недоотримано заробітної плати за фактично виконану роботу на загальну суму 603 грн. 81 коп.

Належних доказів в підтвердження недопустимості доказу, представленого в суді першої інстанції позивачем - табелю обліку робочого часу (графіку чергувань сторожів) в липні 2008 року в якості підтвердження факту відпрацювання 24 годин, відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не представлено, в зв"язку з чим відсутні будь-які обставини вважати табель обліку робочого часу (графік чергувань сторожів) за липень 2008 року неналежним доказом - відсутні.

Окрім цього, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування зробленого позивачем розрахунку щодо розміру невиплаченої заробітної плати.

Відповідно до ст.237-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган відшкодовує працівнику моральну шкоду у випадку, якщо з його вини були порушені законні права працівника, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина. Даний перелік обставин визнаний загальними, так як його наявність необхідна у всіх випадках відшкодування шкоди.

Позивач ОСОБА_4 в суді першої інстанції не надав жодних доказів в підтвердження вимоги щодо відшкодування на його користь моральної шкоди в заявленому розмірі, в зв"язку з чим суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовна вимога щодо відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення за недоведеністю.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги Львівської загальноосвітньої школи 1-го ступеня "Світанок" жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Львівської загальноосвітньої школи 1-го ступеня "Світанок"- залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 березня 2018 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

Р.В. Савуляк