УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Полонця С.М.,

секретаря с/з - Глущенко Я.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради про визнання права власності на перероблене майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на реконструйовану частину і прибудову квартири АДРЕСА_1 приміщення першого поверху - приміщення №1 площа 4,4 кв.м.; приміщення 3 площа 3,5 кв.м.; приміщення 4 площа 3,7 кв.м.; приміщення мансарди - приміщення 7 площа 15,0 кв.м.; приміщення 8 площа 8,7 кв.м.; приміщення 9 площа 8,5 кв.м.; приміщення 10 площа 8,8 кв.м. - загальною площею 52,6 кв.м., вартістю 54140 грн. 00 коп. При цьому посилається на те, що шляхом реконструкції і прибудови на власній земельній ділянці ним було здійснено реконструкцію власної квартири за робочим проектом. Однак відповідач відмовився зареєструвати декларацію про початок здійснення робіт з реконструкції, надати містобудівні умови та будівельний паспорт і зареєструвати його право власності, тому позивач здійснив самочинну реконструкцію своєї квартири, за що його було притягнуто до відповідальності у встановленому законом порядку.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Зосименка О.М. від 14.12.2017 року відкрито провадження у цивільній справі.

03.04.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Полонця С.М. від 09.11.2018 року справу прийнято до свого провадження з її розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

29.11.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, яким чинні Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у редакції вищевказаного Закону (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 року №8 із змінами, згідно з пунктом 1 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 року № 294, Державна архітектурно-будівельна інспекція України (Держархбудінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Відповідно до пункту 3 цього Положення основними завданнями Держархбудінспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, а саме: внесення на розгляд Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства пропозицій щодо забезпечення формування державної політики з питань, що належать до сфери діяльності Держархбудінспекції; здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування у визначених законодавством випадках.

Викладене вказує, що зазначені правовідносини є публічно-правовими, а справи зі спорів, що виникають між суб'єктами цих відносин, є адміністративними.

У зв'язку з цим юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи за участю Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів, у тому числі й ті, які виникають під час виконання повноважень: у сфері державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (закони України від 16 листопада 1992 року №2780-ХІІ "Про основи містобудування", від 17 лютого 2011 року №3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності", від 14 жовтня 1994 року №208/94-ВР "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", від 20 травня 1999 року №687-XIV "Про архітектурну діяльність", від 5 квітня 2007 року №877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", частина восьма статті 4 Закону України від 25 грудня 2008 року № 800-VI "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва", частина п'ята статті 11 Закону України від 5 листопада 2009 року № 1704-VI "Про будівельні норми"); у сфері ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури (статті 17 Закону України від 20 травня 1999 року № 687-XIV "Про архітектурну діяльність", Закон України від 1 червня 2000 року №1775-ІІІ "Про ліцензування певних видів господарської діяльності").

Відповідно до абзацу першого частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-IV у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Згідно з підпунктом 3 пункту "б" частини першої статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій, зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу.

З наведених норм законодавства вбачається, що спори, які виникають з приводу самочинного будівництва, є публічно-правовими, оскільки виникають за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовує у спірних відносинах надані йому законодавством владні управлінські функції стосовно забезпечення законності, правопорядку, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян. Справи за позовом такого суб'єкта належать до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори між фізичними особами та суб'єктом публічно-правових відносин - Управлінням державного архітектурно-будівельно контролю Житомирської міської ради, які виникають під час виконання ним повноважень у сфері державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду і з приводу самочинного будівництва.

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому є підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ч.2 ст.256, 259-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради про визнання права власності на перероблене майно, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Суддя: С.М. Полонець