20 березня 2018 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору, Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Токмацької державної нотаріальної контори про зняття заборони на відчуження нерухомого майна,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору, Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Токмацької державної нотаріальної контори про зняття заборони на відчуження нерухомого майна.
Позов обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 07.04.1999 року був укладений договір позики, відповідно до якого вона отримала від ОСОБА_2 кошти в розмірі 7000,00 грн., строком повернення до першого червня 1999 року. У визначений договором строк вона не повернула отримані кошти і відповідач звернулася до нотapiyca за вчиненням виконавчого напису для примусового стягнення з неї отриманих коштів. Нотаріусом був зроблений виконавчий напис 01.11.1999 року на стягнення суми в розмірі 7170,64 грн., з яким відповідач звернулася до ВДВС щодо примусового його виконання. На початку 2000 року виконавче провадження було відкрито. В межах виконавчого провадження ВДВС був накладений арешт, про що нотаріусу направлено повідомлення б/н від 01.02.2000 року, реєстраційний номер 2166691; обєкт обтяження: невизначене майно, все майно.
Державним виконавцем 03.02.2000 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.Згодом відповідач повторно зверталася до ВДВС для примусового виконання виконавчого напису нотаріуса.Постановою ВДВС в Оболонському районі міста Києва від 24.11.2005 року закінчено виконавче провадження.
Заборгованості позивач перед відповідачем не має. Згідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на майно позивача накладено обтяження.
В досудовому порядку представник позивача звернулася до нотаріально контори з заявою щодо отримання додаткової інформації з приводу обтяження задля зняття державною виконавчою службою обтяження, на що повідомлено: щодо обтяження № 2166681 (коментар 2) згідно паперових носіїв арешт зареєстровано на іншу особу. Помилкове внесения до реєстру допущене при перенесені записів з паперових носіїв до електронного реестру працівниками ІС ДП «HAIC»; щодо обтяження № 2166691 (коментар 4) - арешт зареєстровано на все майно ОСОБА_1 за повідомленням Токмацької виконавчої служби на підставі виконавчого напису, але постанова про закінчення виконавчого провадження до Токмацької державної нотаріальної контори не надавалась, поштовим зв'язком не надходила, тому запис не вилучався.
На підставі отриманої відповіді від нотаріальної контори було направлено заяву до відділу державної виконавчої служби щодо зняття арешту в досудовому порядку.
Листом від 27.12.2017 року було повідомлено, що зняти обтяження нерухомого майна не має можливості, оскільки не можна ідентифікувати обтяження нерухомого майна ОСОБА_1 у зв'язку із знищенням вcix виконавчих проваджень включно по 2013 рік (iз закінченням терміну їх зберігання). Згідно п.п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого Міністерством юстиції України від 28.07.2010 р.№ 1699/5 «строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки».
Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та про заочний розгляд справи, позов підтримали.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору, Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору покладався на розсуд суду та надав письмові пояснення по суті спору, відповідно до яких вказав на те, що згідно даних бази ЄДРВП/АСВП, відомості про виконавчі провадження з виконання виконавчих документів, де боржником виступає ОСОБА_1 відсутні.
До матеріалів позовної заяви долучено дві копії документів органів ДВС, один з яких, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.02.2000 року ВДВС Токмацького РУЮ, у якому відомості щодо обтяження або арешту майна боржника відсутні. Зазначені в постанові посадові особи на теперішній час у Відділі не працюють.
Згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Міністерством юстиції України від 28.07.2010 року №1699/5 «строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки», тому ідентифікувати обтяження нерухомого майна ОСОБА_1, яке накладено за постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у 2000 році та зняти обтяження з нерухомого майна боржника відділ не має можливості у звязку із знищенням усіх виконавчих проваджень включно по 2013 рік (із закінченням терміну їх зберігання).
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог на предмет спору, Токмацької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
За заявою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого вона отримала від ОСОБА_2 кошти в борг в розмірі 7000,00 грн. на строк до 01.06.1999 року.
У звязку з невиконанням позивачем умов договору позики 01.11.1999 року державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7170,64 грн., який було предявлено стягувачем до виконання в примусовому порядку органам ДВС. Вказаний виконавчий напис нотаріуса неодноразово перебував на примусовому виконанні в органам ДВС. Так, постановою державного виконавця ВДВС Токмацького РУЮ від 03.02.2000 року виконавчий напис нотаріуса повернуто стягувачеві, про що міститься відмітка державного виконавця на виконавчому документі.
Постановою державного виконавця ВДВС в Оболонському районі міста Києва від 24.11.2005 року закінчено виконавче провадження у звязку з погашенням заборгованості в повному обсязі.
Згідно інформації з Єдиного реестру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на все майно позивача (невизначене) накладено обтяження у вигляді арешту, а саме:
-реєстраційний №2166681 від 08.07.2005 року, реєстратор Токмацька державна нотаріальна контора, підстава обтяження - повідомлення, б/н, 25.01.2000, виконавча служба м. Токмак;
-реєстраційний №2166691 від 08.07.2005 року, реєстратор Токмацька державна нотаріальна контора, підстава обтяження - повідомлення, б/н, 01.02.2000, виконавча служба м. Токмак.
Згідно відповіді Токмацької державної нотаріальної контори №1638/01-16 від 14.12.2017 року обтяження №2166681 (коментар 2) згідно паперових носіїв арешт зареєстровано на іншу особу. Помилкове внесения до реєстру допущено при перенесені записів з паперових носіїв до електронного реєстру працівниками ІС ДП «HAIC»; обтяження № 2166691 (коментар 4) - арешт зареєстровано на все майно ОСОБА_1 за повідомленням Токмацької виконавчої служби на підставі виконавчого напису, але постанова про закінчення виконавчого провадження до Токмацької державної нотаріальної контори не надавалась, поштовим зв'язком не надходила, тому запис не вилучався.
Згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Міністерством юстиції України від 28.07.2010 року №1699/5 «строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки», тому ідентифікувати обтяження нерухомого майна ОСОБА_1, яке накладено за постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у 2000 році та зняти обтяження з нерухомого майна боржника відділ не має можливості у звязку із знищенням усіх виконавчих проваджень включно по 2013 рік (із закінченням терміну їх зберігання).
Як вбачається з наявного в матеріалах справи виконавчого напису нотаріуса від 01.11.1999 року заборгованість позивача ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 погашена в повному обсязі.
Всупереч вимогам ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на 24.11.2005 року) при завершенні виконавчого провадження державним виконавцем не було вирішено питання щодо накладеного в межах виконавчого провадження арешту на все майно боржника ОСОБА_1
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на 24.11.2005 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на 24.11.2005 року) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення
виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 цього ж Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Ст.1 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.
Згідно з положеннями частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.
На час розгляду справи виконавче провадження знищено відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, як таке, що завершене, що вказує на незаконність перебування майна під арештом, однак унеможливлює звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.
Існування обтяження у вигляді арешту на все майно позивача створює перешкоди позивачу в реалізації права власності, враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом припинення дії обтяжень, а відтак і про задоволення позову.
Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 704,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних позовних вимог на предмет спору, Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Токмацької державної нотаріальної контори про зняття заборони на відчуження нерухомого майна - задовольнити повністю.
Припинити дію обтяжень, зареєстрованих за №2166681 та за №2166691 у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо всього майна ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 к. 40а, судовий збір в сумі 704,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Токмацьким районним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяв про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі в тридцятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: