Провадження № 2-о/127/314/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького МУЮ Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 Н,В. звернулась в суд з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що ОСОБА_1, народилась 03 листопада 1982 року в місті Вінниця, про що в Книзі реєстрації актів про народження 16.12.82 у Вінницькому міському відділі ЗАГС зроблено відповідний актовий запис № 5192 та видано свідоцтво про народження III- АМ № 284088. У вказаному актовому записі та, відповідно, у свідоцтві в графі «мати» зазначено «Нестерук Валентина Тадеушівна», в графі «національність» було помилково зазначено національність «українка», без достатніх на те підстав. Мати позивача - Нестерук (прізвище при народженні - ОСОБА_2) ОСОБА_3, народилась 30 січня 1963 року в м. Вінниці, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 01.03.63р. у Вінницькому міському відділі ЗАГС зроблено відповідний актовий запис № 380 та 03.03.63р. видано свідоцтво про народження IV- УР № 1094772. У вказаному свідоцтві в графі «батько» зазначено «Андрієвський Тадеуш Францович», у графі «національність» було помилково зазначено національність «українець», без достатніх на те підстав. ОСОБА_3 у 1979 році при укладенні шлюбу змінила дівоче прізвище «Андрієвська» на «Нестерук» (свідоцтво про укладення шлюбу 17.07.79 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 І-АМ № 413644, видане Вінницьким міськвідділом ЗАГС 17.07.79). Дід заявника (батько матері заявника) - ОСОБА_5, народився 24 травня 1939 року в м. Вінниці, про що в книзі актових записів про народження громадян по м.Вінниці за 1939 рік є актовий запис № 1171 від 16.06.39, де в графі «батько» вказано «Андрієвський Франц Іванович», у графі «національність» було помилково зазначено національність «українець», без достатніх на те підстав. У графі «мати» вказано «Андрієвська Адольфіна Йосипівна», у графі «національність» зазначено національність «полька». Це підтверджується архівною довідкою № 07-458/7 від 15.02.17 Державного архіву Вінницької області. Відповідно до відомостей, викладених в довідці № 07-459/7 від 15.02.17 Державного архіву Вінницької області, ОСОБА_6 народився 15 вересня 1891 року в м. Вінниці Подільської губернії, про що в метричній книзі про народження по римсько- католицькій церкві м. Вінниці Подільської губернії за 1891 рік є запис № 180 за 10 жовтня 1891 року про хрещення сина на імя ОСОБА_6, батьки якого «міщани Іван та Аполонія уроджена Новіцька, Андржеєвські». Загальновідомим є той факт, що в метричних книгах про народження римсько - католицьких храмів в Україні до 1917 року (на відміну від храмів греко-католицької та православної церков) здійснювались записи про народження та хрещення за католицьким обрядом виключно етнічних поляків. Крім того, в даному випадку статус «міщани» має загально визначене значення - стан людей, які проживали в містах Литви та Польщі. Таким чином, прадід та прабаба заявника (ОСОБА_6 та ОСОБА_7) були поляками за національністю. ОСОБА_6 був змушений приховувати свою національність та релігійні погляди із політичних мотивів, оскільки в Радянському Союзі (та в Українській РСР зокрема) у 1930-х роках представники національних меншин (поляки, євреї, угорці, румуни) а також віруючі католики зазнавали утисків та могли бути піддані політичним репресіям, що також є загальновідомим та визнаним державою фактом. Дід по матері (ОСОБА_5) також був етнічним поляком, оскільки обоє його батьків (ОСОБА_8 та Адольфіна Йосипівна) були поляками, хоча і був змушений також приховувати свою національну приналежність та релігійні погляди із політичних мотивів з тих же причин, що описані вище. Відповідно, мало місце систематичне внесення до різних актових записів неправдивої інформації про національність предків заявника. Навмисно неправильно повідомлені відомості щодо національності були спричинені їх намаганням врятуватись від репресій та переслідувань за національною та релігійною ознакою. Впродовж усіх років виховання в сім'ї матері заявника відбувались згідно з польськими традиціями: її батько та усі його родичі були хрещені як римо-католики, сповідували римо- католицьку віру, вся сім'я святкує польські свята. Приналежність до польської національності у родині не викликала жодних сумнівів. Мати, дід, прадід та прабаба заявника вільно володіли польською мовою. Заявник і її сім'я також підтримуємо польські традиції, вивчають польську мову, історію та культуру польського народу, тощо. В даний час заявник хоче відновити свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини», однак зміна національності не входить до компетенції відділів РАЦС та відповідна процедура не врегульована детально законодавством України. В позасудовому порядку визнати неправильність запису в акті громадського стану є неможливим, жодний адміністративний механізм/порядок вирішення такого питання національним законодавством наразі не передбачений. Тому я змушена звертатись до суду для вирішення цього питання, оскільки іншого способу захистити порушене право заявник не має. Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1, яка народилась в м. Вінниці 03 листопада 1982 року, є за національністю полька. Встановити порядок виконання рішення, зобовязавши Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису № 5192 від 16 грудня 1982 року про народження в м. Вінниці 03 листопада 1982 року ОСОБА_1, складеного Вінницьким міським відділом ЗАГС, в частині відомостей про матір в графі «національність» з «українка» на «полька».

30.05.2018 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засіданні представник заявника не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в ї сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження 03.11.1982р. народилась ОСОБА_1, батьками якої вказано ОСОБА_4 в графі національність вказано «українець» та ОСОБА_9, в графі національність вказано «українка» (а.с.4).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 17.07.1979року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Нестерук» (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про народження 30.01.1963року народилась мати заявника ОСОБА_2, батьками якої вказано ОСОБА_5 в графі національність вказано «українець» та ОСОБА_10 в графі національність вказано «українка» (а.с.7).

Згідно архівної довідки №07-458/7 від 15.02.2017року в книзі актових записів про народження громадян по м. Вінниця за 1939 рік є актовий запис №1171 за 16.06.1939 року про народження 24.05.1939 року ОСОБА_5. Батько: ОСОБА_6, 47 років, українець, мати: ОСОБА_7, 45 років, полька (а.с.9, 10).

Відповідно до архівної довідки №07-459/7 від 15.02.2017року в метричній книзі про народження по римсько католицькій церкві м. Вінниця Подільської губернії за 1891 рік є запис №180 за 10.10.1891року про хрещення сина на імя ОСОБА_6, який народився 15.09.1891року. Батьки міщани Іван та Аполонія, уроджена Новіцька, Андржеєвські* (а.с.11).

Згідно ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Відповідно до ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Згідно зі ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Положеннями ст. 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Заявник відносить себе до польської національності, її прадід та прабаба, батьки є поляками і на даний час заявник бажає відновити свою дійсну національність, як це передбачено ст. ЗУ «Про національні меншини в Україні». Відповідно до зазначеної статті громадяни України мають право обирати та відновлювати національність.

Ст. 3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин, згідно з якою кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у звязку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженихНаказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. № 96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 3 постанвои Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 від 07.07.1995р., суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

З такими заявами до суду можуть звертатися особи, щодо яких складено актовий запис; батьки, усиновителі, опікуни, піклувальники щодо актових записів, які стосуються неповнолітніх дітей, а у передбачених законодавством випадках і самі неповнолітні, які досягли 16 років; опікуни громадян, визнаних судом недієздатними, а щодо актових записів померлих особи, які входять до кола їх спадкоємців.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при подачі однією особою заяв про встановлення декількох фактів, що мають юридичне значення, всі ці заяви можуть бути об'єднані і розглянуті судом в одному провадженні.

Згідно з рекомендаціями п.7 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995р., відповідно до якого питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995р., суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану.

Враховуючи вищевикладене, згідно ст. 35 Конституції України, ст. ст. 269, 271, 300 ЦК України, ЗУ «Про національні меншини в Україні», Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні, керуючись ст. ст.4, 76-81, 263-265, 315, 319 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1, яка народилась в м. Вінниці 03.11.1982року є за національністю полька.

Встановити порядок виконання рішення, зобовязавши Вінницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області внести зміни до актового запису №5192 від 16.12.1982р. про народження в м. Вінниці 03.11.1982року ОСОБА_1, складеного Вінницьким міським відділом ЗАГС, в частині відомостей про матір в графі «національність» з «українка» на «полька».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення до апеляційного суду Вінницької області.

Повне судове рішення складено 14.06.2018року.

ОСОБА_1, м. Вінниця, вул. Я. Шепеля, буд. 42В, ІПН НОМЕР_1.

Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького МУЮ Вінницької області, м. Вінниця, вул. Замостянська, 26.

Суддя: