Справа № 521/5594/18
Провадження № 2/521/2762/18
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйка І.А.
при секретарі Богуш М.С.
Позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, в якому просила суд визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини за законом ОСОБА_1 та визначити - ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті сина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на наступне.
18 січня 2016 року помер син ОСОБА_1 - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.06.2016 р., актовий запис № 6111, що на даний час є офіційним документом держави Україна, який підтверджує факт смерті громадянина.
Син ОСОБА_1 з 1993 року та по день смерті проживав в м. Донецьк (Україна) разом з позивачкою.
Після його смерті залишилась спадщина у вигляді соціальних виплат та недоотриманої померлим пенсії на території України (м. Донецьк), оскільки останній був інвалідом третьої групи. Після початку воєнних дій на території м. Донецьк йому припинили сплачувати всі належні йому соціальні виплати з бюджету України.
31.05.2016 р. рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі №520/5731/16-ц встановлено факт того, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 18.01.2016 р. в м. Донецьк.
АДРЕСА_2 (адреса проживання померлого ОСОБА_2Б.), є зоною проведення антитерористичної операції у відповідності до пп. 1 п. 1 Розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до постанови Верховної ради України від 17.03.2015 р. №254-VIII «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Донецьк на сьогодні є тимчасово окупованою територією.
Крім того, місто Донецьк є територією, де безпосередньо проводиться антитерористична операція та тривають бойові дії, всі державні органи України фактично не здійснюють своїх повноважень, отримати свідоцтво про смерть українського зразка, ОСОБА_1 не мала жодної можливості. Саме тому цей факт ОСОБА_1 могла підтвердити лише в судовому порядку, а в подальшому отримати свідоцтво про смерть в установленому законом України порядку.
Померлий ОСОБА_2 був інвалідом третьої групи безстроково, що підтверджується випискою з Акту огляду МСЕК №269746 та пенсійним посвідченням №4745. Щомісячний розмір пенсії по інвалідності складав 1100 грн. на місяць.
У звязку з початком бойових дій на території Донецької області всі державні органи України припинили свою роботу на окупованій території, в тому числі ОСОБА_2 з серпня 2014 року припинили сплачувати пенсію. Останній місяць, за який ОСОБА_2 отримав пенсію був липень 2014 року.
Факт родинних відносин підтверджується Свідоцтвом про народження померлого ОСОБА_2, виданим Куйбишевським Р- Бюро РАЦС м. Донецька 26.10.1962 року, актовий запис №2936 від 26.10.1962 року, в якому ОСОБА_1, записана матірю померлого.
Після смерті сина, позивачка зверталась до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що остання пропустила строк на прийняття спадщини. Позивачка пропустила строк на прийняття спадщини у звязку з тим, що перебувала у м. Донецьк, територія якого є окупованою. Всі державні органи України на окупованій території припинили свою роботу, а приїхати до України та оформити спадщину після смерті сина не було змоги та можливості, тому що ОСОБА_1 має похилий вік (81 рік), інвалід 2 групи, що підтверджується довідкою №001833, хворіє і їхати до України з м. Донецьк їй дуже важко. Вона вважала за можливе згодом оформити спадщину в будь-який час.
Крім того, ОСОБА_3 була юридично необізнана відповідно строків на подання заяви про прийняття спадщини, а коли звернулася до нотаріальної контори, їй повідомили, що встановлений законом строк пропущений.
В судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та вказала, що в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2016 року помер син ОСОБА_1 - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.06.2016 р., актовий запис №6111, що на даний час є офіційним документом держави Україна, який підтверджує факт смерті громадянина.
Син ОСОБА_1 з 1993 року та по день смерті проживав в м. Донецьк (Україна) разом з позивачем.
Після його смерті залишилась спадщина у вигляді соціальних виплат та недоотриманої померлим пенсії на території України (м. Донецьк), оскільки останній був інвалідом третьої групи. Після початку воєнних дій на території м. Донецьк йому припинили сплачувати всі належні йому соціальні виплати з бюджету України.
31.05.2016 р. рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі №520/5731/16-ц встановлено факт того, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер 18.01.2016 р. в м. Донецьк.
АДРЕСА_2 (адреса проживання померлого ОСОБА_2Б.), є зоною проведення антитерористичної операції у відповідності до пп. 1 п. 1 Розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до постанови Верховної ради України від 17.03.2015 р. №254-VIII «Про визнання окремих районів міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», м. Донецьк на сьогодні є тимчасово окупованою територією.
Крім того, місто Донецьк є територією, де безпосередньо проводиться антитерористична операція та тривають бойові дії, всі державні органи України фактично не здійснюють своїх повноважень, отримати свідоцтво про смерть українського зразка, ОСОБА_1 не мала жодної можливості. Саме тому цей факт ОСОБА_1 могла підтвердити лише в судовому порядку, а в подальшому отримати свідоцтво про смерть в установленому законом України порядку.
Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.
Померлий ОСОБА_2 був інвалідом третьої групи безстроково, що підтверджується випискою з Акту огляду МСЕК №269746 та пенсійним посвідченням №4745. Щомісячний розмір пенсії по інвалідності складав 1100 грн. на місяць.
У звязку з початком бойових дій на території Донецької області всі державні органи України припинили свою роботу на окупованій території, в тому числі ОСОБА_2 з серпня 2014 року припинили сплачувати пенсію. Останній місяць, за який ОСОБА_2 отримав пенсію був липень 2014 року.
Факт родинних відносин підтверджується Свідоцтвом про народження померлого ОСОБА_2, виданим Куйбишевським Р- Бюро РАЦС м. Донецька 26.10.1962 року, актовий запис №2936 від 26.10.1962 року, в якому ОСОБА_1, записана матірю померлого.
Після смерті сина, позивачка зверталась до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у звязку з тим, що остання пропустила строк на прийняття спадщини. Позивачка пропустила строк на прийняття спадщини у звязку з тим, що перебувала у м. Донецьк, територія якого є окупованою. Всі державні органи України на окупованій території припинили свою роботу, а приїхати до України та оформити спадщину після смерті сина не було змоги та можливості, тому що ОСОБА_1 має похилий вік (81 рік), інвалід 2 групи, що підтверджується довідкою №001833, хворіє і їхати до України з м. Донецьк їй дуже важко. Вона вважала за можливе згодом оформити спадщину в будь-який час.
Крім того, ОСОБА_3 була юридично необізнана відповідно строків на подання заяви про прийняття спадщини, а коли звернулася до нотаріальної контори, їй повідомили, що встановлений законом строк пропущений.
Статтею 1227 ЦК України визначено суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Статтею 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які
були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.
Згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст.1261 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкоємців і має право на успадкування грошових коштів (невиплаченої пенсії по інвалідності) померлого сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до ст.1218, 1227 ЦК України.
Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.
Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. При цьому відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи дозволяють задовольнити позов в повному обсязі.
На підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 16, 1220, 1222, 1223, 1227, 1261, 1269 ЦК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 264, 265, 280, 282, 352 ЦПК України суд, -
Визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини за законом ОСОБА_1.
Визначити - ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті сина - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 два місяці.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.