Справа № 539/1626/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року

Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого - судді Даценка В.М.,

при секретарі - Ануфрієвій Н.М.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубнах справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивує позов тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 11.03.2011 року ОСОБА_2 отримав від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит в розмірі 5000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач не виконав належним чином свої обов'язки за кредитним договором, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами за умовами кредитного договору, внаслідок чого станом на 18.04.2017 року утворилась заборгованість в сумі 11893,27 грн., до складу якої входять 3196,79 грн. - тіло кредиту, 1839,31 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5814,63 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 542,54 грн. штрафу (процентна складова).

Прохає стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 11893,27 грн. та судові витрати.

Позивач в позовній заяві заявив клопотання розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив частково. Визнав суму боргу 3196,79 грн. - тіло кредиту, 1839,31 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. При цьому заперечив накладення на нього штрафу, оскільки одночасне застосування пені та штрафу є подвійним притягненням до відповідальності. Крім того, в порядку ч.3 ст.551 ЦК України просив зменшити розмір пені, мотивуючи заяву тим, що сума пені значно перевищує суму заборгованості, при цьому відповідач ніде не працює.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 уклали між собою кредитний договір б/н від 11.03.2011 року про надання кредиту шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовою сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до Умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна" погашення процентів по кредиту проводиться щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним. За несвоєчасне погашення заборгованості нараховуються проценти, в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.п. 2.1.1.12.6 Договору, а також пеня -яка нараховується за кожен день прострочення кредиту. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. /а.с.8-24/

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення.

Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов'язки щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків належним чином не виконував.

Станом на 18.04.2017 року утворилась заборгованість в сумі 11893,27 грн. До складу заборгованості входять 3196,79 грн. - тіло кредиту, 1839,31 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 5814,63 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 542,54 грн. штрафу (процентна складова)/а.с.5-7/

При цьому, суд звертає увагу на наступне.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які пролягають у позбавленні його певних прав або у заміні не виконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках твід суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність вимоги про стягнення штрафів, а саме 500 грн. штрафу (фіксована частина), 542,54 грн. штрафу (процентна складова).

Крім того, відповідно до правового висновку, сформованого ВС у постанові від 07.03.2018 року у справі № 552/5900/15-ц у разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України).

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 4 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що розмір неустойки значно перевищує розмір боргового зобов'язання, та врахувавши майновий стан відповідача, який відповідно до копії трудової книжки на час розгляду справи є безробітним, дійшли обґрунтованого висновку про можливість зменшення розміру неустойки. При цьому суди попередніх інстанцій, беручи до уваги розмір заборгованості порівняно із сумою овердрафту, урахувавши положення ст. ст. 3, 509, 627 ЦК України та засади справедливості, добросовісності та розумності, правильно визначили розмір пені у сумі 4 тис. грн.

В межах цієї справи суд враховує те, що відповідач є безробітним. Також враховує ступінь виконання зобов'язання боржником. Сума сплачених відповідачем коштів практично повністю відповідає сумі взятого кредиту (без врахування відсотків та неустойки). Також суд враховує те, що сума пені досягла таких розмірів, зокрема, і через те, що позивач звернувся до суду не одразу після виникнення заборгованості, а через 2 роки. Причини такої поведінки позивач суду не пояснив. Також суд враховує відсутність очевидних негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання.

На підставі викладеного, з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача і зменшити розмір неустойки до 500 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_2 (місце проживання; 37502, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 11.03.2011 року в сумі 5 536 грн 10 коп., яка складається з 3196,79 грн. - тіло кредиту, 1839,31 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 500 грн пені.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 744 грн. 77 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Даценко В. М.