Апеляційне провадження № 22-ц/796/4677/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 753/10779/16

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Шахової О.В.( суддя-доповідач), Вербової І.М., Головачова Я.В., а участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4,

на рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухваленого та проголошеного 29 березня 2018 року під головуванням судді Даниленко В.В. в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва о 15 годині 39 хвилин,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що жодного кредитного договору у письмові формі, як того вимагає ст. 1055 ЦК України, з ПАТ КБ «ПриватБанк» він не укладав, а подав лише заявку на заключення кредитного договору та отримання кредитної лінії від відповідача з лімітом у 3000 грн. на споживчі цілі.

Окрім того, посилався на ч. 1 ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тоді як згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, з посиланням на те, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2 ст. 1055 ЦК) і тягне за собою наслідки, передбачені ст. 216 ЦК України.

Просив суд визнати недійсним кредитний договір, укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк», повернути сторони у попереднє становище, зобов'язати відповідача зарахувати в рахунок виконання його зобов'язань по поверненню грошових коштів в сумі 3000 грн., а також просив стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 689 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу та, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд першої інстанції

прийняв рішення про відмову у задоволенні позову не надавши належної оцінки відсутності первинної документації, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Вважає, що судом необґрунтовано прийнято до уваги банківські виписки та копії документів, як належні докази підтвердження укладеного кредитного договору в письмовій формі, оскільки, підписавши анкету-заяву, не став клієнтом банку та не отримував кредитну картку зі строком дії.

Вважає, що висновок суду про дотримання сторонами письмової форми договору не ґрунтується на законі та обставинах справи.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи .

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 16 вересня 2010 року отримав кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» у сумі 3000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у сумі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Ця обставина підтверджується заявкою про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна», яку ОСОБА_4 підписав 25 серпня 2010 року, анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У анкеті-заяві позивач підтвердив, що приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що підписавши її ОСОБА_4 ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, викладеним на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, зокрема, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом частини 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Разом з тим, частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення позову та вважав, що про укладення між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору свідчать: заявка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна», яку ОСОБА_4 підписав 25.08.2010 року, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 13.03.2014 року, заява на зміну персональних даних клієнта від 16.07.2013 року, кілька фото ОСОБА_4 з карткою, роздруківка про рух грошових коштів по картці.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, та вважає його правильним.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість прийняття судом першої інстанції до уваги банківських виписок та копій документів, як належних доказів підтвердження укладеного кредитного договору в письмовій формі та те, що він не став клієнтом банку та не отримував кредитну картку зі строком дії спростовуються матеріалами справи, а висновок суду про те, що зміст кредитного договору зафіксовано у письмовій формі є правильним та відповідає вимогам закону.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 підтвердив, що дійсно, гроші на його картковий рахунок надходили, він їх використовував та частково погашав заборгованість.

Таким чином, банк зі свого боку обов'язок за договором виконав та надав ОСОБА_4 кредитні кошти, а тому доводи позивача про те, що гроші йому було перераховано не 16.09.2010 в день укладення договору, а 25.08.2010 не мають правового значення для вирішення справи.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Позивач у момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; відповідач надав позивачеві Памятку клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку у письмовому вигляді, що передувало укладенню вказаного договору. Із встановленої банком процентної ставки та розміру отриманих ним з картки грошей позивач мав об'єктивну можливість дізнатися сукупну вартість кредиту.

Рішення суду в частині відмови в позові про стягнення моральної шкоди не оскаржується, а тому відповідно до ст. 367 ЦПК апеляційним судом і не переглядається.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат, здійсненого судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у апеляційному суді.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття,касаційна скарга на постанову може бути подана протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14.06.2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: