Справа № 189/1601/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2018 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.

за участю позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні в порядку проведення його поділу та усунення перешкод в здійсненні права користування майном, -

встановив:

В провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні в порядку проведення його поділу та усунення перешкод в здійсненні права користування майном.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 подав заяву про відвід судді. В обґрунтування поданої заяви посилався на те, що він більше 30 років працює адвокатом і по характеру своєї роботи спілкується з суддями Покровського районного суду Дніпропетровської області. Розгляд цивільної справи в Покровському районному суді Дніпропетровської області суддею Пустовар О.С., де він виступає в якості відповідача при таких обставинах не може бути обєктивним і неупередженим. Головна мета відводу судді Пустовар О.С. це гарантування безсторонності суду, зокрема щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи.

Суд, вивчивши заяву про відвід, приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може брати участь у справі і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Згідно ч.2 ст.39 ЦПК України, з підстав зазначених у ст. 36, 37, 38 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Згідно ч.7 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Згідно ч.8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету ОСОБА_3 Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв'язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного звязку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини повинна визначатися за субєктивним та обєктивним критеріями. Відповідно до субєктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, що свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання обєктивно обґрунтованими».

Європейським Судом з прав людини у рішеннях у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України» безсторонність суду визначається за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Беручи до уваги особисті переконання окремого судді, його безсторонність у справі за суб'єктивним критерієм презюмується. За об'єктивним критерієм у кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки таку природу та ступень, що б свідчити про упередженість суду, та, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З вищезазначеного видно, що право позивача на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з субєктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча обєктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права свободи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її права.

Хоча суддя Пустовар О.С. ні прямо, ні опосередковано не заінтересована в результаті розгляду справи, однак з метою уникнення сумнівів в упередженості та обєктивності судді, заяву про відвід слід задовольнити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відвід судді у даній справі.

Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст.ст. 4, 12, 36, 38, 39, 40 ЦПК України, суд

ухвалив :

Заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні в порядку проведення його поділу та усунення перешкод в здійсненні права користування майном - задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні в порядку проведення його поділу та усунення перешкод в здійсненні права користування майном передати до канцелярії суду для повторного авторозподілу згідно положень ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.С. Пустовар