20.03.2018 227/3233/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 березня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Харьковій Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1, третя особа Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», про звернення стягнення на предмет застави,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, в обґрунтування якої зазначив, що 24.12.2012року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № R6В, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 292 000,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 24.12.2019 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних. В якості забезпечення виконання зобов'язань з відповідачем було укладено договір застави, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль НОМЕР_1. 22.06.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого позивач набув право нового кредитора до відповідача за кредитним договором та укладено договір відступлення права вимоги за договорами застави № 220615зп. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 15.09.2017 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 339875,23 грн., у зв'язку з чим позивач просить звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки Volkswagen, модель - Passat, тип - легковий седан, 2012 р.в., колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_4, що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, виданого ВРЕР № 3 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 22.12.2012 р., шляхом визнання за позивачем права власності на зазначений автомобіль з правом вчинення подальших дій, пов'язаних з переоформленням автотранспортного засобу в органах ДАІ України, наділивши позивача правом зняття з обліку транспортного засобу, а також зобов'язати ОСОБА_1 передати позивачу предмет застави та стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 5098,12 грн.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Згідно наявних у позивача даних про зареєстроване місце проживання відповідачів дана цивільна справа підсудна Харцизькому міському суду Донецької області. У зв'язку з проведенням на території м. Харцизька Донецької області антитерористичної операції, згідно із розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України від 02.09.2014 № 27/0/38-14 розгляд цивільних і кримінальних справ, підсудних Харцизькому міському суду Донецької області, здійснюється Добропільським міськрайонним судом.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 січня 2018 року за зазначеною цивільною справою було призначено підготовче судове засідання, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було.

19 січня 2018 року на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову в порядку ст. 49 ЦПК України, відповідно до змісту якої позивач просить звернути стягнення на предмет застави з правом вчинення подальших дій, пов'язаних з переоформленням автотранспортних засобів в Регіональному сервісному центрі МВС в м. Києві, обґрунтовуючи зазначену заяву тим, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 30 листопада 2015 року № 1532 було ліквідовано Департамент Державної автомобільної інспекції МВС України та його структурні підрозділи, Постановою КМУ від 28 жовтня 2015 року № 889 було утворено територіальні органи з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ, зокрема, утворено Головний територіальний сервісний центр МВС як міжрегіональний територіальний орган з надання сервісних послуг МВС та Регіональний сервісний центр МВС в м. Києві (а.с. 128-129).

Відповідно до ухвали Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30 січня 2018 року підготовче провадження за зазначеною справою було закрито та призначено до судового розгляду по суті, заяву позивача про зміну предмета позову прийнято до розгляду.

Згідно ч. ч. 3, 5 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається, за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмету або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Враховуючи, що позивачем заяву про зміну предмета позову було подано до закінчення підготовчого засідання, а також було надано докази направлення зазначеної заяви іншим учасникам справи, суд вважає за необхідне прийняти зазначену заяву позивача до розгляду.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Представник позивача на електронну пошту суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 157). Відповідач неодноразово викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області, а також в засобах масової інформації, заяви до суду про розгляд справи у його відсутності та доказів поважності своєї неявки до суду не надавав. Від третьої особи також жодних заяв до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача(а.с.157), є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.

Суд вважає за можливе розглянути цивільну справу в порядку заочного розгляду у відсутності відповідача на підставі доказів, що маються в матеріалах справи.

Вивчивши зміст позовної заяви та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем ОСОБА_1 та третьою особою Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк»24 грудня 2012 року було укладено Кредитний договір № R6В, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених у цьому договорі, а позичальник зобов'язувався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути кредит банку, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору позичальник зобов'язувався використати кредит виключно за таким цільовим призначенням - для здійснення розрахунків з метою придбання у власність в інтересах сім'ї нового автомобіля, який не буде використовуватися в комерційних цілях для отримання прибутку. Згідно п. 3.1-3.3 кредитного договору банком позичальнику було надано кредитні кошти в розмірі 292000,00 грн. з кінцевим терміном повернення 24.12.2019 року або достроково у випадках, передбачених цим Договором, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 0,01 % з урахуванням можливості автоматичного збільшення або зменшення процентної ставки, у випадку невиконання зобов'язань, передбачених договором, розмір процентів, визначений в п.п. 3.3.1 договору, автоматично підвищується на 5 % річних з четвертого робочого дня невиконання позичальником хоча б одного із зобов'язань, передбачених п.п. 5.3.9 та 5.3.10 цього Договору. Про збільшення розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення листа та нового графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг. При цьому позичальник підписанням цього договору підтверджує, що для вказаного застосування процентної ставки не вимагається підписання сторонами будь-яких інших додаткових договорів/документів, крім цього договору. Згідно п. 3.4-3.5 кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячно, відповідно до графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг, списання банком платежів здійснюється 28 числа кожного місяця. Пунктом 3.8 кредитного договору встановлено, що виконання зобов'язань за цим договором позичальником своїх зобов'язань забезпечується заставою автомобіля: марки Volkswagen, модель - Passat, тип - легковий седан, 2012 р.в., колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, що зареєстрований за адресою: 86700, АДРЕСА_1, та належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, виданого ВРЕР № 3 м. Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 22.12.2012 року. Згідно п. 5.2.1 Кредитного договору Банк має право відмовити Позичальнику в наданні Кредиту або вимагати дострокового повернення Кредиту, а також нарахованих Процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди у випадках, передбачених цим Договором або чинним законодавством України, зокрема, порушення Позичальником зобов'язань, що випливають/випливатимуть з умов кредитних договорів/договорів забезпечення, що укладені/будуть укладені у майбутньому між Позичальником та ПАТ «ВТБ Банк»; невиконання (неналежне) виконання зобов'язань щодо сплати Платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Договору. Відповідно до п. 5.2.4 кредитного договору у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за цим договором банк має право без отримання додаткової письмової згоди позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобов'язань позичальника за цим договором, у тому числі звернути стягнення на заставлене майно за договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування з майна позичальника, та/або звернутися до поручителів/майнових поручителів, та/або звернутися до колекторського агентства, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договорів забезпечення. При цьому позичальник надає згоду банку на здійснення ним на власний розсуд заходів щодо запобігання, усунення та недопущення порушень позичальником умов цього договору. Для цього банку надається право здійснювати вищезазначені заходи, метою яких є доведення до відома позичальника інформації по виконанню ним своїх зобов'язань за цим договором, рекламні та комерційні пропозиції банку тощо будь-якими методами: здійснювати телефонні дзвінки на контактні телефони позичальника, зазначені позичальником в анкеті при отриманні кредиту, направляти листи, телеграми та інші письмові повідомлення будь-якими засобами поштової доставки, а також засобами електронного зв'язку, в тому числі шляхом направлення SMS-повідомлень. При цьому позичальник несе всі ризики, пов'язані з тим, що направлена банком інформація стане доступною третім особам, у тому числі розкриття інформації щодо позичальника колекторським агентствам.

Отримання відповідачем кредитних коштів відповідно до умов укладеного кредитного договору в розмірі 292 000,00 грн. підтверджується меморіальним ордером № 46890 від 24.12.2012 року ( а.с. 12).

24.12.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави № R6В-Z1, що підтверджується копією укладеного договору, посвідченого приватним нотаріусом Харцизького міського нотаріального округу 24.12.2012 року (а.с. 13-15).

Відповідно до п. 1.1 договору застави за цим договором заставодавець з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі, зокрема, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, неустойки, будь-яких інших платежів та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором, передає заставодержателю в заставу рухоме майно - транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Volkswagen, модель - Passat, тип - легковий седан, 2012 р.в., колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, що зареєстрований за адресою: 86700, АДРЕСА_1, та належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, виданого ВРЕР № 3 м. Донецька при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 22.12.2012 року. Пунктом 1.3 договору застави встановлено, що сторони, укладаючи цей договір, досягли згоди, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити свої вимоги та відшкодувати витрати в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення вимоги заставодержателя, що передбачені умовами кредитного договору та/або цього договору та становлять максимальний розмір вимоги заставодержателя. Відповідно до п. 1.4 договору застави вартість предмета застави визначена сторонами за взаємною згодою та становить 356 840,00 грн.

Згідно копії Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № НОМЕР_6, виданого 27.09.2017 року Філією міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», 25.12.2012 року за № 13435886 реєстратором Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було проведено реєстрацію обтяження у вигляді застави рухомого майна за договором застави № R6В-Z1 від 24.12.2012 року, об'єктом обтяження є автомобіль легковий, марка VOLKSWAGEN, модель - PASSAT, тип - легковий седан, 2012 року випуску, колір - чорний, номер об'єкта: НОМЕР_4, номер державної реєстрації: НОМЕР_1.

22 червня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до умов якого первісний кредитор - ПАТ «ВТБ Банк» передає (відступає) новому кредитору - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с. 58-60). Згідно акта приймання-передачі документації до договору про відступлення права вимоги № 220615нв від 22.06.2015 року на виконання п. 5.2 договору про відступлення права вимоги № 220615нв від 22.06.2015 року, укладеного між новим кредитором та первісним кредитором, первісний кредитор передав, а новий прийняв наступну документацію - кредитну справу за кредитним договором № R6В від 24.12.2012 року, боржником за яким є ОСОБА_1 (а.с. 36). Даний факт також підтверджується реєстром прав вимоги № 1 до договору про відступлення права вимоги № 220615нв від 22 червня 2015 року (а.с. 37).

22 червня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 220615зн, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 22.06.2015 року та зареєстровано в реєстрі за № 1278 (а.с. 61-62). Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору у зв'язку з укладенням сторонами договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами від 22.06.2015 року № 220615нв, згідно якого первісним кредитором відступлено новому кредитору вимоги за кредитними договорами, первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує належні первісному кредитору права заставодержателя в зобов'язаннях за договорами застави, укладеними між первісним кредитором та заставодавцями, що укладені в якості забезпечення виконання боржниками своїх зобов'язань перед первісним кредитором за кредитними договорами. Перелік кредитних договорів, договорів застави, заставодавців та боржників наведено у додатку 1 до цього Договору. З моменту зарахування коштів у розмірі ціни вказаної в договорі про відступлення права вимоги за кредитними договорами на рахунок первісного кредитора, до нового кредитора переходять права вимоги, що визначені у вказаному договорі про відступлення права вимоги за кредитними договорами, після чого відповідно до умов цього договору новий кредитор набуває статусу заставодержателя за договорами застави, перелік яких наведено у додатку 1 до даного договору. Згідно п. 1.2 зазначеного договору за цим договором та договором про відступлення права вимоги за кредитними договорами новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржників сплати грошових коштів у розмірі заборгованості боржників за кредитними договорами, а у випадку невиконання цієї вимоги звернути стягнення на предмет застави і за рахунок предмету застави задовольнити свої вимоги за кредитними договорами у розмірі, що буде визначений на момент їх фактичного задоволення. Право вимоги, що відступається за цим договором, є право звернення стягнення, у випадку невиконання чи неналежного виконання боржником умов кредитних договорів, на рухоме майно, яке належить заставодавцям на праві приватної власності, що є предметом застави за договорами застави. Перелік такого майна наведено в додатку 1 до даного договору.

Відповідно до додатку 1 до договору відступлення права вимоги за договорами застави № 220615зн від 22.06.2015 року ПАТ «ВТБ Банк» було передано документи ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» щодо відступленого права вимоги, зокрема, за кредитним договором № R6В від 24.12.2012 року та договором застави № R6В-Z1 від 24.12.2012 року, заставодавцем за яким є ОСОБА_1, предметом застави є автомобіль Volkswagen Passat 2012 р.в., НОМЕР_1 (а.с. 64). Загальний розмір заборгованості станом на день укладання зазначеного договору складав 259718,41 грн.

Згідно копії Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) № 53547708, виданого 27.09.2017 року Філією міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 13435886 контрольна сума Б134085075 було внесено наступні зміни: зміну відомостей про обтяження: 27.09.2017 року зареєстровано звернення стягнення за договором відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами 220615нв від 22.06.2015 року (а.с. 38).

Судом встановлено, що згідно Реєстру прав вимоги № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 220615нв від 22 червня 2015 року станом на момент укладення зазначеного Договору загальна сума заборгованості складала 259 718,41 грн., яка складається з: 188 316,84 грн. - сума основного боргу за кредитом; 34 764,70 грн. - сума простроченого основного боргу за кредитом; 1,51 грн. - сума нарахованих процентів; 18,56 грн. - сума прострочених процентів; 36 616,80 грн. - сума комісій (а.с. 37).

Як зазначає позивач в своїй заяві, у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 339 875,23 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом, яка складає 223 081,54 грн., заборгованість по відсотках, яка становить 20,07 грн., заборгованість по комісії, яка становить 36 616,80 грн., а також з урахування індексу інфляції та 3 % річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 15.09.2017 року становить 80156,82 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 40).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, станом на момент звернення до суду з позовною заявою заборгованість за кредитним договором становила 259718,41 гр. Сума 3% річних на зазначену суму заборгованості складає 17419,00 грн( 259 718,41 х 3%/365х 816=17419 грн.)

Окрім того, втрати від інфляції за період з червня 2015 року (з моменту відступлення прав вимоги за кредитним договором до позивача) до 15.09.2017 року склали:

-червень 2015 - 100,4;-липень 2015 - 99,0;-серпень 2015 - 99,2;-вересень 2015 - 102,3;-жовтень 2015 - 98,7;-листопад 2015 - 102,0;-грудень 2015 - 100,7;-січень 2016 - 100,9;-лютий 2016 - 99,6;-березень 2016 - 101,0;-квітень 2016 - 103,5;-травень 2016 - 100,1;-червень 2016 - 99,8;-липень 2016 - 99,9;-серпень 2016 - 99,7;-вересень 2016 - 101,8;-жовтень 2016 - 102,8;-листопад 2016 - 101,8;-грудень 2016 - 100,9;-січень 2017 - 101,1;-лютий 2017 - 101,0;-березень 2017 - 101,8;-квітень 2017 - 100,9;-травень 2017 - 101,3;-червень 2017 - 101,6;-липень 2017 - 100,2;-серпень 2017 - 99,9, а всього 124,15%

Таким чином, інфляційне збільшення суми боргу склало 62 737,82 грн( 259 718,41 х124,15% = 62737,82 грн)

Загальна сума заборгованості по кредиту з урахуванням інфляційного збільшення та 3% річних складає 339 875,23 грн.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про заставу» встановлено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно статті 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п'ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду.

За ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначається правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобов"язань, а також правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобов"язань, а також правовий режим виникнення оприлюднення та реалізації інших прав юридичних осіб і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону.Отже, Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна. Положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечить Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Пунктом 4 ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

За змістом п.1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання в порядку, встановленого цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, за заявою позивача Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни до відомостей про обтяження 27.09.2017 року на підставі Договору про відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв від 22.06.2015 року, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № НОМЕР_6, виданого 27.09.2017 року Філією міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» (а.с. 39).

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до ст. 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, позичальник має прострочену заборгованість за кредитним договором, як за тілом кредиту, так і за процентами, позивач має підстави для заявлення вимоги про звернення стягнення на предмет застави.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім того, згідно ч.1 ст.25 Закону України " Про заставу" якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставо- давцю.

Як вбачається з копії договору застави № R6В-Z1від 24.12.2012року, яка мається в матеріалах справи, а саме п.1.4 цього договору, сторонами було визначено вартість предмету застави в розмірі 356 840,00 грн.(а.с.13-15). Позивач в своїх вимогах просить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 339 875,23грн. Таким чином, різниця між вартістю предмету застави та заявленою позивачем сумою заборгованості за кредитним договором № R6В від 24.12.2012 року складає 16964грн.77 коп., і вона підлягає поверненню позивачем на користь відповідача внаслідок звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання за позивачем права власності на предмет застави згідно ч.1 ст.25 Закону України " Про заставу".

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 5098,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням № Т28395940 від 28.09.2017 року (а.с. 5). Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 5098,12 грн. пропорційно розміру заявлених вимог.

На підставі ст.ст. 512, 514, 590, 625, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», керуючись ст.ст. 10, 80, 81, 83, 280-282, 284, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у розмірі 339 875,23 гр.( заборгованість за кредитом в розмірі -259 718,41 грн., з яких : 188 316,84 грн. - сума основного боргу за кредитом; 34 764,70 грн. - сума простроченого основного боргу за кредитом; 1,51 грн. - сума нарахованих процентів; 18,56 грн. - сума прострочених процентів; 36 616,80 грн. - сума комісій , 3% річних на зазначену суму заборгованості- 17419,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 62 737,82 грн.) станом на 15.09.2017 року, за кредитним договором № R6B від 24.12.2012 року, звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки - VOLKSWAGEN, модель - PASSAT, тип - легковий сєдан, 2012 р.в., колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі - НОМЕР_4, з визначеною в договорі застави вартістю 356 840грн.00 коп., що належить відповідачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, виданого ВРЕР № 3 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 22.12.2012 р., шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» право власності на автомобіль марки - VOLKSWAGEN, модель - PASSAT, тип - легковий сєдан, 2012 р.в., колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі - НОМЕР_4, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, виданого ВРЕР № 3 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 22.11.2012 р., з правом вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» подальших дій, пов'язаних з переоформленням автотранспортних засобів в Регіональному сервісному центрі МВС в м. Києві, а саме: правом зняття з обліку транспортного засобу автомобіля марки - VOLKSWAGEN, модель - PASSAT, тип - легковий сєдан, 2012 р.в., колір - чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі - НОМЕР_4, що належить ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, виданого ВРЕР № 3 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 22.12.2012 р. та поставленням на облік.

Зобов"язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» повернути ОСОБА_1 різницю між вартістю предмету застави, визначеною в договорі застави № R6В-Z1від 24.12.2012 року та заявленою позивачем сумою заборгованості за кредитним договором № R6В від 24.12.2012 року, в розмірі 16964грн.77 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» витрати зі сплати судового збору в розмірі 5098,12 гривень.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Позивач : Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія " Довіра та гарантія" , , 04112,м.Київ,вул.Авіаконструктора І.Сікорського буд.8 корп.А пов.6 оф.32

Відповідач : ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1.н.,іпн НОМЕР_3, 86700,АДРЕСА_2

Третя особа :Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» , 03127, м.Київ,бул. Т.Шевченка 8/26

Суддя В.В. Корнєєва

20.03.2018