Справа № 450/3532/17 Провадження № 2/450/806/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

за участю: секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

позивача ОСОБА_1 та представника позивачів ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

21.12.2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення з нього в загальному розмірі 28 436,33 грн. інфляційних втрат та 3 % річних за несвоєчасне виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.11.2016 року про стягнення з відповідача на їх користь грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди в загальній сумі 200 тис. грн., за період з 25.11.2016р. по 31.12.2017р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення суду зводиться до сплати відповідачем грошей за спричинену моральну шкоду, тобто є грошовим зобовязанням, що виникло з деліктних правовідносин ( заподіяння шкоди), яке відповідач виконувати належним чином не бажає. Тому просять в порядку ст.625 ЦК України стягнути з відповідача нараховану суму, а також понесені витрати на правничу допомогу адвоката.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з вище зазначених підстав та просить їх задовольнити. Уточнив, що з часу прийняття судом рішення про стягнення з ОСОБА_6 в загальній сумі 200 тис. грн., останній почав сплачувати заборгованість тільки з листопада 2017р., перераховуючи щомісяця по 1,5 тис. грн. кожному.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_4 в судове засідання не явилися, не повідомили причини неявки, їх інтереси в суді представляв за довіреністю позивач ОСОБА_1

Представник позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_4- адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов довірителів підтримав та просить його задоволити повністю в порядку ст.625 ЦК України. Стверджує, що заявлені позовні вимоги - це спосіб захисту порушеного права, а не зміна розміру на відшкодування спричиненої шкоди.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_3 позов не визнав повністю та в його задоволенні просить відмовити, пославшись на те, що встановлений судовим рішенням розмір шкоди має преюдиційне значення для суду при вирішенні справи, і суд не вправі змінювати його, в тому числі шляхом застосування положень ст.625 ЦК України. Вважає, що нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Зазначив, що розрахунок грошового зобов»язання не відповідає вимогам закону, оскільки рішення суду набрало законної сили 12.06.2017р., тому саме з даної дати необхідно розпочати розрахунок.

Повно та всебічно з»ясуваши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

Таке зобовязання зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.11.2016 року, яке змінено рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.06.2017р., та яке набрало законної сили 12.06.2017р., вирішено стягнути з ОСОБА_6 грошову компенсацію за заподіяння моральної шкоди на користь: ОСОБА_4 у розмірі 100 000,00 грн.; ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у розмірі по 50 000,00 грн. кожному, що в загальному становить 200 000,00 гривень.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються, в тому числі , в їх поясненнях.

Згідно пояснень, даних в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1, ОСОБА_6 почав сплачувати заборгованість тільки з листопада 2017р., і даний факт підтвердив представник відповідача. З цих підстав суд вважає дані обставини встановленими.

Згідно проведеного позивачами та долученого до позовної заяви розрахунку, позивачі просять стягнути з відповідача на їх користь 3% річних від простроченої суми боргу та витрати від знецінення грошових коштів за період з 25.11.2016р. по 31.12.2017 року включно, в загальному розмірі 28436,33 грн.

Однак такий розрахунок не можна вважати вірним, оскільки рішення суду про стягнення з відповідача ОСОБА_6 на користь позивачів в загальній сумі 200 тис. грн., набрало законної сили 12.06.2017 року, тому саме з цієї дати у ОСОБА_6 виникло грошове зобов»язання перед позивачами ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_4 зі сплати зазначених коштів, що узгоджується з приписами ст.529 ЦК України про те, що зобов»язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_6 з листопада 2017р. почав частинами сплачувати позивачам заборгованість.

З врахуванням встановленого суд приходить до обґрунтованого висновку, щодо наявності між сторонами грошових зобовязань, які ОСОБА_6 належним чином не виконує, що дає підстави для стягнення на користь позивачів інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобовязання, оскільки боржник зобовязаний відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми.

З цих підстав позовні вимоги підлягають до задоволення про стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми боргу та витрат від знецінення грошових коштів за період з 12.06.2017р. по 30.11.2017 року. Тому, згідно проведеного перерахунку, до стягнення з відповідача підлягають: 2820,00 грн. - 3%річних від простроченої суми боргу та 9847,55 грн.- витрат від знецінення грошових коштів, що в загальній сумі становить 12 667,55 грн.

Що стосується тверджень представника відповідача про те, що нарахування процентів на суму шкоди є подвійною мірою відповідальності, то такі не суд не приймає до уваги з врахуванням того, що за змістом ст.625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Дані висновки суду узгоджуються з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду України №6-113цс14 від 01.10.2014р., №6-2168цс15 від 30.03.2015р. та №6-1946цс16 від 06.07.2016р.

Також з відповідача, згідно ст.ст.133, 141 ЦПК України підлягають до стягнення понесені позивачами витрати з оплати професійної правничої допомоги в розмірі 1700,00 грн., так як такі документально підтверджені.

Керуючисьст.ст.11,509,529, 625 ЦК України, ст.ст. 3-5,10,81,133,137,141,258-259, 263-265,273, 351-355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2; ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3; ОСОБА_5, які проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, 8239,55 грн.

(вісім тисяч двісті тридцять дев»ять гривень 55 копійок) витрат від знецінення грошових коштів та 3% річних від простроченої суми боргу за період з 01.08.2017р. по 30.11.2017 року включно.

Стягнути з ОСОБА_6, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2; ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3; ОСОБА_5, які проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, 1700,00 грн. ( одна тисяча сімсот гривень) витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.273 ЦПК України.

Повне рішення складено 26.03.2018р.

СуддяОСОБА_7