Справа № 212/4084/18
У Х В А Л А

14 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, ознайомившись із заявою акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2, ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2018 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла заява акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 суми заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 за період з жовтня 2013 року по червень 2018 року в розмірі 14115,02 грн., інфляційні витрати в розмірі 3922,81 грн., 3% річних - 594,25 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 176,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

При цьому, відповідно до п. 5 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою.

У відповідності до розяснень викладених у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви, перевіряється, чи не пропущений заявником строк позовної даності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» за зазначеною заявою просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2013 по 01.06.2018, який перевищує трирічний строк.

Зазначені обставини свідчать про те, що заявником заяву про видачу судового наказу подано з вимогами, які перевищують строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України.

Таким чином, перевіривши та ознайомившись з матеріалами справи, враховуючи, що з моменту виникнення у заявника права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, тому суддя відмовляє акціонерному товариству «Криворізька теплоцентраль» у видачі судового наказу за заявленими вимогами.

Відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу, з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160, 161, 165,166, 167 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити акціонерному товариству «Криворізька теплоцентраль» у видачі судового наказу про стягнення суми заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Колочко