Провадження № 2/344/1313/18
У Х В А Л А

30 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Панель Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фін-Ліс» та ОСОБА_1 про розірвання договору, визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків його недійсності,-

В С Т А Н О В И В:

Судом прийнято до провадження вказану цивільну справу 16 жовтня 2018 року.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач першою позовною вимогою просить суд розірвати договір № 1-04/17-Ф купівлі-продажу обладнання з розстрочкою платежу від 07 квітня 2017 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вуд Панель Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фін-Ліс».

Сторони по справі в судове не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлені належним чином.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 клопотав суд про закриття провадження по справі в частині позовних вимог про розірвання договору № 1-04/17-Ф купівлі-продажу обладнання з розстрочкою платежу від 07 квітня 2017 року.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Дане положення узгоджуються із ст. 15 ЦПК України в редакції чинній на момент подання позовної заяви до суду.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України.

За змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ст. 12 ГПК України (в редакції чинній на момент звернення із позовом до суду) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.

Аналізуючи викладене, можна прийти до висновку, що на момент звернення із позовом до суду (до набрання чинності ЦПК та ГПК Ураїни в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII) та на даний час, вимога про розірвання договору № 1-04/17-Ф купівлі-продажу обладнання з розстрочкою платежу від 07 квітня 2017 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вуд Панель Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фін-Ліс» не підлягала та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки стосується питання розірвання та виконання господарського договору, укладеного між юридичними особами.

За змістом ч. 1 ст. 20 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог про розірвання договору № 1-04/17-Ф купівлі-продажу обладнання з розстрочкою платежу від 07 квітня 2017 року слід закрити, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, керуючись ст.ст. 197-200, 259-261 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вуд Панель Плюс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фін-Ліс» та ОСОБА_1 про розірвання договору, визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків його недійсності в частині першої позовної вимоги про розірвання договору № 1-04/17-Ф купівлі-продажу обладнання з розстрочкою платежу від 07 квітня 2017 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вуд Панель Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фін-Ліс»

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Суддя О.М. Бабій