Березівський районний суд Одеської області
04.06.2018
Справа № 494/701/18
Провадження № 2-о/494/155/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2018 року Березівський районний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.

при секретарі судового засідання Твердун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із заявою до суду про встановлення факту проживання на Україні, посилаючись на те, що він вже більше 14 років проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. 6 вересня 2003 року у відділі РАЦС Березівського РУЮ між ним та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, від якого 31 травня 2004 року народився син, ОСОБА_3 2 вересня 2008 року він отримав паспорт громадянина України та на даний час, у звязку з важкою хворобою, у нього виникла необхідність виїхати з території України з метою лікування. Однак заінтересованою особою йому було повідомлено, що для перетинання державного кордону потрібно встановити факт про безперервність проживання на законних підставах з 23 серпня 1991 року на території України. У звязку з цим просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт безперервного його проживання на території України на законних підставах з 23 серпня 1991 року з метою подальшого виїзду на лікування за межі України, а справу розглядати за його відсутністю, так як важкий стан здоровя перешкоджає йому прибути в судове засідання.

Представник Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився та про причини своєї неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлено, що заявник 6 вересня 2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Березівського районного управління юстиції зареєстрував з ОСОБА_4 шлюб, від якого 31 травня 2004 року народився ОСОБА_3, та 2 вересня 2008 року був прийнятий до громадянства України, про що свідчать свідоцтва про його одруження й народження дитини та паспорт громадянина України (а.с.4-6).

Карткою фізичної особи-платника податків, виданою Любашівською міжрайонною державною податковою інспекцією 25 квітня 2004 року, підтверджується, що ОСОБА_5 одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с.7).

Як убачається з домової книги та довідки Василівської сільської ради Біляївського району Одеської області, заявник в період з 23 серпня 1991 року разом зі своїм братом ОСОБА_6 мешкав в с.Василівка Біляївського району Одеської області по вул.Кірова, 90 (а.с.10-13).

У ст.ст.4,18 Додатку №6 Європейської конвенції про громадянство від 6 листопада 1997 року закріплено, що правила кожної держави-учасниці, які стосуються громадянства, ґрунтуються на таких принципах: кожна особа має право на громадянство, безгромадянства слід уникати й жодна особа не може бути безпідставно позбавлена громадянства; у випадках державонаступництва кожна відповідна держава-учасниця дотримується у питаннях громадянства принципів верховенства права, норм захисту прав людини та вищевикладених принципів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, зі змісту якого слід розуміти, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України» іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотанням прийняті до громадянства України; умовою для прийняття до громадянства України є безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх пяти років.

Положенням ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду з України громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Кодексом; громадянин України ні за яких підстав не може бути обмежений у праві на виїзд з України.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в підтвердження факту безперервного проживання на території України з 23 серпня 1991 року заявником надано належного й достатнього обгрунтування, у звязку з цим заяву слід задовольнити.

Встановлення факту безперервного на законних підставах проживання на території України заявникові необхідно для виїзду на лікування за межі України.

Керуючись ст.ст.12,81,89,264 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, безперервно на законних підставах проживав на території України станом на 23 серпня 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: