441/1510/18 2/441/789/2018
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2018 року Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Українець П.Ф.

за участі секретаря Пеленської Х.О.

розглянувши відкрито у залі судового засідання у м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_1 до Дубаневицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., третя особа ОСОБА_2, Городоцька РДА Львівської обл. про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 10.09.2018р. звернулась із позовом до Дубаневицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., просила визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті 09.05.2016р. ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку площею 0,6006 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Дубаневицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. та згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 055941 від 19.10.2001р. належала ОСОБА_4 Вимоги мотивувала тим, що 14.04.2001р. помер її батько ОСОБА_4, після його смерті відкрилася спадщина, на вищеозначену земельну ділянку, що після смерті спадкодавця спадщину прийняла її мати та дружина спадкодавця ОСОБА_3, шляхом вступу в управління спадковим майном, що після смерті останньої 09.05.2016р., вона у встановлений законом строк звернулась в нотконтору для прийняття спадщини, що нотаріус в оформленні спадкових прав на спірну земельну ділянку відмовила, оскільки державний акт виданий після смерті ОСОБА_4 В інший спосіб, як звернутись до суду вона оформити спадщину не може, просила позов задовольнити.

В суді позивачка ОСОБА_1 позов підтримала з мотивів у ньому наведених, просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті 09.05.2016р. ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку площею 0,6006 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що на території Дубаневицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. та згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 055941 від 19.10.2001р. належала ОСОБА_4, від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась.

Представник Дубаневицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. в судове засідання не зявився, 02.10.2018р. сільський голова подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представництва (а.с.35).

Третя особа ОСОБА_2 пояснив, що на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 не претендує, за спадщиною не завертався і звертатись не буде, просив позов задовольнити.

Представник Городоцької РДА в судове засідання не зявився.

Заслухавши позивачку, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Із пояснень позивачки, із копії довідки відділу РАЦС Самбірського МУЮ Львівської обл. від 12.04.2018р. (а.с.9)видно, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 08.08.1948р. зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвище подружжя - ОСОБА_4.

Як убачається із копії свідоцтва про народження серія І-УР № 859087 і свідоцтва про одруження серія І-СГ № 498698 (а.с.8), ОСОБА_1, 18.03.1961р.н., її батьками значаться ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Із копії свідоцтва про смерть І-СГ №245314 (а.с.7) видно, що ОСОБА_4 помер 14.04.2001р.

Так, згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р., у разі відкриття спадщини до 01.01.2004р. до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР (ЦК УРСР).

Відповідно до ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР від 18.07.1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За положеннями ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Із пояснень позивачки, із копії державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 055941 від 19.10.2001р., із довідки Дубаневицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 448 від 07.09.2018р. (а.с.11, 21) убачається, що ОСОБА_4 до дня смерті проживав та був зареєстрований на ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним була зареєстрована та проживала в т.ч. ОСОБА_3, що йому належала земельна ділянка площею 0,6006 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дубаневицької сільської ради, на яку останньому 19.10.2001р. видано державний акт, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 шляхом вступу в управління спадковим майном.

З копії свідоцтва про смерть серія І-СГ № 417310 (а.с.6) убачається, що ОСОБА_3 померла 09.05.2016р.

За життя 04.11.2011р. ОСОБА_3 склала заповіт, за яким, на випадок смерті, все належне їй майно і все те, що буде належати їй на час смерті і на яке за законом матиме право, заповіла дочці ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.ст. 373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч дарування, прийняття спадщини, тощо.

Відповідно до положень ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Позивачка ОСОБА_1, як убачається із матеріалів справи (а.с.10, 19, 22-24) звернулась в нотконтору для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, що нотаріус видала їй свідоцтво про право на спадщину після смерті останньої, між тим в оформлення спадкових прав на земельну ділянку площею 0,6006 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дубаневицької сільської ради, що належала ОСОБА_4 відмовила, оскільки державний акт про право власності на неї виданий після смерті спадкодавця.

Між тим, аналізуючи вищенаведене та зібрані у справі докази, суд вважає, що ОСОБА_4 за життя вчинив увесь обсяг дій для набуття у передбаченому законом порядку у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить той факт, що Городоцька районна державна адміністрація, видаючи державний акт про право приватної власності на землю ОСОБА_4 у 2001 році, фактично визнала право останнього на отримання у власність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Означений державний акт зареєстрований у встановленому порядку, ніким не оспорюється, а отже дійсний.

Той факт, що бланк державного акта про право приватної власності на землю був заповнений та виданий після смерті ОСОБА_4 не може слугувати підставою для звуження та обмеження прав спадкодавця на землю, на яку він мав право.

За наведеного, суд приходить переконання, що ОСОБА_4 правомірно володів земельною ділянкою площею 0,6006 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дубаневицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., що після його смерті ОСОБА_3 в порядку ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину, що після смерті останньої позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки у визначений законом строк звернулась в нотконтору для прийняття спадщини, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, а тому визнає за позивачкою право власності на означену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті 09.05.2016р. ОСОБА_3, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,6006 га, що розташована на території Дубаневицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. та згідно державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЛВ № 015941 від 19.10.2001р. належала ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.11.2018р.

Суддя Українець П.Ф.