Справа № 361/3679/17
Провадження № 2/361/297/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 травня 2018 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Чуксіну В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бровари у присутності сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2, їх представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановив:

Позивачка в позовній заяві просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5, 18.09.2006р.н., і сина ОСОБА_6, 8.04.2011р.н., у твердій грошовій сумі по 3000грн. на дитину в місяць, з урахуванням індексації, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину на місяць. До початку розгляду справи по суті збільшила розмір позовних вимог і просила стягнути з відповідача аліменти на дітей у розмірі по 5000 грн. на дитину в місяць, з урахуванням індексації, та стягнути з відповідача заборгованість по аліментам, що утворилась з 14.04.2015р. по 20.06.2017р. (день подання позову до суду). Позовні вимоги вмотивувала тим, що діти проживають з нею, вона повністю їх утримує, а батько дітей (відповідач) жодним чином не приймає участь в утримані дітей.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, що діти проживають з ним у його будинку, знаходяться на його повному утриманні, натомість мати дітей (позивачка), хоча і з його дозволу проживає у його будинку після розлучення, але ніде не працює, не має своїх доходів, не проживає з дітьми, не приділяє їм ніякої уваги, легковажно ставиться до дітей, ніякої участі в утриманні і матеріальному забезпеченні дітей не приймає.

Відповідач подав зустрічний позов, в якому просить стягнути з позивачки на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5, 18.09.2006р.н., і сина ОСОБА_6, 8.04.2011р.н., у розмірі 1/3 частини її доходів на двох дітей у місяць. Позовні вимоги вмотивував тим, що діти проживають з ним, і він повністю сам утримує дітей, а мати дітей їх не утримує.

Позивачка зустрічний позов до неї не визнала, вважає його безпідставним.

В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні її позову та на відмові у зустрічному позові, посилаючись на те, що в даний час діти проживають хоча і у будинку, належному відповідачу, але з нею. Вона їм готує, доглядає, купляє речі (одяг, шкільне приладдя та іграшки), відвідує з дітьми розважальні заклади, кафе, вивчає з ними уроки, що сама утримує дітей, маючи певні підробітки , а також отримуючи гроші від батьків і сестри; що відповідач викрав у неї чеки та квитанції, які могли б бути нею подані суду на підтвердження її витрат; були випадки, коли вона давала відповідачу гроші, а той купляв речі для дітей, що він давав гроші на їжу, а вона готувала. Вважає, що аліменти мають бути стягнуті саме на її користь, бо вона є матір,ю дітей, не позбавлена батьківських прав, є очевидним фактом, що діти проживають з нею, тому вона не повинна доводити, що діти проживають з нею, що відповідач має можливість виплачувати аліменти, і, крім того, з тих підстав, що відповідач створив умови неможливого проживання для неї у його будинку, тому з 1-го вересня 2018 року вона разом з дітьми планує переїхати жити в місто Київ. Позовні вимоги в частині підстав для стягнення заборгованості по аліментам за минулий час не обґрунтувала. Просила не приймати до уваги докази, надані другою стороною, враховуючи що відповідач є депутатом і мав можливість збирати любі довідки, натомість їй постійно відмовляли у наданні довідок і інших доказів.

Відповідач та його представник позов не визнали, пояснивши, що позивачка під час шлюбу не працювала й на даний час ніде не працює, не має джерел доходу, після розірвання шлюбу залишилась проживати у його будинку , іноді готує для дітей, але за його кошти, дуже рідко з'являється вдома, буває відсутньою по декілька днів, у вихованні і догляді за дітьми йому допомагають його батьки; він сам повністю утримує дітей, купляє одяг, іграшки, все необхідне для навчання, їжу, за власні кошти оздоровлює дітей; позивачка дійсно іноді проводила час з дітьми, але купляла їм шкідливу їжу і напої, шкодячи здоров,ю дітей з урахуванням діагнозу гастрит. Відповідач вважає що відсутні підстави для стягнення аліментів на утримання дітей на користь позивачки, оскільки право на аліменти на утримання дітей має той з батьків, з ким проживають діти, також відсутні підстави для стягнення аліментів за минулий час, протягом якого діти знаходились на його утриманні, і у даному випадку не повинна враховуватись та обставина, що з вересня 2018 року позивачка планує переїхати з дітьми жити до Києва; що у тому випадку, якщо вони надалі визначаться саме з таким проживанням дітей, то він не ухилятиметься від утримання дітей. Також на той випадок, якщо суд все ж дійде висновку про сяяння з нього аліментів, то просив врахувати необґрунтованість розміру заявлених позивачкою позовних вимог, враховуючи, що має зарплату 8000-9000грн. обґрунтовуючи зустрічний позов , просив врахувати, що як до звернення позивачки з позовом до суду, так і на даний час, діти проживають з ним і знаходяться на його утриманні.

Вислухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків:

З свідоцтв про народження дітей, з рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2015р. (справа № 361/1018/15-ц, провадження № 2/361/906/15) встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Шлюб розірвано у судовому порядку, з тексту рішення суду про розірвання шлюбу вбачається, що питання про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу не вирішувалось.

Згідно довідки Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 20.07.2017р., ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

З довідки Виконавчого комітету Княжицької сільської ради Броварського району Київської області від 21.09.2017р. форма № 3 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає у будинку № 1 по вул. Залозного у с. Княжичі, є власником лицьового рахунку, є власником даного будинку, у даному будинку також значаться зареєстрованими: ОСОБА_1 колишня дружина- зареєстрована з 09.02.2011р., ОСОБА_7 син - з 16.06.2011р., ОСОБА_8 син - з 06.07.2011р.

З витягу про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно видно, що на підставі договору дарування № 4429 від 01.12.2010р. ОСОБА_2 набув у власність і а даний час є власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Залозного Я., будинок №1.

З довідки від 29.08.2017р. встановлено, що ОСОБА_2 працює у ТОВ Фірма «Цеоліт» з 07.04.2015 р., обіймає посаду головного інженеру, сума доходу за період з 01.08.2016р. по 31.07.2017р. складає 106628,05 грн.

З довідки від 30.11.2017р. встановлено, що ОСОБА_2 працює у ТОВ Фірма «Цеоліт» з 07.04.2015 р., обіймає посаду головного інженеру, сума доходу за період з 01.07.2016р. по 31.10.2017 р. складає 143781,50 грн.

З акту обстеження житлово побутових умов ОСОБА_2 від 25.09.2017р., складеного депутатом Княжицької сільської ради ОСОБА_9 у присутності сусідів ОСОБА_10 і ОСОБА_11, встановлено, що у будинку № 1 по вул. Залозного у с. Княжичі проживають: ОСОБА_2 (відповідач) власник будинку, ОСОБА_7 син власника, ОСОБА_8 син власника, ОСОБА_1 (позивачка) колишня дружина власника. ОСОБА_2 разом з синами ОСОБА_5 і ОСОБА_8 використовують для проживання приміщення на другому поверсі будинку, ОСОБА_2 займає житлову кімнату, позначену в технічному паспорті під номером 21, діти ОСОБА_7 і ОСОБА_8 займають житлову кімнату, позначену у технічному паспорті під номером 22, для власних потреб вони використовують розташовані на другому поверсі санвузол та кімнату для занять спортом. Колишня дружина ОСОБА_1 для свого особистого проживання використовує кімнату на першому поверсі будинку, позначену в технічному паспорті під № 16 та користується санвузлом, розташованим на першому поверсі. Кухня та інші приміщення першого поверху використовуються спільно.

З акту обстеження умов проживання від 21.08.2017р., складеного начальником Служби у справах дітей та сім,ї ОСОБА_12 спільно з сусідкою ОСОБА_13 і фахівцем з соц.роботи ЦССДМ ОСОБА_14, - за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Залозного, 1, з метою перевірки фактів, викладених у заяві ОСОБА_2 та профілактичної бесіди з ОСОБА_1, за результатами обстеження встановлено, що за вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_2 власник, ОСОБА_1 колишня дружина, ОСОБА_7 син власника, ОСОБА_8 син власника, для виховання та розвитку дітей створені такі умови: є ліжка, шафа для речей, стіл для індивідуального навчання, є окрема кімната для занять спортом. Перевіркою також встановлено, що діти ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відпочивають разом з батьком на морі, ОСОБА_15 на протязі року дуже рідко з'являється вдома. Зі слів ОСОБА_7, він востаннє бачив маму у четвер, тобто 17.08.2017р., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відвідують секцію плавання з осені по весну.

З проїзних документів встановлено, що 05.08.2017 р. ОСОБА_8, ОСОБА_7 і ОСОБА_2 виїхали за напрямом Київ Новоолексіївка.

З акту обстеження умов проживання складеного начальником ССДС ОСОБА_12, фахівцем з соц.роботи ЦССДМ ОСОБА_14 і фахівцем з соц.роботи Княжицької сільської ради ОСОБА_16 за адресою: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Залозного, , 1від 21.09.2017р. встановлено, що для виховання та розвитку дітей створені умови, які забезпечують повноцінний розвиток дітей, умови проживання належні, є окремі кімнати для дітей, що діти частко залишаються без догляду дорослих, зі слів ОСОБА_11, також діти запрошують до будинку інших дітей та влаштовують небезпечні ігри з вогнем, катаються на квадроциклі по проїзній частині. Зі слів ОСОБА_2 причиною такого стало те, що мати не попередивши його про її відсутність вдома, залишила дітей самих, без нагляду.

З довідки Княжицької сільської ради від 03.03.2017р. вбачається, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває у списковому складі та відвідує ДНЗ «Вишенька» з 01.09.2014р.

З довідки Княжицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. від 09.03.2017р. вбачається, що ОСОБА_7 навчається у 4-В класі.

З довідки - характеристики щодо участі у вихованні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що з 2010 р. ОСОБА_7 відвідував дошкільний навчальний заклад «Вишенька», а ОСОБА_8 з 2014 р. Вихованням дітей протягом відвідування садочком займався в основному батько -

ОСОБА_2. Він кожного ранку приводив дітей до дитячого садка, а якщо не міг забрати дітей з поважних причин, то домовлявся з вихователем, бо мама відмовлялася їхати забирати дітей автобусом. Батько приймав активну участь у навчальному процесі дітей, регулярно відвідував батьківські збори, взаємодіяв з педагогічним колективом та прислухався до їх рекомендацій.

З характеристики батька ОСОБА_7, учня ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8, учня ІНФОРМАЦІЯ_5, наданої директором Княжицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Олійник О.Б. і класним керівником ОСОБА_17, встановлено, що ОСОБА_2 проживає у с. Княжичі, має вищу освіту, має двох дітей ОСОБА_7 і ОСОБА_8. ОСОБА_2 сумлінно виконує обов'язки батька, кожного ранку відвозить дітей до школи і забирає із занять, обов'язково піднімається у клас і цікавиться новинами дня, спілкується з викладачами, відвідує батьківські збори, допомагає у навчанні, завжди цікавиться успіхами свої синів, забезпечує дітей всім необхідним для навчання, проявляє ініціативу в організаційних питаннях (свята, екскурсії, ремонт класу). Вплив батька на дітей позитивний, діти його люблять, поважають і прислухаються до його слів, а він, в свою чергу, підтримує їх.

З виписки № 3645 від 04.11.2017 р. із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що у період з 28.08.2017 р. по 04.09.2017 р. дитина перебувала на стаціонарному лікуванні із діагнозом гастроентероколіт.

З висновку від 02.03.2017 р. за результатами перевірки, проведеної на підставі рапорту оперативного чергового Броварського ВП встановлено, що 02.03.2017 р. до чергової частини Броварського відділу поліції телефоном надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_18 про те, що у с. Княжичі по вул. Залозного, 1 конфлікт з чоловіком. В ході проведення перевірки було опитано ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, жительку с. Княжичі, яка повідомила, що перебуваючи за місцем проживання у неї виникло непорозуміння з колишнім чоловіком ОСОБА_2, оскільки він не впускав її на подвір'я їх спільного домоволодіння. Повідомила, що у подальшому буде звертатися до суду з даного приводу. До приїзду працівників поліції конфлікт було вичерпано, ОСОБА_2 впустив її на подвір'я. До поліції звернулася з метою фіксації даної події. Опитаний в ході перевірки ОСОБА_2 повідомив, що ніяких конфліктів з колишньою дружиною ОСОБА_1 не було, протиправних дій відносно неї він не вчиняв, підстави її звернення до поліції йому не відомі, про факт звернення ОСОБА_1 до поліції дізнався від працівників поліції, проведено профілактичну бесіду.

Позивачка також посилається як на доказ, на Витяг з кримінального провадження №0003801, згідно якого 26.09.2017р. ОСОБА_1 повідомила про вчинення кримінального правопорушення, обставини: 26.09.2017р. приблизно о 12-00 ОСОБА_2 здійснив крадіжку грошей і квитанцій про придбання продуктів харчування та речей для дітей. Разом з тим, даний витяг суд не приймає як належний доказ скоєння відповідачем порушення, про яке заявила позивачка, як належний та допустимий доказ крадіжки документів у неї, оскільки для вставлення і підтвердження даних фактів та обставин закон визначає інший порядок і спосіб доказування. Даний витяг може бути підтвердженням лише самого факту звернення позивачки з заявою до поліції.

Позивачка також подає як доказ Характеристику працівника Княжицького Будинку побуту на ОСОБА_1, в якій вказаною особою у письмовому вигляді підтверджується, що ОСОБА_1 відвідує магазин Будинку побуту і купує все, що потребують її діти ОСОБА_7 і ОСОБА_8. По суті даний документ є звичайною письмовою заявою певної фізичної особи, який не є таким документом як характеристика, яка може видаватись уповноваженою посадовою особою відповідного органу, установи, підприємства, організації, - до яких вказана особа, що надала заяву, не відноситься; дана заява не містить всіх необхідних реквізитів документу - як письмового доказу, зокрема печатки підприємства, що його видало. Вказана особа не заявлена як свідок і не допитувалась судом, не попереджалась про криміналу відповідальність, тому вказана заява не може розглядатись і як показання свідка, тому дана заява судом не приймається як доказ.

З приводу витрат на дітей сторони подали чеки і квитанції, зокрема, позивачкою надані фіскальні чеки, з яких видно оплату по рахунку у кафе Макдональдс, туфлі, ранець, продукти харчування (молочна продукція, цукерки, напої, інше), датовані травнем - жовтнем 2017 року, на придбання ліків у вересні 2017р., оплата за дитсадок в січні - лютому 2017р та листопаді 2015р., квитки до кінотеатру за жовтень 2017р., рюкзак у вересні 2017р., два мобільні телефони в червні 2017р., приладдя до школи за 3.09.2017р.

Відповідач оспорив , що дані витрати (їжа, речі) несла позивачка, подавши виписку з рахунку на підтвердження того, що гроші за частиною поданих позивачкою чеків були зняті з його рахунку. Відповідач також просив не брати до уваги накладну від 3.09.2017р. про оплату шкільного приладдя, звертаючи увагу на те, що у списку куплених речей є такі, що куплялись для дівчаток, для навчання у музичній школі і учнівське приладдя для учнів інших класів, а не тих, до яких пішли діти, і що відповідно дана накладна свідчить про купівлю речей для шкоди не для синів сторін, які пішли до інших класів і не навчаються у музичній школі, а для дівчаток та учнів інших класів (іншого віку) - дочок сестри позивачки, які мають саме відповідний тим класам, для яких куплялось приладдя, вік, і які навчаються у музичній школі.

Відповідач з своєї сторони подав фіскальні чеки та накладні, датовані з жовтня 2016 по червень 2017р., згідно яких проведено оплату за дитячий одяг для хлопчиків (джинси, сорочки, куртка, кросівки, туфлі,штани, спортивні костюми, реглан), ранець, іграшки (машинка, пазли), приладдя для школи 1.09.2017р. (зошити, канцелярія, тощо), а також ліжко і матрац односпальний.

Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із чч.1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до чч.1,5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину.

Відповідно до чч. 1, 2, 3 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Відповідно до чч.1, 2 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

З аналізу даних норм закону, що регулює спірні правовідносини між сторонами, слід дійти висновку, що за рішенням суду аліменти на утримання неповнолітньої дитини (дітей) стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина (діти), з іншого з батьків, хто проживає окремо від (дітей). Також згідно закону обидва з батьків мають рівні обовязки по відношенню до їхніх неповнолітніх дітей, в тому числі по утриманню та матеріальному забезпеченні їх життя.

Виходячи з наданих сторонами доказів, між ними не вирішено питання про місце проживання дітей з одним з них; місце проживання дітей окремо з одним з батьків не визначалось і з даного приводу нема судового рішення чи рішення іншого компетентного органу, чи належним чином визначеної домовленості між сторонами. Фактично діти проживають за одною адресою з сторонами (обома батьками), у одному будинку. Також встановлено, що як відповідач, так і позивачка приймають участь у житті дітей, в тому числі в їх утриманні та догляді за ними. Суд не вбачає підстав для порівняння сум, витрачених кожною стороною на утримання дітей у досліджуваний період, що має значення для розгляду даної справи , і надавати порівняльний аналіз зібраним кожним з них чеків. Суд не робить висновки з приводу рівності чи нерівності участі кожного з батьків, виходячи з того, що кожен з батьків проживає з їхніми спільними дітьми, і жоден з них не проживає окремо від дітей.

Позивачка не довела, що діти проживають лише з нею, і що батько дітей проживає окремо від них, чи що він ухиляється від обовязку по утриманню дітей. Таким чином, враховуючи, що відповідач не проживає окремо від дітей і приймає участь у їх утриманні, - то суд виходить з того, що права позивачки та права дітей у даному випадку відповідачем не порушені, і відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки в судовому порядку. Позов задоволенню не підлягає як необґрунтований.

Також позивачка не довела підстав для стягнення з відповідача заборгованості по аліментам чи аліментів за минулий період, (з 2015 року до подання позову), і не довела наявності підстав, зазначених у ч.2 ст. 191 СК України.

Посилання позивачки на те, що у майбутньому вона планує жити з дітьми окремо від відповідача, не є підставою для стягнення аліментів у даний час, коли діти проживають з обома батьками і коли відповідач приймає участь у їх утриманні, оскільки суд при розгляді даної справи виходить виключно з тих обставин, які встановлені і існують станом на час подання позову до суду і розгляду справи. з цього приводу позивач посилався на необхідність відкладення розгляду даної справи до осені 2018р., з тою метою, щоб потім розглянути справу і прийняти рішення, виходячи вже з того, що з осені 2018 року діти будуть проживати з матір,ю і окремо від батька. Разом з тим, таке відкладення розгляду справи (зупинення провадження) не передбачене процесуальним законом; вказані позивачем обставини, що очікуються у майбутньому, не є підставою для стягнення аліментів на даний час, враховуючи положення статей 180-184, 189 та 191 СК України.

Та обставина, що позивачка є матір,ю дітей, не надає їй переваг у вирішені питання про утримання дітей чи про стягнення аліментів на дітей, і сам по собі даний факт не означає, що діти проживають з нею та що батько проживає окремо і зобовязаний виплачувати матері аліменти на дітей. Дане ствердження позивачки та її представника (що позивачці як матері дітей нема потреби доводити факт їх проживання з нею і її право на аліменти) є таким , що суперечить як нормам матеріального права, що регулює дані правовідносини і надає обом батькам рівні права та встановлює однакові обовязки, так і нормам процесуального права, яке покладає на кожну сторону обовязок по доказуванню позовних вимог і тих обставин, на які сторона посилається.

Розглядаючи зустрічний позов, суд так само враховує встановлені судом обставини і факти, зокрема, що на даний час діти проживають з обома батьками, що позивачка проживає не окремо від дітей, і що не доведено ухиляння позивачки від участі в утриманні дітей та від виконання батьківського обовязку по їх утриманню та догляду. Сам той факт, що діти проживають у будинку, що належить батьку, не є підставою для стягнення аліментів з матері, і не є підставою для висновку, що діти проживають лише з батьком та що мати проживає окремо від дітей. Розподіл займаних кімнат по різним поверхам будинку не означає окремого проживання матері від дітей. Сам той факт, що за своїми доходами і спроможністю відповідач ніс більші витрати на утримання дітей, та що позивачка мала менші або не мала взагалі своїх доходів, - не є підставою для висновку про відсутність її участі в утриманні дітей , і не є підставою для стягнення аліментів з матері на користь батька дітей.

Відповідач не довів, що діти проживають лише з ним, і що мати дітей проживає окремо від дітей чи що вона ухиляється від обовязку по утриманню дітей. Таким чином, суд робить висновок, що права батька дітей та права самих дітей у даному випадку позивачкою не порушені, і тому відсутні підстави для стягнення з позивачки аліментів на користь відповідача на утримання дітей в судовому порядку. Зустрічний позов так само задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 180-184,189,191 СК України, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не буде вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом 30 днів з дня вручення повного рішення.

Повне рішення виготовлено 07.06.2018 р.

Суддя Т.В. Селезньова