Справа № 465/8406/13 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/111/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2, її представника

ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, її представника

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_6, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, про визнання договору довічного утримання недійсним,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом (а.с.4-7 т.1), який уточнила заявою від 08.09.2014 року (а.с.196-197 т.1), в якому просила визнати недійсним договір довічного утримання, укладений 04.07.2012 року між її рідною сестрою ОСОБА_9, яка померла 10.08.2013 року, та відповідачем ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №484, відповідно до якого ОСОБА_4 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1, та застосувати наслідки недійсності правочину.

Як на підставу для визнання договору недійсним позивач посилалась на те, що у її сестри в силу віку та прогресуючого захворювання на зір відмічались розлади мислення та психіки, які проявлялись у забудькуватості, невмотивованій агресії та підозрілості, неадекватній поведінці, а тому договір було укладено в стані, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій. Позивач вважає, що вказані обставини свідчать про те, що договір довічного утримання сестра укладала в стані, який характеризувався дефектом волі невідповідністю її внутрішнього бажання зовнішньому волевиявленню, оскільки до моменту укладення договору сестра виявляла бажання розпорядитись квартирою на її (позивача) користь скласти на неї заповіт.

Крім того, позивач вважає цей договір недійсним ще й з тієї підстави, що він підписаний не її сестрою.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19.02.2016 року, з урахуванням виправленої у ньому ухвалою від 29.02.2016 року описки, позов задоволено.

Визнано недійсним договір довічного утримання від 04.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7В, за яким ОСОБА_9 передала, а ОСОБА_4 прийняла у власність квартиру, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Зерова, 22/6, та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.12.2012 року, серія ВРТ №20351.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 судові витрати, повязані з проведенням посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи в сумі 3075 грн., криміналістичної експертизи з дослідженням почерку та підписів в сумі 3900 грн., та сплатою судового збору за подання позовної заяви в сумі 114 грн. 70 коп.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_4, просить його скасувати з підстав неповного зясування обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд не дав належної правової оцінки всім доказам, які досліджувались у судовому засіданні, вибірково посилався на показання свідків, упустивши показання, які підтверджують факт укладення та виконання ОСОБА_4 договору довічного утримання, а висновки експертів, покладені в основу оскаржуваного рішення, є суперечливими та взаємовиключними: у висновку №568 від 14.05.2014 року експерт зазначає про неможливість встановити, чи виконані рукописні записи від імені ОСОБА_9 нею особисто, оскільки експерту не були надані безсумнівні зразки почерку та підписів ОСОБА_9, і доходить висновку, що зразки почерку належать чотирьом різним особам, а у висновку №6/372 від 03.12.2015 року експерт констатував належність підписів, наданих в якості порівняльного матеріалу, одній особі, а досліджувані підписи виконані, ймовірно, двома особами. Апелянт вважає, що жоден із досліджених судом доказів не підтверджує висновків повторної експертизи.

В судове засідання треті особи приватні нотаріуси Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не зявились, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с.174, 175 т.3), приватний нотаріус ОСОБА_7 до оголошення в судовому засіданні перерви дала пояснення на підтримання апеляційної скарги, в подальшому, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, а тому розгляд справи завершено апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною першою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК).

Статтею 204 ЦК України презюмується правомірність правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у пункті 16 постанови №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд зобовязаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї сторони, висновок якої повинен оцінюватись судом як окремо, так і в сукупності з іншими доказами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 10.08.2013 року (а.с.69,98-99 т.1).

У свідоцтві про смерть причиною смерті вказано: «Ішемічна хвороба серця. Атеросклеротичний кардіосклероз…». Хвороба, що призвела до смерті «Серцевосудинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз (а.с.145 т.1).

Відповідно до медичної карти амбулаторного хворого №422471, ОСОБА_9 з 2001 року встановлювався діагноз гіпертонічної хвороби. Цим захворюванням вона хворіла протягом десяти років.

З 2004 року встановлено захворювання: «Пресбіопія. Початкова катаракта. Офтальмопатія сітківки».

З 2006 року «Ішемічна хвороба серця. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Дисциркуляторна гіпертонічна та атеросклеротична енцефалопатія».

З 2008 року «Атеросклеротичний кардіосклероз. Цукровий діабет ІІ типу. Гіпертонічний криз».

У період з 10.01.2012 року по 24.01.2012 року ОСОБА_9 знаходилась на стаціонарному лікуванні у Львівському міському центрі «Мікрохірургія ока» з діагнозом: «Гемофтальм правого ока, незріла катаракта правого ока, тромбоз ЦВС лівого ока, вГкутова 3-а глаукома обох очей» (а.с.132 т.1).

У період з 04.02.2012 року по 27.02.2012 року знаходилась на лікуванні в травматологічному відділенні Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова з діагнозом: «Закритий перелом лівого ліктьового паростка зі зміщенням» (а.с.133 т.1).

У період з 20.03.2012 року по 06.04.2012 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у Львівському міському центрі «Мікрохірургія ока», де їй 21.03.2012 року було проведено антиглаукомну операцію, і виписалась з наступним повторним поступленням для оперативного втручання на правому оці (а.с.130 т.1).

У період з 09.04.2012 року по 19.04.2012 року повторно знаходилась у названому вище медичному закладі з діагнозом: незріла катаракта, гемофтальм, вторинна неоваскулярна глаукома правого ока, вторинна неоваскулярна оперована глаукома лівого ока, де їй 10.04.2012 року проведено оперативне втручання на правому оці (а.с.131 т.1).

Згідно довідки 10 ААА №858846 від 29.05.2012 року (пенсійна справа), ОСОБА_9 визнана інвалідом І групи по зору, підгрупа «Б» безтерміново. Діагноз: «Діабетична проліферативна ретинопатія, вторинна неоваскулярна оперована глаукома лівого ока, вторинна глаукома, артифакія правого ока». Потребує постійного стороннього догляду.

У період з 25.01.2013 року по 10.08.2013 року на комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська станція швидкої медичної допомоги» було зафіксовано 9 виїздів швидкої допомоги до ОСОБА_9 (а.с.146-147 т.1).

Згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги №134 від 10.08.2013 року (день смерті ОСОБА_9Ф.), діагноз: «Хронічна ішемічна хвороба серця. Хронічне обструктивне захворювання легень, стадія декомпенсація. Цукровий діабет ІІ тип. Діабетична стопа» (а.с.147 т.1).

Предметом спору є квартира АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_9 на праві приватної власності (а.с.15-17 т.1).

05.06.2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 було посвідчено довіреність (а.с.44 т.1), якою ОСОБА_9 уповноважила відповідача ОСОБА_4 бути її представником у всіх органах, в тому числі, у відповідному бюро технічної інвентаризації щодо отримання дубліката про реєстрацію права власності на майно на її (ОСОБА_9Ф.) імя квартири №6 будинку №22 по ву.Зерова у м.Львові та отримання ОСОБА_10 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_10 з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Для виконання цієї довіреності ОСОБА_9 уповноважила відповідача ОСОБА_4 подавати від її імені заяви, в тому числі позовні заяви, одержувати довідки, дублікати та документи в будь-яких компетентних органах, сплачувати державне мито або будь-які інші платежі, розписуватись за неї, а також виконувати всі інші дії, повязані з виконанням цієї довіреності.

Довіреність видана без права передовіря терміном на один рік та була дійсна до 01 червня 2013 року.

У довіреності зазначено, що у звязку з поганим зором ОСОБА_9 текст довіреності до підписання прочитано нотаріусом уголос і схвалено та особисто підписано ОСОБА_9

У звязку з хворобою та похилим віком ОСОБА_9 довіреність посвідчена нотаріусом за викликом за адресою: м.Львів, вул.Зерова, 22/6.

Довіреність зареєстровано в реєстрі за №598 (а.с.45 т.1).

04.07.2012 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №484 договір довічного утримання (догляду) (а.с.51-52 т.1), укладений між ОСОБА_9 та відповідачем ОСОБА_4, за умовами якого ОСОБА_9 (відчужувач) передала, а ОСОБА_4 (набувач) прийняла у власність квартиру АДРЕСА_2, взамін чого набувач зобовязувалась забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно відповідно до умов договору, а саме: надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення у розмірі по 200 грн. щомісяця, по життєво повністю утримувати відчужувача, забезпечувати її харчуванням, одягом, медикаментами, доглядом, необхідною допомогою, сплачувати комунальні послуги за квартиру, забезпечити прибирання та безоплатне проживання в квартирі, оплачувати щомісяця особисті потреби відчужувача, у разі смерті відчужувача поховати його.

В тексті договору зазначено, що дієздатність сторін перевірено, договір до його підписання прочитано нотаріусом для ОСОБА_9 та схвалений нею, про що свідчить її особистий підпис на договорі.

З наданих нотаріусом документів (а.с.53-60, 68 т.1) встановлено, що договір довічного утримання складений на підставі дублікатів правовстановлюючих документів, а саме: дублікату свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири, виготовленого 11.06.2012 року, дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом про успадкування 1/2 частини квартири після смерті чоловіка ОСОБА_11, виготовленого 12.06.2012 року, та витягів про державну реєстрацію прав, сформованих 19.06.2012 року та 22.06.2012 року.

Отже, для посвідчення оспорюваного договору довічного утримання нотаріусу було надано правовстановлюючі документи на відчужуване майно, отримані відповідачем ОСОБА_4 відповідно до наданих їй ОСОБА_9 повноважень за довіреністю від 05.06.2012 року, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру знаходились у позивача ОСОБА_2, що визнається позивачем та підтверджується листом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 від 16.08.2013 року №96/02.14-6 (а.с.11 т.1), в якому вказується, що до спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_9, надані правовстановлюючі документи на цю квартиру, а саме: свідоцтво №9993 про право власності на квартиру, видане 26.11.1993 року; свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Пятою львівською державною нотаріальною конторою 24.12.1999 року; реєстраційне посвідчення, видане 11.01.2000 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

Той факт, що відповідач ОСОБА_4 доглядала ОСОБА_9 до смерті та поховала її, підтверджується показаннями свідків ОСОБА_13 (знайома ОСОБА_9 з 1987 року), ОСОБА_14 (сусідка ОСОБА_9, знала протягом більше сорока років), ОСОБА_15 (сусід ОСОБА_9Ф.), ОСОБА_16 (дільничний лікар), ОСОБА_17 (подруга, знала ОСОБА_9 протягом 12 років), ОСОБА_18 (дільничний інспектор), ОСОБА_10 (батько невістки відповідача ОСОБА_4В.) та письмовими доказами (а.с.101-106 т.1).

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_17 підтвердили, що ОСОБА_9 говорила їм про договір «з опікунами».

Свідок ОСОБА_17 показала, що ОСОБА_9 їй повідомила, що підписала договір на пані ОСОБА_19, просила про це нікому не розказувати.

Приватний нотаріус ОСОБА_7 під присягою, як свідок, показала суду, що оспорюваний договір довічного утримання підписаний особисто ОСОБА_9 і укладений з ініціативи ОСОБА_9, а не відповідача ОСОБА_4

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_2 визнала ту обставину, що в останній рік перед смертю сестри вона не здійснювала догляд за нею через конфліктні відносини між ними та у звязку з погіршенням її (позивача) стану здоровя, необхідністю пройти медичне обстеження та санаторно-курортне лікування, на підтвердження чого надала відповідні медичні документи (а.с.76-129 т.3).

За клопотанням сторони позивача, 29.01.2014 року судом першої інстанції було призначено посмертну комплексну судово-почеркознавчу експертизу та психолого-психіатричну експертизу (а.с.139 т.1).

У висновку №569 посмертної комплексної психолого-психіатричної експертизи від 27.04.2014 року (а.с.182-188 т.1) вказано, що можна припустити, що захворювання, якими страждала ОСОБА_9 (згідно медичних документів), мали психотравмуючий вплив на неї, який виникав внаслідок множинності соматичних захворювань, її фізичної безпорадності та, повязаного з цим, залежного стану від оточуючих. У звязку з недостатністю обєктивної інформації та суперечливістю наявних даних про психічний стан, особливості психоемоційного стану ОСОБА_9 на момент вчинення договору довічного утримання від 04.07.2012 року та довіреності від 05.06.2012 року, відповісти на запитання, чи могла вона усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та чи могла повною мірою прогнозувати наслідки власних дій, не виявляється можливим.

Отже, підстав для висновку про те, що ОСОБА_9 у момент укладення оспорюваного договору довічного утримання не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, немає.

Згідно з висновком №568 криміналістичної експертизи з дослідження почерку та підписів від 14.05.2014 року (а.с.172-178 т.1), рукописний запис: «Левіна Элла Феофанівна», розташований після слів «Підпис» на другому примірнику довіреності від імені ОСОБА_9 від 05.06.2012 року та запис «Левіна Элла Феофанівна», розташований в графі «Підпис осіб (їх представників) які звернулись за вчиненням нотаріальної дії» в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 під №598, виконані однією особою. Вказані записи виконані з порушенням координації рухів 2 групи (нерівномірність розстановки букв між собою, нерівномірність розміщення рукописних записів відносно лінії рядку в багатьох місцях перетинає лінію) тією ж самою особою, що виконала рукописні зразки, віднесені експертем до другої групи зразків;

рукописний запис: «Левіна Элла Феофанівна» на договорі довічного утримання (догляду), що був укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 від 04.07.2012 року, виконаний рухами високого ступеню виробленості з незначним порушенням координації рухів першої групи (незначна хвилястість та кутастість в окремих буквах). Вказаний запис, виконаний не тими особами, що віднесені експертом до першої, другої та третьої групи зразків;

рукописний запис «ОСОБА_20 Ф.», розташований в графі «Підпис осіб (їх представників) які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 під №484, виконаний рухами середнього ступеню виробленості з порушенням координації рухів першої групи (кутастість в штрихах). Вказаний запис, виконаний не тими особа, що віднесені експертом до першої, другої та третьої групи зразків.

Ким ОСОБА_9 чи іншою особою виконані представлені на експертизу рукописні записи від її імені і описані вище, встановити не виявилось можливим, оскільки експерту не були надані безсумнівні вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_9, враховуючи її вік та фізичний стан, а тому експерт не мав можливості дати категоричний (позитивний чи негативний) висновок про виконавця представлених на дослідження рукописних записів.

Отже, вказаний вище висновок судово-почеркознавчої експертизи №568 від 14.05.2014 року не може братись до уваги, оскільки він не є категоричним.

За клопотанням сторони відповідача, ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 13.07.2015 року призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу (а.с.87-89 т.2).

Згідно з висновком експертизи, проведеної Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України від 03.12.2015 року №6/372 (а.с.155-166 т.2), підписи (рукописні записи) від імені ОСОБА_9 в «Довіреності ОСОБА_9 від 05.06.2012 року про уповноваження ОСОБА_4 бути її представником», представленій на експертизу приватним нотаріусом ОСОБА_8Я.»; «Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_8Я.» (справа №02-33 том 1 на 247 аркушах); Першому примірнику документа «Довіреність ОСОБА_9 від 05.06.2012 року про уповноваження ОСОБА_4 бути її представником» виконані однією особою, а саме ОСОБА_9; підписи (рукописні записи) від імені ОСОБА_9 в «Договорі довічного утримання (догляду) складеному між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 04.07.2012 року», представленому на експертизу приватним нотаріусом ОСОБА_7; першому примірнику документа «Договір довічного утримання (догляду) складеному між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 04.07.2012 року»; другому примірнику документа «Договір довічного утримання (догляду) складеному між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 04.07.2012 року» та підпис (рукописний запис) від імені ОСОБА_9 (рисунок 10) в «Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_7В.» (справа №02-33 том 2 на 246 аркушах) на сторінці №88 під порядковим номером 484» виконані іншими імовірно двома особами.

За цим висновком, на виконання підписів (рукописних записів) від імені ОСОБА_9 в «Договорі довічного утримання (догляду) складеному між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 04.07.2012 року» представленому на експертизу приватним нотаріусом ОСОБА_7; перший примірник документа «Договір довічного утримання (догляду) складеному між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 04.07.2012 року»; другий примірник документа «Договір довічного утримання (догляду) складеному між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 04.07.2012 року» ймовірно діяли штучні збиваючі фактори (з метою надання підписам (рукописним текстам) ознак почерку осіб старечого чи похилого віку).

На виконавця підписів (рукописних записів) від імені ОСОБА_9 в «Довіреності ОСОБА_9 від 05.06.2012 року про уповноваження ОСОБА_4 бути її представником» представлений на експертизу приватним нотаріусом ОСОБА_8; «Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_8Я.» (справа №02-33 том 1 на 247 аркушах); першому примірнику документа «Довіреність ОСОБА_9 від 05.06.2012року про уповноваження ОСОБА_4 бути її представником» діяли природні збиваючі фактори. А саме підписи ( рукописні тексти) виконувалися з втратою стійкого візуального контролю, що в тому числі може бути спричинено значним порушенням якості зору виконавця.

Підписи (рукописні записи) від імені ОСОБА_9 в «Договорі довічного утримання (догляду) складеному між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 04.07.2012 року», представленому на експертизу приватним нотаріусом ОСОБА_7; першому примірнику документа «Договір довічного утримання (догляду) складеному між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 04.07.2012 року»; другому примірнику документа «Договір довічного утримання (догляду) складеному між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 04.07.2012 року» виконані не ОСОБА_9, а іншою однією особою.

Підпис (рукописний запис) «ОСОБА_9Ф.» від імені ОСОБА_21 в «Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_7В.» ( справа № 02-33 том 2 на 246 аркушах) на сторінці №88 під порядковим номером 484» виконаний не ОСОБА_9, а іншою особою.

Отже, висновком судово-почеркознавчої експертизи, проведеної Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України від 03.12.2015 року №6/372 підтверджено, що підписи (рукописні записи) від імені ОСОБА_9 в довіреності ОСОБА_9 від 05.06.2012 року виконані самою ОСОБА_9, а в договорі довічного утримання (догляду) від 04.07.2012 року виконані не ОСОБА_9, а іншою особою (особами).

За клопотанням сторони відповідача, ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Львівської області від 12.05.2016 року призначено у даній справі повторну судово-почеркознавчу експертизу (а.с.266-270 т.2), проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

За результатами проведення експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (далі-КНДІСЕ) додаткової комісійної судово-почеркознавчої експертизи складено висновок від 28.08.2017 року №9145?9147/16-32 (а.с.11-28 т.3), відповідно до якого:

підпис (рукописний запис) «Левіна Элла Феофанівна» в графі «Підписи сторін» у рядку «Відчужувач» на третій сторінці документа «Договір довічного утримання (догляду), який укладено між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 04.07.2012»;

підпис (рукописний запис) «ОСОБА_20Ф.» від імені ОСОБА_9 в документі «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_7В.» (справа №02-33 том 2 на 246 аркушах) на сторінці №88 під порядковим номером 484;

підпис (рукописний запис) «Левіна Элла Феофанівна» в графі «Підписи сторін» у рядку «Відчужувач» на третій сторінці першого примірника документу «Договір довічного утримання (догляду), який укладено між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 04.07.2012»;

підпис (рукописний запис) «Левіна Элла Феофанівна» в графі «Підписи сторін» у рядку «Відчужувач» на третій сторінці другого примірника документу «Договір довічного утримання (догляду), який укладено між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 04.07.2012»;

підпис (рукописний запис) «Левіна Элла Феофанівна» в графі «Підпис» на другій (зворотній) сторінці документа «Довіреність ОСОБА_9 від 05.06.2012 року про уповноваження ОСОБА_4 бути її представником»;

підпис (рукописний запис) «Левіна Элла Феофанівна» на сторінці №244 під порядковим номером 598 в документі «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_22Я.» (справа №02-33 том 1 на 247 аркушах);

підпис (рукописний запис) «Левіна Элла Феофанівна» в графі «Підпис» на другій (зворотній) сторінці першого примірника документа «Довіреність ОСОБА_9 від 05.06.2012 року про уповноваження ОСОБА_4 бути її представником»,

виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів,

виконані однією особою, під впливом на виконавця відносно постійних збиваючих факторів природного характеру (до яких, зокрема, може відноситись похилий вік, хронічна хвороба, що впливає на письмово-рухові функції організму),

виконані ОСОБА_9 під впливом на неї відносно постійних збиваючих факторів природного характеру (до яких, зокрема, може відноситись похилий вік, хронічна хвороба, що впливає на письмово-рухові функції організму).

У вступній частині цього висновку зазначено, що враховуючи те, що для проведення експертизи в КНДІСЕ надано більший обсяг порівняльного матеріалу, згідно п.п.1.2.10 та 4.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 27.07.2015 №1350/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.07.2015 року за №915/27360), процесуальне визначення експертизи №9145?9147/16-32 змінено з повторної на додаткову комісійну.

Враховуючи наведені вище і проаналізовані докази у даній справі, як кожний окремо, так і в своїй сукупності, колегія суддів вважає, що при вирішенні даного спору слід враховувати останній висновок додаткової комісійної судово-почеркознавчої експертизи від 28.08.2017 року №9145?9147/16-32, проведений експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, оскільки експертне дослідження проведено двома експертами комісійно, за результатами дослідження більшого обсягу порівняльного матеріалу, з категоричними та достатньо обґрунтованими висновками по суті поставлених судом питань.

Крім того, висновок експертів про те, що оспорюваний договір довічного утримання (догляду) було підписано особисто відчужувачем ОСОБА_9, підтверджується й іншими доказами, а саме: показаннями допитаного як свідка приватного нотаріуса ОСОБА_7, яка посвідчувала цей договір.

Той факт, що договір довічного утримання ОСОБА_9 уклала з відповідачем ОСОБА_4 з власної волі, за власним бажанням підтверджується тим, що для його укладення (реалізації свого наміру) вона попередньо, 05.06.2012 року, видала на імя відповідача ОСОБА_4 нотаріально посвідчену довіреність на представництво її (ОСОБА_9Ф.) інтересів, якою надала відповідачеві ОСОБА_4 повноваження для звернення у відповідні органи та отримання від її (ОСОБА_9Ф.) імені документів для укладення цього договору, зокрема, отримання дубліката про реєстрацію права власності на майно на її (ОСОБА_9Ф.) імя квартири №6 будинку №22 по ву.Зерова у м.Львові, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_10 з реєстру прав власності на нерухоме майно, на підставі яких, власне, і було укладено оспорюваний договір довічного утримання, про що зазначено в самому тексті договору та підтверджено копіями дублікатів правовстановлюючих документів на квартиру, які надала приватний нотаріус ОСОБА_7 на вимогу суду (а.с.53-60, 68 т.1).

Той факт, що ОСОБА_9 мала намір укласти оспорюваний договір довічного утримання (договір з «опікунами») і, в подальшому, реалізувала цей намір, підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_17В, які є сусідами та знайомими ОСОБА_9, особами, які не заінтересовані в результаті розгляду даної справи.

Той факт, що відповідач ОСОБА_4 після укладення договору увесь час, аж до смерті, доглядала ОСОБА_9 підтверджується показаннями вказаних вище свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_10 та письмовими доказами про здійснення відповідачем за власний рахунок поховання ОСОБА_9 (а.с.101-106 т.1).

Таким чином, на переконання колегії суддів, наведених вище доказів є достатньо для висновку про підписання договору довічного утримання (догляду) від 04.07.2012 року особисто ОСОБА_9, як стороною цього договору, та укладення договору з відповідачем ОСОБА_4 за вільним волевиявленням, яке відповідало її внутрішній волі, оскільки підстав для висновку про те, що в момент укладення договору ОСОБА_9 в силу свого похилого віку та/або стану здоровя не могла усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними, немає.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував усі фактичні обставини справи, не дав належної правової оцінки доказам у справі, дійшовши помилкового висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_2 та наявності правових підстав для визнання оспорюваного договору довічного утримання недійсним, а тому оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 з наведених вище мотивів та, відповідно, про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_4

У звязку з відмовою у задоволенні позову ОСОБА_2, з неї у користь відповідача ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати, понесені відповідачем на сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 126 грн. 18 коп. (а.с.205 т.2) та за проведення КНДІСЕ додаткової комісійної судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 6090 грн. 40 коп. (а.с.29 т.3), оскільки саме цей висновок експертизи було враховано апеляційним судом при вирішенні даного спору по суті.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання договору довічного утримання недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (м.Львів, вул.Чайковського, 5/12, РНОКПП НОМЕР_1) у користь ОСОБА_4 (м.Львів, вул.Широка, 86/28, РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати, понесені по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 126 гривень 18 копійок та за проведення експертизи в розмірі 6090 гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 14 червня 2018 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_19