АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Київ

Справа № 22-4459 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Кізюн Л.І.

Унікальний № 760/16962/15-ц Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Апеляційний суд міста Києва. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Телятник І.М.

розглянувши у судовому засіданні справу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Обслуговування повітряного руху України, треті особи: ОСОБА_2, Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України», Первина профспілкова організація «Інженерно - технічних фахівців» про визнання незаконними і скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &q?ок;Про судоустрій і статус суддів&q?й ; у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?ув;Голос України&quuo; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII &quп.;Прикінцеві та перехідні положення&q?ре; Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII &q?ок;Про судоустрій і статус суддів&q?й ; апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Підпунктом 8) п. 1 Розділу XIII &q?. ;Перехідні положення&q?ех; ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) установлено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДП Обслуговування повітряного руху України, треті особи: ОСОБА_2, Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України», Первина профспілкова організація «Інженерно - технічних фахівців», про визнання незаконними і скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27.10.2014 р. працював на посаді директора авіакомпанії «Украерорух» Державного підприємства Обслуговування повітряного руху України (далі - ДП Обслуговування повітряного руху України).

Наказом від 10.08.2015 р. йому було оголошено догану на підставі службових записок начальника відділу кадрів про порушення позивачем порядку оформлення відряджень в авіакомпанії, вимог КЗпП України і Правил внутрішнього трудового розпорядку у зв'язку з виходом працівників авіакомпанії на роботу в надурочний час.

14.08.2015 р. на підставі п.3 ст.40 КЗпП України його було звільнено.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06.09.2016 р. позов було задоволено частково.

Визнано незаконним наказ т.в.о. директора ДП Обслуговування повітряного руху України від 10.08.2015 р. №391/о «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1, директору авіакомпанії «Украерорух», за порушення трудової дисципліни оголошено догану.

Визнано незаконним наказ т.в.о. директора ДП Обслуговування повітряного руху України від 14.08.2015 р. №401/о «Про звільнення ОСОБА_1.», яким ОСОБА_1, директора авіакомпанії «Украерорух», звільнено з роботи 14.08.2015 р., за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, Положенням «Про Авіакомпанію «Украерорух» ДП Обслуговування повітряного руху України, відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора авіакомпанії «Украерорух» ДП Обслуговування повітряного руху України з 14.08.2015 р.

Стягнуто з ДП Обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 33 334,92 грн., 2 000,00 грн. моральної шкоди та 1 948,80 грн. судового збору.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ДП Обслуговування повітряного руху України на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ДП Обслуговування повітряного руху України та представник ОСОБА_1 подали апеляційні скарги.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16.11.2016 р. апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 було відхилено, а апеляційну скаргу ДП Обслуговування повітряного руху України - задоволено.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06.09.2016 р. скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду представник ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.05.2017 р. касаційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Апеляційного суду міста Києва від 16.11.2016 р. скасовано, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06.09.2016 р. залишено в силі.

21.07.2017 р. ДП Обслуговування повітряного руху України подало заяву про роз'яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.05.2017 р.

Ухвалою Верховного суду від 30.01.2018 р. в задоволенні заяви ДП Обслуговування повітряного руху України про роз'яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.05.2017 р. було відмовлено.

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про роз'яснення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06.09.2016 р., щодо зазначення періоду за який саме було стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 33 334,92 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 05.03.2018 р. заяву ОСОБА_1 про роз'яснення рішення було задоволено.

Роз'яснено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06.09.2016 р. стягнуто з ДП Обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.08.2015 р. по день винесення рішення, у межах заявлених позивачем вимог, у розмірі 33 334,92 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність і необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу скасувати та постановити нову якою роз'яснити рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06.09.2016 р., не змінюючи при цьому його змісту, вказавши за який період Солом'янським районним судом м. Києва було стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 33 334,92 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, апелянт посилався на те, що висновок суду першої інстанції суперечить матеріалам справи та заявленим позивачем вимогам. Оскаржувана ухвала не містить будь-яких розрахунків середнього заробітку за час вимушеного прогулу саме за період з 14.08.2015 р. по дату постановлення рішення суду (06.09.2016 р.)

Розрахунок середнього заробітку, який містився в позовній заяві був здійснений апелянтом за період з 14.08.2015 р. по 09.09.2015 р. виходячи з його середньоденної заробітної плати в розмірі 1 851,94 грн. за 18 робочих днів.

В рішенні Солом'янського районного суду м. Києва від 06.09.2016 р. будь-яких розрахунків середнього заробітку за час вимушеного прогулу, здійснених судом першої інстанції станом на момент його постановлення не містилось.

Висновок суду першої інстанції щодо стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку в розмірі 33 334,92 грн. за 251 робочий день суперечить наявним матеріалам справи, а тому наявні підстави для її скасування.

22.05.2018 р. ДП Обслуговування повітряного руху України подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник ДП Обслуговування повітряного руху України в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, повідомлялись належним чином про дату, час, та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час, і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін у справі та їх представників, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06.09.2016 р., яке залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.05.2017 р., позов ОСОБА_1 до ДП Обслуговування повітряного руху України, треті особи: ОСОБА_2, Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв'язку України», Первина профспілкова організація «Інженерно - технічних фахівців» про визнання незаконними і скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано незаконним наказ т.в.о. директора ДП Обслуговування повітряного руху України від 10.08.2015 р. №391/о «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким ОСОБА_1, директору авіакомпанії «Украерорух», за порушення трудової дисципліни оголошено догану.

Визнано незаконним наказ т.в.о. директора ДП Обслуговування повітряного руху України від 14.08.2015 р. №401/о «Про звільнення ОСОБА_1.», яким ОСОБА_1, директора авіакомпанії «Украерорух», звільнено з роботи 14.08.2015 р., за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, Положенням «Про Авіакомпанію «Украерорух» ДП Обслуговування повітряного руху України, відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді директора авіакомпанії «Украерорух» ДП Обслуговування повітряного руху України з 14.08.2015 р.

Стягнуто з ДП Обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 33 334,92 грн., 2 000,00 грн. моральної шкоди та 1 948,80 грн. судового збору.

В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Стягнуто з ДП Обслуговування повітряного руху України на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допущено до негайного виконання.

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про роз'яснення рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06.09.2016 р.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначав, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснювався на підставі заявлених позивачем вимог, довідки від 31.08.2015 р. про його заробітну плату за останні два календарні місяці роботи (серпень 2015 року та липень 2015 року), заробітна плата за які становила серпень - 56 299,25 грн., липень - 26 748,68 грн.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок) і обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці, що передують події, з якою пов`язана виплата.

Згідно довідки ДП Обслуговування повітряного руху України від 31.08.2015 року №7.1.1-1042 про заробітну плату та інші доходи ОСОБА_1, заробітна плата останнього за червень та липень 2015 року складала відповідно 52 884,70 грн. та 26 748,68 грн. (Том 1 а.с. 72)

Пунктом 5 розділу ІV Порядку передбачено, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Кількість робочих днів за червень та липень 2015 року - 20і 23відповідно.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Кількість днів затримки, за які ОСОБА_1 просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 33 334,92 грн., 18 робочих днів з 14.08.2015 року по 09.09.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06.09.2016 р. виконано в повному обсязі, на підставі наказу №396/о від 07.06.2017 р. ОСОБА_1 поновлено на посаді директора авіакомпанії «Украерорух» з 14.08.2015 р. та 24.07.2017 р. виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу, за вирахування податків.

Відповідно до ч.2 ст.221 ЦПК України (в редакції чинній на момент звернення з заявою) подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Аналогічна норма міститься і в редакції ЦПК України 2017 року, ч.2 ст.271 встановлено, що подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлено до примусового виконання.

Відповідно до ч.3 ст.271 ЦПК України (в редакції 2017 р.), суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що відповідно до статті 221 ЦПК (в редакції 2004 р.) роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України (в редакції 2017 р.)обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналіз наявних матеріалів справи, свідчить про неодноразове порушення апелянтом питання щодо неправильного, за його переконанням, розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, будь-яких підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 16.09.2016 р. в частині оскаржуваних вимогВищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в ході розгляду касаційної скарги ОСОБА_1, не віднайдено.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ є остаточною та оскарженню не підлягає, рішення суду першої інстанції від 16.09.2016 р. виконано в повному обсязі, тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини в справі PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Доводи апеляційноїскаргине дають підстав для висновку, що оскаржувана ухвалапостановленабез додержання норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно розглянув справу.

Враховуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 05 березня 2018 року є обґрунтованою та такою, що ухвалена з дотриманням норм законодавства.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 05 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 04 червня 2018 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль