АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1848/18Головуючий по 1 інстанції - Троян Т.Є.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В.

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_3;

особа, яка подає апеляційну - Соснівський відділ ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Черкаської області;

розглянувши у м. Черкаси у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Соснівського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Черкаської області, Волошина Богдана Дмитровича на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.10.2018 року, ухвалену під головуванням судді Троян Т.Є. у залі Соснівського районного суду м. Черкаси 16.10. 2018 року, у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії (бездіяльність) державного виконавця Соснівського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Черкаської області про зобов'язання вчинити дії,-:

в с т а н о в и в :

14.08.2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця Соснівського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Черкаської області про зобов'язання вчинити дії.

ОСОБА_3 в обґрунтування вимог скарги посилається, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.02.2006 року було стягнуто з ОСОБА_5 на утримання дочки аліменти у розмірі 1/ 4 частини всіх видів його заробітку щомісячно.

Постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Волошиної В.П. від 26.03.2014 року відкрито виконавче провадження № 42670852 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання доньки.

Скаржник ОСОБА_3 вказує, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження через електронну систему АСВП, їй стало відомо, що державним виконавцем Соснівського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Волошиним Б.Д. 02.08.2018 року було винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Оржицького РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області у зв'язку з наявністю у власності ОСОБА_5 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 вважає постанову від 02.08.2018 року незаконною, яка винесена всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не вжито всіх необхідних заходів для розшуку боржника та його майна.

У зв'язку з чим ОСОБА_3 просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Волошина Б.Д. при винесенні постанови від 02.08.2018 року про передачу виконавчого провадження. Скасувати постанову про передачу виконавчого провадження від 02.08.2018 року. Зобов'язати повернути Оржицький РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області виконавче провадження № 42670852 до Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на подальше виконання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.10.2018 року скаргу задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Соснівського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Волошина Б.Д. при винесенні постанови від 02.08.2018 року про передачу виконавчого провадження.

Скасовано постанову про передачу виконавчого провадження від 02.08.2018 року у ВП № 42670852, виданого державним виконавцем Соснівського відділу ДВС міста Черкаси про передачу виконавчого провадження до Оржицького районного відділу ДВС ГТУЮ у Полтавській області.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник Соснівського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Черкаської області оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права. Державним виконавцем проведені виконавчі дії у рамках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», було встановлено місце знаходження майна боржника, яке є житлом, та згідно заяви боржника місце його проживання.

Представник Соснівського відділу ДВС м. Черкаси просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.10.2018 року та постановити нову, якою у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

26 листопада 2018 року надійшов відзив скаржника ОСОБА_3 на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції. У відзиві ОСОБА_3 вказує, що вважає безпідставною апеляційну скаргу, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Також вона посилається, що судом було досліджено та встановлено, що державним виконавцем не вжито всіх необхідних заходів , не вчинено дії щодо належного виконання рішення суду, тому вважає. що передача виконавчого провадження до іншого відділу виконавчої служби є передчасною. Із наданої боржником квитанції вбачається, що ним сплачувались аліменти за останні півроку через банківські установи у м. Черкаси, тому вважає неправдивою подану боржником заяву щодо місця проживання у смт. Оржиця Полтавської області. ОСОБА_3 вказує, що державним виконавцем Волошиним Б.Д. не було своєчасно перевірено майновий стан боржника, та не повідомлено правоохоронні органи, що він з'явився у ДВС, оскільки перебував у розшуку. А відносно нього відкрито кримінальне провадження з приводу несвоєчасної сплати аліментів . Тому наполягає, що дії державного виконавця є неправомірними, спрямованими на самоусунення від виконання покладених на нього обов'язків. Скаржник просити залишити без змін ухвалу суду, а апеляційну скаргу - без задоволення .

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Дана справа підлягає розгляду апеляційним судом Черкаської області у порядку письмового провадження з повідомленням сторін, але без їх виклику у судове засідання.

Заслухавши суддю - доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п.2.ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи ; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Суд першої інстанції частково задовольняючи скаргу виходив із обґрунтованості доводів скарги щодо визнання неправомірними дій державного виконавця, та прийшов до висновку, на момент передачі виконавчого провадження державним виконавцем не було вжито всіх необхідних заходів, передбачених нормами законодавства, а саме державний виконавець не пересвідчився, чи дійсно боржник проживає за вказаною ним адресою, оскільки згідно ухвали суду боржника ОСОБА_5 оголошено в розшук, крім того не були вчинені дії щодо належного виконання рішення суду, а тому передача виконавчого провадження до іншого відділу державної виконавчої служби є передчасною.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції не встановлено дійсні обставини справи, не надано належної оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, висновки суду є помилковими, судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення скарги та прийняття рішення щодо часткового задоволення вимог скаржника.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.02.2006 року по справі № 2-1245/06 стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/ 4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше встановленого мінімуму, починаючи з 02.02.2006 року і до її повноліття.

Постановою державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Волошиної В.П. від 26.03.2014 року відкрито виконавче провадження № 42670852 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 аліментів у розмірі 1/ 4 частини на утримання доньки ОСОБА_8.

14.02.2017 року було винесено постанову про арешт майна боржника.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.04.2017 року було оголошено розшук боржника ОСОБА_5

Постановами державного виконавця від 19.02.2018 року було тимчасово обмежено ОСОБА_5 у користуванні вогнепальною зброєю, у керуванні транспортним засобом, у полюванні.

26.10.2014 року та 20.06.2018 року ОСОБА_5 подавав заяви до Соснівського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, в якій ним повідомлялось, що він проживає у АДРЕСА_1, та надавались копії квитанцій про часткове виконання рішення суду по сплаті аліментів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Органами державної виконавчої служби згідно п. 3 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 (далі по тексту - Інструкція) є : Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Пунктом 4 розділу І Інструкції визначено що до відділу примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить двадцять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Виконавче провадження передається з одного органу державної виконавчої служби до іншого відповідно п. 6 розділу V Інструкції у разі: якщо місце проживання, перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна знаходиться на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби;відводу (самовідводу) всіх державних виконавців органу державної виконавчої служби; утворення виконавчої групи при кількох органах державної виконавчої служби; якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Згідно абзацу 3 п. 7, 9 розділу V Інструкції передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби, відділів державної виконавчої служби та виконавчих груп, утворених при цих органах, - за рішенням начальника управління державної виконавчої служби щодо виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні у відділах державної виконавчої служби.

Про передачу виконавчого провадження іншому органу державної виконавчої служби або до виконавчої групи державний виконавець виносить відповідну постанову, яку разом з матеріалами виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення надсилає до органу державної виконавчої служби, до якого передається виконавче провадження.

Таким чином, оскільки вищевказаною Інструкцією передбачено передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах органу державної виконавчої служби, від одного органу державної виконавчої служби до іншого, то дані вимоги закону дотримано державним виконавцем та він діяв у межах своїх повноважень.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду вважає, що державний виконавець діяв правомірно, в межах своєї компетенції, а тому доводи скаржника не знайшли свого підтвердження та суд першої інстанції невірно дав оцінку діям державного виконавця, дійшовши помилкового висновку щодо підставності скарги та її часткового задоволення.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на вище вказані норми закону не звернув належної уваги, у зв'язку з чим дійшов неправильного висновку про часткове задоволення скарги, не взявши до уваги доводи державного виконавця.

Як вбачається із матеріалів справи державним виконавцем у період з 2014 року по 2018 рік постійно вживалися всі необхідні заходи, які передбаченні Законом України «Про виконавче провадження» для своєчасного виконання рішення щодо стягнення аліментів. Оголошення у розшук боржника не дало результатів по його виявленню, тому в подальшому під час проведення виконавчих дій було встановлено, що боржник має нерухоме майно на території Полтавської області, яке є його житлом та місцем проживання, що боржник особисто підтвердив у поданій ним заяві державному виконавцю.

02.08. 2018 року державним виконавцем винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження за ВП № 42670852 до Оржицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, оскільки після оголошення у розшук боржника певний час даний розшук не давав результатів, поки він особисто не з'явився до державного виконавця та не повідомив про місце свого перебування.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по місцевості, у якій затисно проживає чи перебуває боржник.

За таких обставин, дії державного виконавця були правомірними та він діяв відповідно дог вимог чинного законодавства у порядок та спосіб, визначений законом, тому у суду відсутні підстави для часткового задоволення скарги, оскільки доводи скаржника не знайшли свого належного підтвердження крім лише її тверджень щодо неправомірності дій державного виконавця та невжиття заходів для виконання рішення суду. Безпідставними є доводи скаржника, що державний виконавець не пересвідчився чи дійсно боржник проживає за вказаною ним особисто адресою у Полтавській області, оскільки діями державного виконавця не порушено права стягувача, а навпаки, приймаються всі міри для своєчасного виконання рішення суду. Тому передача матеріалів виконавчого провадження до іншого державного виконавчого відділу не позбавляє стягувача отримувати аліменти згідно розрахунку державного виконавця у тій місцевості, де фактично є майно боржника та він проживає.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, приймаються до уваги колегією суддів апеляційного суду, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції, тому підлягають задоволенню, так як апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги на дії державного виконавця.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384, ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Соснівського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Черкаської області Волошина Богдана Дмитровича - задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.10.2018 року за скаргою ОСОБА_3 на дії (бездіяльність) державного виконавця Соснівського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Черкаської області про зобов'язання вчинити дії - скасувати, прийняти нову постанову.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії (бездіяльність) державного виконавця Соснівського відділу ДВС м. Черкаси Головного територіального управління юстиції Черкаської області про зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до суду касаційної інстанції - Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко