Постанова

Іменем України

21 березня 2018 року

м. Київ

справа № 703/859/17-ц

провадження № 61-4052 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у складі судді Опалинської О. П. від 28 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В., від 8 листопада 2017 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2017 року управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є внутрішньо переміщеною особою. 7 листопада 2014 року вона звернулася до управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області із заявами про взяття на облік та про призначення їй щомісячної адресної допомоги, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

На підставі поданої відповідачем заяви та за результатами розгляду поданих матеріалів прийнято рішення про виплату їй державної допомоги даного виду та повідомлено підстави, з яких грошова допомога не призначається.

5 травня 2015 року відбулось повторне звернення відповідача про призначення допомоги. Рішенням управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області ОСОБА_1 призначено допомогу з 7 травня 2015 року до 6 листопада 2015 року.

11 травня 2015 року від відповідача повторно надійшла заява щодо продовження виплати адресної допомоги, де зазначено, що змін, які впливають на призначення грошової допомоги не відбулося.

6 травня 2016 року відповідач повторно звернулася до управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської областіпро призначення грошової виплати та їй було призначено допомогу з 10 травня 2016 року до 6 листопада 2016 року. У результаті проведеної звірки Держфінінспекції встановлено, що у ОСОБА_1 є у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, тому відповідно до Порядку призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення анти терористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у неї відсутні підстави для отримання грошової допомоги.

Відповідач не заперечувала проти того, що у неї у власності є житловий будинок, в якому вона проживає та який їй належить на праві власності. Таким чином, адресна допомога відповідачу була призначена без достатніх на те підстав, у результаті чого сума надмірно виплачених грошових коштів відповідачу становить 21 304 грн 40 коп. ОСОБА_1 удобровільному порядку відмовляється від повернення грошових коштів.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 надмірно виплачені державні грошові кошти у розмірі 21 304 грн 40 коп.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2017 року у задоволенні позову управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області, суд першої інстанції виходив із того, що виплата допомоги проводилася управлінням соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації добровільно, без допущеної рахункової помилки та за відсутності недобросовісності з боку відповідача.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської областівід 8 листопада 2017 року апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області відхилено. Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком місцевого суду, зазначивши, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області належним чином повідомило відповідача про необхідність зазначення у заяві про отримання допомоги належності на праві приватної власності майна, яке розташовано в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Виплата допомоги ним проводилася добровільно, без допущеної рахункової помилки та за відсутності недобросовісності з боку відповідача, врахувавши при цьому положення статті 1215 ЦК України.

У листопаді 2017 року управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що у заявіпро надання грошової допомоги зазначаються такі відомості про всіх членів сім'ї, які претендують на отримання грошової допомоги, зокрема, наявність у будь-якого із членів сім'ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Проте у заявах ОСОБА_1, які вона повторно подавала, не було вказано про наявність такого житлового приміщення.

При цьому суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу, а у разі відмови добровільного повернення - стягуються у судовому порядку.

Крім того, суд першої інстанції проігнорував письмові докази, надані позивачем, не надав їм належної правової оцінки, зокрема, власноручно підписана ОСОБА_1 заява про надання грошової допомоги від 7 листопада 2014 року, в якій остання чітко підкреслила, що не має у власності житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

9 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є внутрішньо переміщеною особою. 7 листопада 2014 року вона, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурного підрозділу з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад - Смілянський район Черкаської області, із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Крім того, цього ж дня дала згоду на обробку, використання, зберігання та передачу третім особам її персональних даних.

7 листопада 2014 року ОСОБА_1 також звернулася із заявою до органу соціального захисту населення Смілянського району Черкаської області про призначення грошової допомоги для покриття витрат на проживання та оплату житлово-комунальних послуг із зазначенням своїх анкетних даних та інформацією щодо наявності у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлових приміщень розташованих в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, відсутності у будь-кого з членів сім'ї транспортних засобів та відсутності у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір із зазначення відсутності у володінні будь-кого з членів сім'ї житлового приміщення коштів на рахунках та транспортних засобів.

Відповідно до рішення управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області від 28 листопада 2014 року ОСОБА_1 призначено допомогу у розмірі 884 грн.

З рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 8 червня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 продовжено виплату допомоги, як переміщеній особі, на проживання з 7 травня 2015 року до 6 листопада 2015 року.

Відповідно до рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 12 грудня 2015 року ОСОБА_1 продовжено виплату допомоги, як переміщеній особі, на проживання з 11 листопада 2015 року до 9 травня 2016 року.

Згідно з рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 31 травня 2016 року ОСОБА_1 продовжено виплату допомоги, як переміщеній особі, на проживання з 10 травня 2016 року до 6 листопада 2016 року.

Іззаяви-пояснення, наданої ОСОБА_1 5 грудня 2016 року, убачається, що вона має у власності будинок, який успадкувала після смерті батька у 2009 року.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 серпня 2009 року визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом та законом право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1, що за життя належало ОСОБА_2 З мотивувальної частини рішення вбачається, що спірний будинок, на час ухвалення рішення, мав 75 % зносу та фактично потребував значних витрат на проведення його ремонту.

Відповідно до протоколу засідання комісії з питань призначення адресної соціальної допомоги № 3 від 3 лютого 2017 року з ОСОБА_1 вирішено стягнути надмірно виплачені кошти щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

27 січня 2017 року та 16 лютого 2017 року на адресу ОСОБА_1 направлено листи з повідомленням суми боргу, яку необхідно відшкодувати з попередженням про те, що у разі неповернення грошових коштів, виплачену суму буде стягнуто у судовому порядку.

Механізм надання тимчасової державної допомоги переміщеним особам на проживання регламентує Порядок призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року№ 505, (далі - Порядок).

У абзаці першому пункту 2 Порядку передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції та які взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

У заяві про надання грошової допомоги зазначаються такі відомості про всіх членів сім'ї, які претендують на отримання грошової допомоги, зокрема, наявність у будь-якого із членів сім'ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення (абзац десятий пункту 5 Порядку).

Згідно з пунктом 10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Судом установлено, що у зверненнях ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області із заявами про надання грошової допомоги не було вказано про наявність у неї на праві власності житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Такі графи були в заяві і відповідач їх заповнювала, зазначаючи, що не має на праві власності житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України.

Відповідно, у результаті проведеної звірки Держфінінспекції встановлено, що у ОСОБА_1 є у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.

За змістом пункту 11 Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу.

У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Проте апеляційний суд не звернув уваги на те, що: відповідачем не було повідомлено управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області про факт отримання у спадщину власності нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1; згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 3 листопада 2016 року ОСОБА_1 дійсно проживає у житловому будинку АДРЕСА_1; в акті обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1 у складі: сільського голови ОСОБА_3, секретаря сільської ради ОСОБА_4 та депутата сільської ради ОСОБА_5, від 8 грудня 2016 року зазначено, що будинок, в якому проживає ОСОБА_1 потребує капітального ремонту, умови проживання в будинку на момент обстеження незадовільні; 3 лютого 2017 року комісією з питань призначення адресної соціальної допомоги з ОСОБА_1 вирішено стягнути надмірно виплачені кошти щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг; не надав зазначеним доводам і доказам належної правової оцінки (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій).

Указуючи, що позивач не роз'яснив ОСОБА_1 необхідність зазначення про наявність на праві приватної власності майна в інших регіонах, ніж тимчасово окупованих, апеляційний суд не звернув уваги, що саме таке роз'яснення спеціально міститься графою у заяві, яку відповідач, неодноразово заповнюючи власноручно, знаючи про наявність у неї на праві власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, не повідомила про них, тобто повідомила недостовірну інформацію.

Тому висновок апеляційного суду про те, що виплата ОСОБА_1 допомоги проводилась за відсутності недобросовісності з боку відповідача, не відповідає фактичним обставинам справи. Отже, наданим позивачем доказам судом дана неналежне на правова оцінка.

Згідно з частиною першою статті 58 ЦПК України у вищевказаній редакції належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У частині другій статті 59 ЦПК України у зазначеній редакції передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій).

Згідно зі статтею 212 ЦПК України у вказаній вище редакції суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Крім того, відповідно до пункту 4 частини другої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов'язана у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом.

Проте апеляційний суд, зазначивши, що виплата допомоги ОСОБА_1 проводилася за відсутності недобросовісності з боку останньої, не врахував, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження такого факту і це є припущенням суду, що заборонено в силу частини четвертої статті 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Таким чином, у порушення статей 212 - 214, 303, 315 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, апеляційний суд: у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню; не надав належної правової оцінки доводам і доказам сторін; не перевірив, чи є наявність у ОСОБА_1 у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, підставою для повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги; дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанцій, ухвалюючи судове рішення в справі, неправильно застосував норми матеріального права, порушивши норми процесуального права, тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалено з порушенням норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу управління соціального захисту населення Смілянської районної державної адміністрації Черкаської області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської областівід 8 листопада 2017 року скасувати, справу передатина новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

Ю. В. Черняк