Номер провадження 2/754/485/18
Справа №754/3023/17
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2018 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі - Дмітрієвій А.

за участі: представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 03.12.2013 р. між позивачем та ОСОБА_2 була укладена угода позики, згідно якої ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 в борг суму в розмірі 190 000 гривень. Останній в свою чергу зобов'язався віддати всю суму боргу до 02.12.2014 р. 11.11.2015 р. ОСОБА_2 було частково повернуто суму боргу в розмірі 170 000 гривень, однак залишок коштів в розмірі 20 000 грн. ОСОБА_2, до дня подачі позову до суду, не повернуто. На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 625, 1048 ЦК України просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму в розмірі 110 666 грн. 98 коп. неповернутого боргу, який складається з: 20 000 грн. основного боргу, 84 498 грн. 48 коп. інфляційних збитків, 6 168 грн. 50 коп. відсотки за користування грошовими коштами.

06 квітня 2017 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

31 жовтня 2017 року позивач подав до суду уточнення позовних вимог, в яких зазначає, що оскільки ОСОБА_2 позичив гроші на потреби сім`ї то обов'язок повернення коштів лежить також на другому з подружжі - його дружині ОСОБА_4. На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 625, 1048 ЦК України просить стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на його користь суму в розмірі 110 666 грн. 98 коп. неповернутого боргу, який складається з: 20 000 грн. основного боргу, 84 498 грн. 48 коп. інфляційних збитків, 6 168 грн. 50 коп. відсотки за користування грошовими коштами.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву в якій просить відкласти розгляд справи на іншу дату та час, оскільки її адвокат ОСОБА_5 приймає участь в судовому засіданні по кримінальній справ у Яготинському районному суді, проте жодних доказів того, що з вищезазначеним адвокатом була укладена угода на надання правової допомоги суду не надано.

В судовому засіданні на обговорення було поставлено питання про можливість розгляду справи у відсутності нез`явившихся осіб. Заперечень щодо розгляду справи у відсутності відповідача ОСОБА_4 від присутніх в судовому засіданні представника позивача та відповідача ОСОБА_2 до суду не надійшло.

Враховуючи тривалий розгляд справи, оскільки відповідач ОСОБА_4 неодноразово не з`являється в судове засідання і не надала підтверджуючих документів щодо своєї заяви про відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача ОСОБА_4

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2 всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 03 грудня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір позики. Відповідачем ОСОБА_2 власноручно було написано розписку про те, що він отримав у борг від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 190 000 (сто дев'яносто тисяч) гривень. Грошові кошти отримані з метою відкриття інтернет магазину. Борг зобов'язується повернути через один рік, строк повернення спливає - 02 грудня 2014 року (а.с. 13).

11 листопада 2015 року ОСОБА_3 було власноручно написано розписку про те, що він отримав від ОСОБА_2 в рахунок часткового погашення заборгованості за розпискою від 03.12.2013 р. грошові кошти в розмірі 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень (а.с. 14).

Статтею 1047 ЦК України встановлено для договору позики обов'язкову письмову форму. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 належним чином не виконані покладені на нього зобов'язання щодо сплати по грошовому зобов'язанню, тобто суму позики відповідач ОСОБА_2 добровільно в обумовлений сторонами строк не повернув.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно розписки від 03 грудня 2013 року сторони досягли домовленості про остаточну дату повернення суми боргу через один рік, а саме строк повернення спливає 02 грудня 2014 року, а отже порушення прав позивача почалося з 03 грудня 2014 року, тому нарахування інфляційних витрат та 3% річних необхідно здійснювати саме з 03 грудня 2014 року.

Оскільки на день розгляду справи в суді позика не повернута позивачу в сумі 20000,00 грн. то загальна сума боргу станом на 28 лютого 2017 року (дата по яку позивач просить стягнути суму заборгованості, індекс інфляції та 3 % річних) з урахування індексу інфляції та 3% річних становить 33 907 грн. 92 коп., з яких: 20 000,00 грн. - сума залишку основного боргу, індекс інфляції - 12 559,97 грн., 3% річних - 1 347,95 грн.

Оскільки відповідачем ОСОБА_2 часткове погашення суми заборгованості за договором позики в сумі 170 000,00 грн. було проведено з порушенням строків, передбачених розпискою, а саме 11 листопада 2015 року, то в період з 03.12.2014 року по 11.11.2015 р. підлягають стягненню індекс інфляції та 3% річних із зазначеної суми, а саме: індекс інфляції - 64 260,00 грн. та 3% річних - 4 820,55 грн.

На підставі наведеного суд прийшов до висновку що загальна сума заборгованості за договором позики становить 102 988 грн. 47 коп.

В решті позовні вимоги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Що стосується посилань позивача в позовній заяві на ст. 65 СК України як на підставу часткового стягнення заборгованості також з дружини відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що брав грошові кошти для того, щоб відкрити інтернет магазин, позивачем не надано суду жодних доказів того, що гроші отримані відповідачем ОСОБА_2 були використані в інтересах сім`ї, а тому позовні вимоги щодо часткового стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_4 є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1029 грн. 88 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 48, 76, 81, 92, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, п.1 ч. 2 ч. 11, ст. 524, 525, 526, 527, 530, 625, 1046-1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого: АДРЕСА_2), заборгованість в розмірі 102988 гривень 47 копійок.

В задоволенні інших вимог відмовити

Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого: АДРЕСА_2) судовий збір в розмірі 1029,88 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 26.03.2018 р.

Суддя