УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2018 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретарі Ратушній Л.В.,

за участю:

скаржника ОСОБА_1,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_3 на неправомірне рішення директора Департаменту ДВС ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №44936256,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, згідно уточнених вимог просив суд визнати неправомірним рішення директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 29.12.2017 за вих. №51191/Л-30456/20.4 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 07.12.2017, поданої у виконавчому провадженні №44936256, зобов'язати директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4 повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 07.12.2017, подану у виконавчому провадженні №44936256.

Уточнені вимоги скарги обґрунтовані тим, що 02.10.2014 на підставі виконавчого листа №26522/2011, який надійшов із Кіровського ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції, постановою державного виконавця Дніпропетровського районного управління юстиції ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження №44936256 із примусового виконання рішення Дніпропетровського районного у Дніпропетровської області від 17.07.2012 по справі №2-6522/2011 про зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до Договору №ДК 05/12-10 від 02.12.2010 та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів. У виконавчому провадженні №44936256 прокурор не був і не є стороною чи представником сторони цього виконавчого провадження. Отже, відповідно до положень п.2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII), прокурор не мав права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №44936256 та не мав права на отримання копій документів вказаного виконавчого провадження, усупереч вимогам п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII), у жовтні 2017 начальник Дніпровського районного ВДВС ОСОБА_7 безпідставно надав (направив) прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 копії документів виконавчого провадження №44936256. Таким чином, рішення та дії начальника Дніпровського районного ВДВС ОСОБА_7 щодо надання прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 для ознайомлення та направлення до Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 копій вищезазначених документів виконавчого провадження №44936256 - є неправомірними, оскільки прямо суперечать вимогам п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII). 13.11.2017 скаржник звернувся до заступника Міністра юстиції України з питань виконавчої служби ОСОБА_9 зі скаргою «На умисне ігнорування начальником управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_10 положення ч. 4 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо не направлення йому постанови, яка була прийнята за результатами розгляду його скарги від 23.10.2017. У вказаній скарзі він просив заступника Міністерства юстиції України ОСОБА_9 зобов'язати начальника управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_10 виконати вимоги ч. 4 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Листом від 06.12.2017 за вих. №28241/20.4 директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 у задоволенні скарги від 13.11.2017 відмовив у повному обсязі. Таким чином, із урахуванням інформації, викладеній в листі начальника управління ДВС ОСОБА_10 від 03.11.2017 за вих. №26828/02-64/5356 та в листі директора Департаменту ДВС ОСОБА_3 від 06.12.2017 за вих. №28241/20.4, станом на 06.12.2017 скаржнику стало відомо про те, що за результатами розгляду його скарги від 23.10.2017 у виконавчому провадженні №44936256 начальник управління ДВС ОСОБА_10 прийняв постанову №147/8/1/2017 від 02.11.2017, якою дії начальника Дніпровського районного ВДВС ОСОБА_7 щодо надання документів виконавчого провадження прокурору визнані такими, що вчинені відповідно до вимог чинного законодавства.

Заявник зазначає, щодо неправомірності прийнятих рішень у виконавчому провадженні, та звернувся до суду щодо захисту своїх порушених прав.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1, уточнену скаргу підтримав з підстав, що в ній зазначені, і просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2, в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги, посилаючись також на відзив на скаргу наявний в матеріалах справи, відповідно до якого вважає її не обґрунтованою та просить відмовити в її задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, наявні заперечення на скаргу, суд приходить до наступних висновків.

За правилами статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 1 статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Законом України «Про виконавче провадження «Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії».

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи у виконавчому провадженні №44936256 прокурор не був і не є стороною чи представником сторони цього виконавчого провадження.

Отже, відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII), прокурор не мав права на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №44936256, та не мав права на отримання копій документів вказаного виконавчого провадження.

Посилання директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 на положення ст.ст. 36, 93 КПК України, ст. 25 Закону України «Про прокуратуру», як на підстави для надання прокурору для ознайомлення виконавчого провадження №44936256 та надання копій документів цього виконавчого провадження, є абсолютно безпідставними, оскільки зазначені норми права регламентують: повноваження прокурора у кримінальному процесі (ст. 36 КПК України), порядок збирання доказів у кримінальному процесі (ст. 93 КПК України), порядок здійснення нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство (ст. 25 Закону України «Про прокуратуру»).

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином дії державного виконавця були вчинені не у відповідності до Закону та призвели до порушення прав та засад виконавчого провадження, закріплені у статті 2 Закону № 1404-VIII, відповідно до якої виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад справедливості, неупередженості та обєктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Рішення та дії начальника ВДВС ОСОБА_7 про надання Дніпропетровській місцевій прокуратурі №3 для ознайомлення та направлення до Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 копій документів виконавчого провадження №44936256 суперечать вимогам п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII).

Отже, постанова начальника управління ДВС ОСОБА_10 №147/8/1/2017 від 02.11.2017 також суперечать п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII).

Таким чином, є неправомірним рішення директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 29.12.2017 за вих. №51191/Л-30456/20.4 про відмову скасувати постанову начальника управління ДВС ОСОБА_10 №147/8/1/2017 від 02.11.2017, як таку, що суперечить вимогам п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про задоволення скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 447 - 449 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_3 на неправомірне рішення директора Департаменту ДВС ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №44936256 задовольнити.

Визнати неправомірним рішення директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 29.12.2017 за вих. №51191/Л-30456/20.4 про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 07.12.2017, поданої у виконавчому провадженні №44936256.

Зобов'язати директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_4 повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 07.12.2017, подану у виконавчому провадженні №44936256.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Повний текст ухвали виготовлено 14 березня 2018 року.

Суддя С.О. Ребров