У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.18 м. Курахове

Мар"їнський районний суд Донецької області у складі

головуючого судді Приходько В.А.

за участю секретаря судового засідання Шавкун Т.А.

заявника ОСОБА_1

державного виконавця Грачікова М.О.

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії посадової особи державної виконавчої служби

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця, обгрунтовуючи свою скаргу тим, що в березня 2013 року відбулося рішення суду за позовом її сестри ОСОБА_2 до неї, ОСОБА_1, про зобов"язання вчинити певні дії. Але в грудні 2017 року органом державної виконавчої служби без її відома з її пенсії був утриманий судові витрати за судовим рішенням від 01 березня 2013 року. Вважає це утримання незаконним, оскільки строк цивільної позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України вже давно сплинув.Просить визнати дії державного виконавця незаконними, постанову про стягнення з неї суми судових витрат скасувати, а стягнені гроші в сумі 213 грн. 03 коп. повернути їй, як стягнуті безпідставно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свою скаргу і пояснила, що в грудні 2017 року у неї з пенсії було відраховано 213 грн. без будь-яких пояснень, у відділенні пенсійного фонду вона дізналась, що відрахування відбулося за постановою державного виконавця. Коли вона звернулась до ВДВС, то дізналась, що це відбулось стягнення за рішенням суду від 01 березня 2013 року. Вважає, ця сума стягнута з неї незаконно і безпідставно, також є незаконними дії державного виконавця, оскільки строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України давно сплинув.

Державний виконавець Грачіков М.О. в судовому засіданні із скаргою ОСОБА_1 не погодився і суду пояснив, що в ВДВС Мар"їнського РУЮ на виконанні знаходився виконавчий лист, виданий Мар"їнським районним судом за рішенням цього суду від 01 березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на користь ОСОБА_2. В провадженні мається заява ОСОБА_2 про виконання цього виконавчого документу і на підставі цієї заяви було відкрито виконавче провадження, робились запити до установ, але у боржниці ОСОБА_1 не було встановлено ніяких доходів. Потім у зв"язку з проведенням АТО якийсь час виконавча служба стягнення не проводила, але провадження було відкрите, тривало, робились запити, і в грудні 2017 року стало відомо із відповіді УПФУ, що боржниця ОСОБА_1 отримує пенсію, тому в УПФУ Мар"їнського району була направлена постанова для виконання і стягнення за виконавчим документом та виконавчого збору, що і становило 213 грн. Посилання заявниці на ст. 257 ЦК України вважає недоречним, оскільки в даній статті йдеться про строк позовної давності, а не про строк виконання. Що стосується строку виконання, то його за Законом "Про виконавче провадження" не існує, тобто рішення суду має виконуватися в будь-якому випадку. В даному конкретному випадку з ОСОБА_1 рішення суду виконане тоді, коли з"явилась інформація про отримання боржницею доходу у вигляді пенсії. Виконавчий документ повернуто до суду як виконаний.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали виконавчого провадження в судовому засіданні, дослідивши матеріали цивільної справи 2/237/123/13 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов"язання вчинити певні дії, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 01 березня 2013 року відбулося рішення Мар"їнського районного суду Донецької області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов"язання вчинити певні дії, яким позов було задоволено в повному обсязі, зобов"язано ОСОБА_1 не чинити будь-яких перешкод ОСОБА_2 в оформленні права на спадщину та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 107,3 грн.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 15 квітня 2013 року вказане рішення залишене без змін.

Як свідчать матеріали цівільної справи 2/237/123/13за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов"язання вчинити певні дії, яка була досліджена в судовому засіданні, ОСОБА_1 була обізнана про рішення суду та про його зміст, про що свідчать розписки, наявні в матеріалах справи, про отримання нею як резолютивної частини рішення так і повного тексту. Саме за апеляційною скаргою ОСОБА_1 вказане рішення переглядалось апеляційним судом. Також матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 зверталась до касаційної інстанції і для цього 05.06.2013 року також отримувала рішення суду від 1.03.2013р. та копію ухвали апеляційного суду, про що свідчить її заява в матеріалах справи. Рішення касаційної інстанції у справі відсутнє.

Тобто, суд робить висновок про те, що заявниця ОСОБА_1 безперечно знала про рішення суду та про його зміст, а саме - про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 суми 107,3 грн.

В матеріалах оглянутої цивільної справи міститься виконаний виконавчий документ з постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Судом досліджений вказаний виконавчий лист, в якому зазначено резолютивна частина рішення про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 107,3грн. У виконавчому документі зазначено, що рішення набрало законної сили 15.04.2013р. Строк пред"явлення виконавчого листа до виконання 15.04.2014р.

Предметом огляду також було виконавче провадження, в якому мається заява стягувача ОСОБА_2 про прийняття до виконання виконавчого документу про стягнення судових витрат в розмірі 107,3грн з ОСОБА_1, яка надійшла і зареєстрована 07 травня 2013 року, тобто в межах строку пред"явлення виконавчого листа до виконання.

Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Із оглянутого виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем надсилались запити і було встановлено, що боржниця отримує пенсію.

Відповідно до Закона України "Про виконавче провадження", про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

При дослідженні виконавчого провадження будь-яких порушень вимог розділу ІХ "Звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника" Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем, не встановлено. Надання згоди боржника на стягнення вказаним розділом Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено.

Посилання заявниці ОСОБА_1 на норми ст. 257 ЦК України є помилковими, оскільки вказана норма Закону встановлює строки позовної давності, а не строки виконання рішення суду.

Разом з тим, ст. 449 ЦПК України передбачені строки для звернення зі скаргою. Відповідно до вимог вказаної норми Закону, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як видно із скарги ОСОБА_1, на її думку, порушення відбулося в грудні 2017 року, коли з її пенсії відбулося відрахування суми, стягнутої за рішенням суду, про що вона дізналась в грудні 2017 року. Але скарга на дії державного виконавця до суду надійшла 30 березня 2018 року, тобто з порушенням строку, передбаченого ст. 449 ЦПК України. Про поновлення строку звернення до суду заявниця не просила та про будь-які поважні причини пропуску строку для звернення до суду, заявниця не зазначала.

За таких обставин, дослідивши всі вищезазначені матеріали, суд дійшов висновку, що всі дії були вчинені державним викнавцем відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" та в межах його повноважень. Тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її скарги на неправомірні дії посадової особи державної виконавчої служби.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Мар"їнський районний суд Донецької області протягом п"ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.А. Приходько

Дата документу 14.06.2018