КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Василишин В.О.
Єдиний унікальний номер справи № 361/4726/17
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3230/2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про зобов'язання повернути грошові кошти,

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 01 квітня 2014 року між сторонами було підписано заяву про приєднання до публічного договору № К500А9 про надання фінансового лізингу на умовах, визначених цим договором, який розміщено на офіційному веб-сайті компанії www.planetavto.com.ua.

За умовами вказаного правочину відповідач надав позивачу у лізинг автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, строком на 60 місяців з моменту підписання графіку лізингових платежів.

За період з квітня 2014 року по липень 2017 року ОСОБА_2 через термінал відділення ПАТ «КБ «ПриватБанк» на корить ТОВ «Автокредит Плюс» вніс грошові кошти у розмірі - 103 276 грн. 68 коп.

Позивач стверджував, що спірний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, порушує його права як споживача, підписаний ним під впливом обману з приховуванням істотних умов договору. Крім того, правочин укладений із застосуванням нечесної підприємницької діяльності, без дотримання вимог про його нотаріальне посвідчення. Умови договору є несправедливими та суперечать принципу добросовісності.

Вказував, що на момент звернення із позовом вже повернув відповідачеві майно (автомобіль), що підтверджується актом прийому-передачі.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просив стягнути із ТОВ «Автокредит Плюс» на свою користь суму грошових кошті в у розмірі 103 276 грн. 68 коп.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 із ТОВ «Автокредит Плюс» грошові кошти у розмірі - 25 637 грн. 71 коп.

Стягнуто із ТОВ «Автокредит Плюс» на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Автокредит Плюс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не звернув уваги на те, що позивач пропустив строк позовної давності та не взяв до уваги заяву відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Щодо встановлення судом нікчемності договору фінансового лізингу, ТОВ «Автокредит Плюс» рішення суду не оскаржує.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є повернення грошових коштів у розмірі 103 276,68 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як вбачається із матеріалів справи, 01 квітня 2014 року ОСОБА_2 підписав заяву про приєднання до публічного договору № К500А9, в якій надав свою згоду на приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах, визначених цим договором, який розміщено на офіційному веб-сайті компанії www.planetavto.com.ua(т.1, а.с. 9).

Відповідно до умов публічного договору про надання фінансового лізингу лізингодавець за умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти предмет лізингу та сплачувати щомісячні платежі, платежі по відшкодуванню витрат лізингодавця, пов'язаних із виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізиногоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно із умовами цього договору.

Згідно із пунктами 14.1.2.-14.1.4 заяви строк лізингу складає 60 місяців з моменту підписання додатку № 2 (Графік лізингових платежів). Щомісячні платежі та порядок їх сплати повинні здійснюватися щомісячно, згідно із Графіком та включають у себе: платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу, відсотки за користування предметом лізингу комісія за проведення щомісячного моніторингу предмету лізину. Період сплати з 14 по 18 число кожного місяця.

Пунктами 14.1.7, 14.3 заяви визначено, що після прийняття лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу лізингоодержувач вносить аванс у розмірі - 18 400 грн. 00 коп. на транзитний рахунок. № НОМЕР_2 у ПАТ «КБ «ПриватБанк» для подальшого зарахування на рахунок ТОВ «Автокредит Плюс». Щомісячний платіж за договором лізингу складає 2 527 грн. 08 коп.

Як вбачається із виписки по рахунку, 18 квітня 2014 року ОСОБА_2 сплатив на рахунок № НОМЕР_2 аванс в розмірі - 18 400 грн. 00 коп (т. 1, а.с. 151).

При розгляді даної справи судом першої інстанції також було встановлено, що у користування позивачу відповідачем передано транспортний засіб марки «CHEVROLET LACETTI», 2006 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У своїй позовній заяві ОСОБА_2 вказував, що за період з квітня 2014 року по липень 2017 року ним на транзитний рахунок № НОМЕР_2 внесено грошові кошти у розмірі - 103 276 грн. 68 коп., які він і просив стягнути з відповідача.

Проте, з поданих позивачем оригіналів квитанцій вбачається, що за вказаний період ОСОБА_2 внесено грошові кошти на загальну суму 55 482 грн. (2530 + 2200 + 2510 + 1000 + 2285 + 2150 + 2150 + 2150 + 2150 + 2150 + 2150 + 2527 + 5100 + 2560 + 2600 + 1800 + 17100 + 370) (т. 1, а.с. 56-73). Належних доказів, які б підтверджували внесення решти заявленої суми, позивач суду не надав.

Разом з цим, в матеріалах справи міститься подана відповідачем виписка по рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2014 року по 01 січня 2018 року(т.1, а.с. 151-157), з якого вбачається, що на виконання умов договору про надання фінансового лізингу позивач сплатив 65 869 грн. 88 коп.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що підтвердженою належними доказами є сума сплачених позивачем грошових коштів, яка зазначена у вказаному розрахунку.

Судом також встановлено, що 24 липня 2017 року транспортний засіб марки «CHEVROLET LACETTI», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, вилучено відповідачем, що підтверджується відповідним актом (т.1, а.с. 10).

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з частиною другою статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства такий договір за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що вбачається зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Договір фінансового лізингу від 01 квітня 2014 року нотаріально посвідчений не був, отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про нікчемність вказаного договору. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Згідно із частиною другою статті 216 ЦК України, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Оскільки у період з травня 2014 року по липень 2017 року позивач користувався транспортним засобом, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що суму грошових коштів, які підлягають поверненню слід зменшити на 40 232 грн. 17 коп., що є платою за користування предметом лізингу, розрахунок якої підтверджується довідкою щодо розрахунку собівартості послуги за користування автомобілем (т.1., а.с.180).

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність частини позовних вимог.

Разом з цим, під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском строків позовної давності, про що подав до суду письмове клопотання (т. 1, а.с. 188-189).

Оцінка вказаному клопотанню судом першої інстанції надана не була.

Колегія суддів доходить висновку про необхідність застосування наслідків спливу строку позовної давності з таких підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За положеннями ч. 3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання.

Як вбачається із виписки по рахунку, 18 квітня 2014 року ОСОБА_2 сплатив на рахунок № НОМЕР_2 аванс в розмірі - 18 400 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 151).

Отже, саме з цієї дати розпочинається трирічний строк позовної давності для застосування наслідків нікчемного правочину.

Із позовною заявою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину ОСОБА_2 звернувся 09 серпня 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. При цьому, подаючи позов, ОСОБА_2 не вказав поважних причин пропуску строку позовної давності.

Отже, суд першої інстанції не врахував заяву відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності, не надав їй оцінку у своєму рішенні та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» №14 від 18 грудня 2009 року роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 29 травня 2018 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення недоплаченої вихідної допомоги з ухваленням в цій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 серпня 2018 року скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про зобов'язання повернути грошові кошти відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Мережко

Судді: С.М. Верланов

С.І. Савченко