Справа № 310/2204/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07 червня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

за участю секретаря судового засідання - Димової Л.В.,

за участю позивача- Вознюка О.Б., представника позивача- Шереметьєвої З.В.,

представника відповідача- Железняка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Бердянська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Бердянська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтував тим, що він є рідним сином ОСОБА_3, яка померла 01 березня 2014 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на будинок №21 по вулиці Островського в м. Бердянську. В установлений законом шестимісячний термін позивач не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з тої причини, що не знав про це спадкове майно матері.

Позивач після смерті батька спадкував 1/6 вказаного будинку, а потім подарував його матері, вважав, що мати розпорядилася своєю власністю ще за життя та переписала будинок на брата (відповідач по справі), вважав, що будинок, де проживали позивач з матірю, не був її власністю. В грудні 2014 р. йому стало відомо , що цей будинок, розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Островського, 21 на момент смерті матері -ОСОБА_3 належав їй. Позивач звернувся до нотаріуса з наміром подати заяву про прийняття спадщини. Йому була надана усна консультація, під час якої зясувалося, що ним пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК, а саме 6 місяців від моменту відкриття спадщини. У звязку з цим нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії та порекомендував звернутися до суду. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини, але рішенням Бердянського міськрайонного суду від 28.05.2015 р. у цьому позові йому було відмовлено.

Під час розгляду цієї цивільної справи позивачу стало відомо, що його рідний брат ОСОБА_2 своєчасно звернувся до нотаріуса та отримав свідоцтво на право власності на 5/6 часток будинку № 21 по вулиці Островського в м. Бердянську.

Після смерті ОСОБА_3 була заведена спадкова справа №413/2014. В спадковій справі вказано, що нотаріус 19.09.2014 р. направив на його імя письмове повідомлення про спадщину за адресою: АДРЕСА_1.

На час смерті матері позивач був власником однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, де і був зареєстрований, але фактично в цій квартирі проживав його брат відповідач по справі, а позивач протягом всього свого життя (крім часу, коли служив в армії) проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю матірю. Після смерті матері, шахраї обманом змусили його підписати довіреність на продаж його квартири , самі зняли його з реєстрації 18.03.2014 р. та від його імені продали квартиру. Тобто, позивач не міг отримати лист від нотаріуса, бо за вказаною адресою він ніколи не мешкав. І взагалі квартира на той момент вже була продана. Грошей за квартиру позивач ніяких не отримав. Зараз він житла та реєстрації не має. Живе по підїздам та підвалам, ночує на кладовищі, не має постійної роботи. Перебивається випадковими заробітками, знаходиться в дуже тяжких життєвих обставинах. Вважає, що має право на долю в спадщині своєї матері, а саме на частину будинку, де він міг би проживати, як особа, що на час смерті спадкодавця проживала з ним. Ніхто позивача від спадкування не усував. Відповідач знав , що позивачу ніде жити і що він мав законне право на спадок після смерті своєї матері. Але він обманув нотаріуса та отримав весь спадок, а не його частину. Оскільки позивач не має можливості належним чином оформити свої спадкові права після смерті матері, вважає, що єдиним правовим способом відновлення свого порушеного права є звернення до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, а саме 5/12 частин будинку за адресою: м.Бердянськ, вул.Островського,21.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 та його представник підтримали позов та прохали його задовольнити. Позивач пояснив, що на час відкриття спадщини постійно проживав разом з матірю за її адресою, і взагалі проживав постійно з батьками (за виключенням часу, коли він служив в лавах радянської армії ) за цією ж адресою ( м.Бердянськ, вул. Островського , 21 ) з моменту свого народження та до моменту, коли його вигнав брат, вже після смерті матері. Представник позивача звернула увагу на те, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після померлої матері ОСОБА_3 і на момент смерті проживав з останньою. В матеріалах справи наявні докази постійного проживання ОСОБА_1 з матірю на момент смерті, а саме акт за підписом голови квартального комітету № 9 м.Бердянська, а тому є всі підстави встановити факт проживання позивача ОСОБА_1 з матірю на момент її смерті та визнання права власності на частину спадкового майна, на підставі ст.1268 ЦК України. Представник відповідача -ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти позову. Зокрема, зазначив, що порядок отримання спадщини нотаріальний, а тому відсутні підстави у позивача ОСОБА_1 для звернення до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Також звернув увагу на те , що позивач мав квартиру та продав її тому і опинився без житла на теперішній час. Просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи - Бердянської міської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"роз'яснено, що відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження. 01 березня 2014 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно: домоволодіння №21 по вулиці Островського у м. Бердянськ Запорізької області. Після смерті ОСОБА_3 Бердянською міською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу за заявою ОСОБА_2 та на його імя було видано свідоцтво про право на спадщину за законом . Позивач ОСОБА_1 з усною заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звертався, але отримав розяснення, що у видачі свідоцтва йому буде відмовлено в зв'язку з тим, що строк, встановлений для прийняття спадщини, пропущений та відсутня реєстрація проживання разом із спадкодавцем за однією адресою. Постанова про відмову вчинити нотаріальні дії нотаріусом не виносилася.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).

Відповідно до п. 3.21 ч.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За приписом ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Пунктом другим постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що справи про спадкування судами розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. На підтвердження даного факту позивач надав наступні докази: акт про фактичне проживання, засвідчений головою квартального комітету № 9 м.Бердянська, наданий позивачу, свідоцтво про народження позивача. Крім того, факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем своєю матірю на момент її смерті підтверджений показаннями свідків, опитаних в ході судового розгляду: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,ОСОБА_8 які підтвердили суду, що ОСОБА_1 дійсно проживав постійно з матірю ОСОБА_3 та опікувався нею до самої її смерті. Так, свідок ОСОБА_5, сусідка позивача, проживає поряд з 2002 року і підтвердила факт , що в будинку № 21 по вулиці Островського проживали мати ОСОБА_9 та два сини ОСОБА_1 та ОСОБА_2, але на момент смерті матері там проживав з нею- Олег та проживав там постійно, а ОСОБА_2 приїзджав провідати матір на велосипеді. Свідок ОСОБА_6, сусід, свідчив, що на момент смерті матері там проживали обидва сини. Після смерті ОСОБА_10, ОСОБА_11 вигнав ОСОБА_1,а до цього ОСОБА_1 проживав там постійно. Свідок ОСОБА_12, сусідка, проживала ІНФОРМАЦІЯ_2, але ОСОБА_3 живою не застала. Після смерті ОСОБА_10 бачила там тільки ОСОБА_2, а ОСОБА_1 не знає. Свідок ОСОБА_7 свідчив , що по вулиці Островського,21 проживали до смерті матері ОСОБА_10 обидва її сини ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Свідок ОСОБА_8, сусідка, підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_1 з матірю до самої її смерті. Вона показала, що ОСОБА_2 проживав в однокімнатній квартирі за іншої адресою, а в будинку № 21 по вул. Островського Володимир став проживати тільки після смерті матері. Олег з матірю жили разом до самої її смерті, вирощували квіти - троянди та продавали на ринку. А ОСОБА_2 працював в горгазі і жив окремо. Суд вважає вищезазначені докази, в тому разі, і показання свідків, належними для підтвердження факту постійного проживання позивача ОСОБА_1 зі спадкодавцем його матір»ю ОСОБА_3 до моменту її смерті за адресою: м. Бердянськ, вул.Островського, будинок 21.

Всупереч ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано доказів в спростування обставин, зазначених позивачем. Згідно вимог статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, статті 16 ЦК України позивач має право самостійно визначати ефективний для себе спосіб захисту свого порушеного права, якщо такий спосіб захисту передбачено законом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у передбаченому законом нотаріальному порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тому вимоги про визнання за позивачем права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем суду не надані докази того, що позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку.

В даному випадку правильним способом захисту прав, який відповідає положенням статті 1268 ЦК України, згідно яких спадкоємець, який проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв її, якщо він не заявив про відмову від спадщини, є доведення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для вчинення надалі передбачених законом дій для прийняття спадщини в порядку, що передбачений положеннями ЦК України та згідно вимог статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, статті 16 ЦК України позивач має право самостійно визначати ефективний для себе спосіб захисту свого порушеного права, якщо такий спосіб захисту передбачено законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268, 273, 315, 354 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Бердянська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_3, яка померла 01 березня 2014 року на час відкриття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 320 (триста двадцять гривень), 00 копійок.

В задоволенні вимог про визнання за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 права власності на 5/12 частин будинку, розташованого за адресою: м. Бердянськ , вул. Островського будинок,21 в порядку спадкування за законом після померлої 01 березня 2014 року матері- Вознюк ОСОБА_13, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 18 червня 2018 року.

Суддя: