Постанова

Іменем України

07 червня 2018 року

м. Київ

справа № 607/295/17

провадження № 61-30313св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

ЖуравельВ. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2017 року у складі судді Ромазана В. В. та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11 травня 2017 року у складі колегії суддів: Ходоровського М. В., Фащевської Н. Є., Загорського О. О.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - Тернопільське ОУПФУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просило стягнути безпідставно набуті кошти у розмірі 865 грн 55 коп.

Позовна заява мотивована тим, що Тернопільським ОУПФУ ОСОБА_4 призначено пенсію.

У зв'язку з рахунковою помилкою з боку позивача, а саме некоректною роботою програмного забезпечення під час проведення масового перерахунку пенсій з 01 вересня 2015 року,виникла переплата пенсії відповідачу за період з 01 вересня 2015 рокупо 31 січня 2016року на суму 865 грн 55 коп.

Оскільки такі грошові кошти є безпідставно набутими ОСОБА_4, Тернопільське ОУПФУ просиловідповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та статті 1212 ЦК України задовольнитипозов.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2017 року у задоволенні позову Тернопільського ОУПФУ відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що факту недобросовісного набуття ОСОБА_4 отриманих коштів, які є пенсійною виплатою, а також рахункової помилки встановлено не було.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 11 травня 2017 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що місцевим судом постановлено рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

У червні 2017 року Тернопільське ОУПФУ подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована тим, що у зв'язку з некоректною роботою програмного забезпечення під час проведення масового перерахунку пенсії виникла помилка щодо її нарахування.

Відповідач ознайомлений з виниклою переплатою, проте добровільно повернути надмірно сплачені кошти відмовляється.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справау № 607/295/17 передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що Тернопільським ОУПФУ ОСОБА_4 призначено пенсію за віком у розмірі 3 360 грн 82 коп. щомісяця.

За період з 01 вересня 2015 року по 31 січня 2016 року ОСОБА_4 переплачено 865 грн 55 коп.

За повідомленням Тернопільського ОУПФУ переплата виникла у зв'язку з некоректною роботою програмного забезпечення під час проведення масового перерахунку пенсії із 01 вересня 2015 року у зв'язку із зміною прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік».

Відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

Тобто, повернення виплаченої надміру пенсії можливе лише за наявності зазначених підстав у їх сукупності.

Механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення таких сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або ненадання інформації, обов'язковість подання якої передбачена законодавством. Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу Тернопільського ОУПФУ залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11 травня 2017 рокубез змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н.О. Антоненко

В.І. Крат