Справа № 366/3749/17
Провадження № 2/366/40/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 березня 2018 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої - судді Тетервак Н.А.,

при секретарі - Німченко Н.Ю.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - служби у справах дітей - Лях О.К.,

педагога - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи без самостійних вимог - служби у справах дітей та сім'ї Іванківської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Здолбунівської РДА Рівненської області про встановлення опіки та позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третьої особи без самостійних вимог - служби у справах дітей та сім'ї Іванківської районної державної адміністрації про встановлення опіки та позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона має двох онучок - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Матір'ю обох дітей є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, - дочка позивача. Рідним біологічним батьком дитини, ОСОБА_6 є відповідач, ОСОБА_5.

Відповідачі є колишнім подружжям. Свій шлюб вони зареєстрували 17 грудня 2007 року, а розірвали згідно рішення Іванківського районного суду 28 серпня 2013 року. Під час шлюбу в них народилась - ОСОБА_6.

Позивач вважає, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своїх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6, оскільки тривалий час не намагались побачитись з своїми дітьми, не надавали та не надають на утримання обох дітей ніякої матеріальної допомоги, а тому просить суд позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а відповідача - ОСОБА_5 відносно його дитини - ОСОБА_6.

Оскільки відповідач ОСОБА_5 проживає в Рівненській області, ухвалою суду від 15.02. 2018 р. Службу у справах дітей та сім»ї Здолбунівської РДА Рівненської області залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог.

В судовому засіданні позивач підтримала позов.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилася.

Судом повідомлена відповідно до вимог п.2 ч.6,ч.11 ст. 128 ЦПК України(за місцем реєстрації та через засоби масової інформації- газета «Урядовий кур»єр» №16 від 24 січня 2018 р.).

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився. Надіслав відзив,з якого слідує,що позов він визнає, оскільки не є біологічним батьком дітей.

Представник третьої особи -Служби у справах дітей та сім»ї Іванківської РДА ОСОБА_8 позов підтримала.

Служба у справах- дітей та сім»ї Здолбунівської РДА просила справу розглядати за відсутності представника Здолбунівської РДА. Надати висновок орану опіки та піклування не мають можливості,так як гр.. ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_1,але там не проживає,що унеможливлює вивчити його побутові умови,характери тики,інше.

Малолітня ОСОБА_6, 2007 р.н. пояснила,що проживає з бабусею та сестричкою. Мами давно не бачила,та не дзвонить. З батьком не спілкується,його не знає.

Вислухавши сторони,дослідивши письмові матеріали,допитавши малолітню ОСОБА_6,2007 р.н., суд прийшов до наступного.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 слідує,що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. Її батьком є- ОСОБА_5;мати-ОСОБА_4.

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 слідує,що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2. Її батьком є-ОСОБА_12;мати-ОСОБА_4

Отже,діти:ОСОБА_6,2007р.н. та ОСОБА_7, 2014 р.н.-є малолітніми.

З довідки Шпилівської сільської ради Іванківського району Київської області №1284 від 22.11. 2017 року слідує,що діти:ОСОБА_6, 2007 р.н. та ОСОБА_7, 2014 р.н. проживають ОСОБА_1 в АДРЕСА_2

З Висновку Іванківського ВП Вишгородського відділу поліції в Київській області від 22.09.2017 року слідує,що встановити місцеперебування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. не представляється можливим,тому подальшу перевірку закінчено.(а.с. 8).

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов»язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім»ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов»язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Батьки зобов»язані поважати дитину.

Права дитини захищаються також Конвенцією ООН про права дитини.

Право особи, в тім числі і дитини, на сім»ю закріплено у статті 4 СК України, а саме: кожна особа має право на проживання в сім»ї. Особа може бути примусово ізольована від сім»ї лише у випадках і в порядку, встановленому законом.( ч.3 ст. 4 СК).

Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя( ч.4. ст. 4 СК України).

Така ж норма закріплена в ст.111 Закону України «Про охорону дитинства», в якій сказано,що»кожна дитина має право на проживання в сім»ї з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків».

Виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини (ст.112 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 5 СК України, держава охороняє сім»ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім»ї.

Держава створює людині умови для материнства та батьківства,забезпечує охорону прав матері та батька,материнство і морально заохочує материнство та батьківство.

Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини( ч.3 ст.5 СК).

Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя,крім випадків, встановлених Конституцією.

Відповідно до ст.32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст.51 СК України батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повнолітня. Повнолітні діти зобов»язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Сім»я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до ст.114 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі,за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду,що набрало законної сили».

Отже, сім»я, яка є первинним осередком суспільства, як вказано в ст. 3 СК України, охороняється законом.

І все ж, держава може втручатися в сімейне життя, як це також підтверджено ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, коли це втручання здійснюється для захисту прав та свобод інших людей.

Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати,батько можуть бути позбавлені батьківських прав,якщо вони,зокрема:

1)ухиляються від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, у т.ч. ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Служба у справах дітей та сім»ї Іванківської районної державної адміністрації Київської області надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр.. ОСОБА_4 відносно її малолітніх дітей, ОСОБА_6,2007 р.н. та ОСОБА_7, 2014 р.н. Щодо ОСОБА_7,яка народилася 12.12.2014 р. повідомив,що мати відмовилася забрати дитину з пологового будинку,в результаті чого 13.01.2015 року Службою у справах дітей та сім»ї Іванківської РДА було направлено листа до відділу реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції для отримання свідоцтва про народження новонародженої дитини. ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2. набула статус дитини,позбавленої батьківського піклування.(Розпорядження РДА від 15.01.2015 р.№6) . 09.02. 2015 року до Служби у справах дітей та сім»ї Іванківської РДА звернулася ОСОБА_4 з проханням надати дозвіл забрати дитину,ОСОБА_7 з обласного будинку дитини,пояснивши,що злякалася відповідальності виховувати дитину одній, без батька.

10.02.2015 року було розглянуто питання передачі матері ОСОБА_4 її новонародженої дитини,ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_8,враховуючи щире бажання матері виховувати свою дитину,підтримку родичів.

Зі слів бабусі слідує,що 07.08.2015 року ОСОБА_4 залишила своїх дітей і до сьогодні не повернулася. Місце її перебування невідоме. На телефонні дзвінки ОСОБА_4 не відповідає.

Тому, враховуючи те,що ОСОБА_4 участі у вихованні дітей не бере, матеріально не утримує, проживає окремо,місце її проживання невідоме,ухиляється від своїх батьківських обов»язків,в інтересах охорони життя,здоров»я, прав та законних інтересів дитини, на підставі ч.ч. 1,2 ст.164 Сімейного кодексу України, слід позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно дітей ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.( а.с. 49).

Судом встановлено,що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не піклуються про свою доньку -ОСОБА_6,2007 р.н. Відповідачка ОСОБА_4 не піклується про свою доньку -ОСОБА_7,2014 р.н.,не утримують дітей,залишивши їх без піклування, утримання, самоусунулися від будь-яких обов»язків щодо своїх дітей,що є підставою для покладення відповідальності, встановленої законом, протягом тривалого часу не виконують батьківські обов'язки. Таке невиконання батьківських обов'язків не пов'язане із наявністю душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання або з інших не залежних від них причин.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачами своїми батьківськими обов'язками щодо дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9 та відповідачкою щодо дитини - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 є наслідком винної поведінки відповідачів та є підставою для позбавлення їх батьківських прав.

Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде відповідати інтересам дітей, оскільки відповідачі в подальшому будуть позбавлені можливості негативно впливати на психіку дітей до моменту зміни ними свого ставлення відносно дітей та поновлення у встановленому порядку батьківських прав.

З огляду на викладене, оцінивши надані докази, враховуючи вік дітей та їх інтереси, суд приходить до висновку, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своїх дітей, а тому позовна вимога щодо позбавлення відповідачів батьківських прав є обґрунтованою та законною, в зв'язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою,якщо при розгляді справи буде встановлено,що вона позбавлена батьківського піклування та призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

З рішення Шпилівської сільської ради №5 від 14 лютого 2018 року »Про надання суду подання щодо доцільності призначення гр..ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_10 опікуном дітей ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2. слідує, що Шпилівська сільська рада рекомендує призначити ОСОБА_1,1965 р.н. опікуном малолітніх дітей :ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1. та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с. 42).

Отже, позов в частині призначення ОСОБА_1 опікуном малолітніх ОСОБА_6,2007 р.н. та ОСОБА_7,2014 р.н. також слід задовольнити.

На підставі викладеного, ст.ст.164 ч.1 п.2, 166 ч.2, 167 Сімейного кодексу України, ст. 60 Цивільного кодексу України,керуючись ст.ст.4,12,258-259,263,264,265,268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.гр.України, зареєстрована в АДРЕСА_2, не працює, позбавити батьківських прав у відношенні її дітей:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9,

ОСОБА_7.ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5,гр.. України, зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1, позбавити батьківських прав у відношенні його дочки:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_11. призначити опікуном малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9 та

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд протягом 30 днів,з дня проголошення, в порядку ст. 354 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі подачі апеляції, після прийняття рішення апеляційним судом Київської області.

Суддя: Н.А.Тетервак