Справа № 497/1261/17
Провадження № 2/497/32/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2018 року Болградський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Раца В.А.

секретарі - Божевій І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Болграда цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Владиченської сільської ради Болградського району, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про встановлення факту та визнання права власності ,-

ВСТАНОВИВ:

29.08.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Владиченської сільської ради Одеської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просить встановити факт проживання однією сім'єю її позивача з ОСОБА_5 в період з 2004 року по 15 січня 2015 року, та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1, як за спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона проживала з 2004 року зі своїм братом ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та його дружиною ОСОБА_5 однією сім'єю, в будинку їх з ОСОБА_6 батьків, розташованого по АДРЕСА_2. Так як брат та його дружина були похилого віку, постійно хворіли, позивач ОСОБА_1 здійснювала догляд за ними з 2004 року, готувала їм їжу, обробляла город, оплатила повністю вартість робіт з ремонту будинку, а так само поховала обох за власний рахунок. На даний час вона хоче оформити спадщину після смерті ОСОБА_5, але не може так як не має документів які підтверджують, те що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 та не має правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8, яка дії за угодою про надання правової допомоги від 25.09.2017 року та ордеру серії НОМЕР_1 (а.с.35-37), до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні.

Представник відповідача Владиченської сільської ради Болградського району Одеської області надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_9, який діє на підставі довіреності, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_10, який діє на підставі довіреності від 18.05.2017 року (а.с.40), надали заяви про розгляд справи за їх відсутності позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали.

В судовому засіаднні під час надання пояснень сторін, позов не визнали та пояснили, що ОСОБА_3 є двоюрідною сестрою ОСОБА_5 та є спадкоємцем після смерті сестри, тому вона звернулася до суду з заявою про визнання факту, що вона та померла ОСОБА_5 є двоюрідними сестрами та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами, розташованого по АДРЕСА_3, яку також просить визнати за собою позивач. Тому просить відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог.

Вивчивши усі матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4, належав до типу колгоспного двору та до його складу входили члени цього двору: ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року) та ОСОБА_5 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року). На підставі ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/2 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою Владиченської сільської ради Болградського району № 327 від 19.05.2016 року, яка видана на підставі записів у погосподарській книзі (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 14.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.7).

З акту обстеження умов спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 від 16.12.2015 року, складеного Владиченською сільською радою Болградського району Одеської області ОСОБА_1 з березня 2005 року дійсно проживала з ОСОБА_7 в будинку по АДРЕСА_3 до дня смерті ОСОБА_5, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 року та вели спільне господарство (а.с.18).

Відповідно до копії спадкової справи №96/2015 року до майна померлої ОСОБА_5, вбачається, що позивач ОСОБА_1, нотаріально посвідченою заявою від 14.03.2015 року звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Крім цього, факт проживання позивача однією сім'єю з ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року по АДРЕСА_1, підтверджений поясненням свідків:

- ОСОБА_11, в судовому засіданні пояснила, що позивачка являється її хресною, вона доглядала за ОСОБА_5, яка була похилого віку, та являлася дружиною брата позивачки, оскільки ще при житті брата, вона доглядала за ними обома, а саме обробляла огород, готувала їм, купувала продукти, тобто вони вели сумісне господарство;

- ОСОБА_12, суду пояснив, що проживає неподалеку від позивачки, та йому відомо, що позивачка здійснювала постійний догляд за ОСОБА_5, вела з нею сумісне господарство, оскільки її будинок знаходиться поруч із нею, тому вони проживали як одна родина, та поховала її також позивачка.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 проживала зі спадкодавцем ОСОБА_5 понад п'яти років до часу відкриття спадщини та прийняла спадщину у встановленому законом порядку.

Окрім цього зі спадкової справи №96/2015 встановлено, що окрім ОСОБА_1 до нотаріальної контори звернулася ще одна спадкоємиця ОСОБА_3, яка відповідно до заповіту від 18.04.2007 року, посвідченого секретарем виконкому Владиченської сільської ради, за реєстром № 21 успадкувала належний ОСОБА_5 державний акт серії НОМЕР_3, виданий 26.01.2007 року та майновий сертифікат серії ОД VII № 68, виданий Владиченською сільською радою 06.11.2001 року, інший спадкоємець ОСОБА_13, відмовився від належної йому частки спадкового майна за заповітом на користь ОСОБА_3, що підтверджується його заявою №567 від 11.07.2015 року.

Постановою державного нотаріуса Болградської районної нотаріальної контори Одеської області Станєвою В.Б. №932/02-31 від 11.05.2016 року, їй позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю на ім'я спадкодавця правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.19).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що докази, на які посилається позивач, достатні для встановлення факту того, що вона дійсно з 2004 року постійно проживала однією сім'єю з ОСОБА_5 до дня її смерті та визнати за нею право власності на 1/2 частину вищезазначеного будинку, як спадкоємцем за законом четвертої черги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1222, 1258, 1264, 1269,1270 ЦК України, ст. ст. 12,81,82, 259, 263-265,315, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Владиченської сільської ради Болградського району, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про встановлення факту та визнання права власності - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_5, померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 року, в період часу з 2004 року по день її смерті.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності, в порядку спадкування, на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, як спадкоємець за законом четвертої черги.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 16.03.2018 року. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 16.03.2018 року.

Суддя В.А. Раца