Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/243/17 Головуючий у 1-й інст. Руденко З. Б.
Категорія 41 Доповідач Коломієць О.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №291/243/17 за позовом Сільського голови Малонизгорецької сільської ради ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 про захист честі, гідності та ділової репутації

за апеляційною скаргою Сільського голови Малонизговецької сільської ради ОСОБА_2 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 24 січня 2018 року, яка постановлена суддею Руденко З.Б. у смт Ружині

встановив:

У березні 2017 року сільський голова Малонизгорецької сільської ради ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, та порушує право на недоторканість ділової репутації сільського голови с.М. Низгірці ОСОБА_2, інформацію поширену відповідачами в колективному зверненні до народного депутата України ОСОБА_16

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 24 січня 2018 року у задоволенні позовної заяви Сільського голови Малонизгорецької сільської ради ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, упередженість судді, просить скасувати зазначене рішення суду та задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що судом першої інстанції залишено поза увагою відсутність у відповідачів правомочності на представництво інтересів громади, посилання суду на судження відповідачів, які носять оціночний характер не відповідає істині, недоречним є посилання суду на ст.ст.7, 17 ЗУ «Про статус народного депутата». Крім того, судом порушено вимоги ст.263 ЦПК України, оскільки не надано правової оцінки жодній із викладених у зверненні відповідачів обставин та не наведено які із них є оціночними судженнями, а які носять характер недостовірної інформації, а також ст.277 ЦК України, в порушення якої суд поклав обов'язок доведення на позивача. Судом проігноровано посилання відповідачів щодо відсутності проведення сесій сільської ради у 2016 році, хоча в матеріалах справи містяться докази на спростування останніх. Позивач вказує, що винесеним рішенням суд першої інстанції позбавляє можливості представників органів місцевого самоврядування захищати честь, гідність та ділову репутацію у судах. Відповідачами не надано достовірних доказів адресування звернення на адресу народного депутата ОСОБА_16 Судом першої інстанції не зясовано обставини звернення відповідачів безпосередньо до ГР «Народний контроль Житомирської області» з метою публікації звернення на їх сайті. Судом не враховано, що оприлюднена у зверненні інформація не відповідає дійсності, нанесла шкоди авторитету позивача як посадовій особі, її честі, гідності та діловій репутації, а також порушує її права, передбачені Конституцією та законами України.

Представниками відповідачів подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в якій вони просять залишити апеляційну скаргу без задоволення так як викладені в ній доводи є надуманими і безпідставними. Зокрема, зазначають, що ст.40 Конституції України встановлено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобовязані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Звертають увагу, що позивачем залишено поза увагою доведеність відповідачами того, що викладена ними у колективному зверненні інформація є їх оціночними судженнями з приводу дій ОСОБА_2 як сільського голови і не містить категоричних висновків про вчинення нею конкретних порушень. Звертають увагу, що позивачем в скарзі не вказано, в чому саме протирічать висновки суду положенням ЗУ «Про статус народного депутата України».

В судовому засіданні представники відповідача просилили апеляційну скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 з листопада 2015 року і по теперішній час працює сільським головою Малонизгорецької сільської ради Ружинського району Житомирської області.

У грудні 2016 року відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 звернулись до народного депутата України ОСОБА_16 з колективним зверненням наступного змісту.

«Громада с. М. Низгірці Ружинського району, Житомирської області звертається до Вас з проханням захистити від можливих протиправних дій голови сільської ради ОСОБА_2.

Останнім часом у нашому селі склалась тенденція того, що голова сільської ради, замість того, щоб виконувати покладені на неї обов'язки, розпалює ворожнечу між мешканцями села, тим, хто не погоджується з її позицією, надходять погрози в телефонному режимі та напряму від її батька ОСОБА_17, який є адвокатом. Додатково повідомляємо, що з приводу погроз написана заява до міліції, однак станом на сьогоднішній день рішення по ній не прийнято. На ґрунті цієї ворожнечі в селі склалась дужу криміногенна ситуація - вбито чоловіка, який активно виступав проти протиправних дій вищевказаних осіб. Відкрито ст.115 УК, однак слідство належним чином не розслідується тому, що блокується вищими посадовими особами району на чолі з головою РДА ОСОБА_18, які не хочуть розголосу.

Так, стало відомо, що рішення сесії сільської ради, які прийняті, взагалі не виносились на обговорення. Депутати сільської ради за такі рішення не голосували та не приймали їх.

Все розпочалося із ставка, який знаходиться на території села та якимось чином без згоди громади, був переданий в оренду. Жителям села не повідомлено на підставі чого, на який час та з ким саме укладено договір оренди.

Будь яких рішень з приводу передачі ставка в оренду ні громадою, ні депутатами сільської ради не приймалось.

Більш того, стало відомо, що невстановлені особи також мають намір отримати в оренду і інші ставки, які частково знаходяться на території села, а частково за його межами.

Незрозуміло яким чином використовується бюджет сільської ради. Як може існувати сільська рада, якщо на протязі чотирьох місяців сесії не проводились, а засідань виконкому не було взагалі.

Так сільський голова нараховує премії собі та працівникам сільської ради без згоди депутатів. Слід зазначити, що відповідно до чинного законодавства, преміювання голови сільської ради, здійснюється за певних умов, за прийнятим рішенням сесії ради. Будь яких рішень про преміювання голови сільської ради ОСОБА_2, депутати не приймали.

Незрозуміло яким чином і на що ідуть кошти, виділені і ніби-то використані на певні потреби.

Також, з частково отриманих рішень сільської ради, депутати зазначили, що рішення, які ніби-то прийняті, взагалі не приймались, питання на обговорення не ставилися. Або питання ставилися, однак висвітлення в рішення, зовсім по іншому.

На запитання сільської громади сільський голова ОСОБА_2 конкретних відповідей на поставленні питання не дає, формально посилається на номери постанов КМУ та дати рішень сільської ради, без висвітлення інформації, яка в них міститься та зазначення конкретних відомостей, які цікавлять громаду.

З вказаними проблемами 08.09.2016 року мешканці села зверталися за допомогою до Ружинської РДА в Житомирській області, їх прийняв голова районної ради ОСОБА_19 та заступник голови Ружинської РДА ОСОБА_20. Під час цього прийому також була присутня посадова особа з фінансового відділу РДА, яка зазначила, що вся документація сільської ради в порядку.

Разом з тим, коли громадяни показали рішення сесії сільської ради, на яких вона була присутня, і повідомили, що таке рішення не приймалося, вона була дуже здивована і не змогла знайти цьому будь-яких пояснень.

Після почутого звернення громадян та отримання рішень сесії, яке не приймалося, вказані посадовці запевнили, що вони в межах своїх повноважень, приїдуть з перевіркою. Зазначили також, що перевірять фінансову частину питання та використання бюджетних коштів. Однак жодних дій з приводу нашого звернення Ружинська РДА не здійснила, будь-яких перевірок не проводила." (а.с.16 т.1).

Позивач, звернувшись з позовом до суду, зазначила, що поширенням неправдивої інформації відповідачі створили негативну соціальну оцінку її особи в очах оточуючих, порушивши її честь. Значно знизилась оцінка її професійних якостей третіми особаим, її професійні здібності були поставлені під сумнів громадою с. М. Низгірці, колегами району, близькими та родичами. Службові та кримінальні розслідування принижують її професійний авторитет та загальну оцінку її якостей як добропорядної людини та голови сільської ради. Крім того, дане звернення стало підставою для наклепницької публікації на сайті «Народного контролю».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності та відсутності факту поширення відповідачами недостовірної інформації щодо позивачки та порушення її прав. Судом встановлено, що публікація на сайті «Народного контролю», була здійснена поза волею відповідачів, які адресували своє звернення до народного депутата і оприлюднювати інформацію не просили. Крім того, позовні вимоги про визнання недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації сільського голови інформації, поширеної відповідачами в зверненні до народного депутата ОСОБА_16, не стосуються інформації, яка була викладена на веб-сайті чи у засобі масової інформації, тому твердження позивачки визнані такими, що виходять за межі позовних вимог та не були обставинами і доказами, які досліджувались в судовому засідання.

Такі висновки суду є вірними виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до ст. 40 Конституції України всі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Законом України «Про звернення громадян» передбачено можливість звернення громадян та юридичних осіб до органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Статтею 2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» визначено, що депутат сільської ради є представником інтересів територіальної громади села та зобовязаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини. Відповідно до ст. 24 Закону народний депутат зобовязаний розглядати звернення виборців відповідно до вимог та в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян», у разі виявлення порушень законодавства України депутат місцевої ради звертається з цього приводу до відповідних органів державної влади.

Аналіз вищевказаного законодавства дозволяє суду дійти висновку про відхилення доводів апелянта в частині вимог щодо відсутності повноважень у відповідачів на звернення до народного депутата, оскільки останні реалізували своє право, надане їм Законами України.

Звернення до депутата іншого виборчого округу також не можна віднести до порушень в діях відповідачів, оскільки такі звернення не заборонені законом. Крім того, народний депутат України ОСОБА_16 є секретарем Комітету Верховної Ради України з питань запобігання і протидії корупції, який виконує і контрольні функції у сфері боротьби з корупцією.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Оціночними судженнями, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію», за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи є сукупність таких обставин наявність яких може бути підставою для задоволення позову: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що звернення відповідачів до народного депутата з метою проведення перевірки діяльності позивача як голови сільської ради на предмет дотримання вимог законодавства, не можна тлумачити як інформацію, яка принижує її честь, гідність та ділову репутацію, оскільки не містить твердження про порушення позивачем законодавства чи моральних принципів, а лише дає можливість кожному сприйняти висловлену думку згідно власних переконань, в звязку з чим відноситься до оціночних суджень, які відповідно до Закону України «Про інформацію» не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Тим паче, в колективному зверненні відсутня будь-яка образлива форма висловлювання щодо приватного життя ОСОБА_2 як приватної особи.

Крім того, відповідно до змісту ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Звертаючись з позовом до суду, позивач ОСОБА_2 просила лише визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації сільського голови інформації, поширеної відповідачами в зверненні до народного депутата ОСОБА_16 При цьому вимогу про спростування інформації, яка була викладена на веб-сайті чи у засобі масової інформації не заявляла, що не відповідає способам захисту порушеного права передбаченого положеннями глави 20 книги другої ЦК України. Тому такі твердження позивачки правомірно визнані судом такими, що виходять за межі позовних вимог та не були обставинами і доказами, які досліджувались в судовому засідання.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що інформація, зазначена в листі-зверненні до народного депутата, була оприлюднена шляхом її публікації в Інтернет-мережі на сайті «Народний контроль», однак відповідачі з даним зверненням звертались лише до народного депутата, будь-яким іншим особам та організаціям не адресували. Доказів протилежного стороною позивача не надано.

З тесту звернення, а також з пояснень відповідачів, вбачається, що метою звернення відповідачів до народного депутата України ОСОБА_16 було не розповсюдження недостовірної інформації щодо позивачки, а прийняття відповідних мір для здійснення перевірки фактів, викладених в зверненні.

Вказане підтверджується діями, які передували даному зверненню: усні та письмові звернення відповідачів з приводу роботи сільського голови ОСОБА_2 до голови Ружинської районної ради, голови Ружинської РДА, правоохоронних органів. Зазначене підтверджується матеріалами справи, письмовими доказами та свідчення свідків.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і на законність оскаржуваного рішення не впливають, оскільки виражають особисту незгоду позивачки з рішенням та субєктивне трактування положень законодавства у цій сфері.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сільського голови Малонизговецької сільської ради ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 24 січня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 червня 2018 року.

Головуючий: Судді: