справа 295/1280/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., за участю секретаря Кушнір М.С., розглянув подання старшого державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, --

В С Т А Н О В И В :

Направленим поданням старший державний виконавець Житомирського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області ОСОБА_1 просив суд ухвалити рішення, яким тимчасово обмежити ОСОБА_2 у виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, до виконання нею своїх зобов'язань, покладених судовим рішенням.

Дослідив подання, судом встановлено наступне.

На примусовому виконанні у вищевказаному відділі ДВС перебуває виконавче провадження № 55092536 (а.с.11-12) з виконання виконавчого листа № 278/2414/16-ц (а.с.7), виданого 27 жовтня 2017 року Житомирським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму основного боргу за договором позики у розмірі 4 326 324 гривні 45 копійок, а також суму інфляційних втрат у розмірі 863 902 гривні 71 копійка, 3% річних від вищевказаної суми 204 818 гривень 85 копійок, судовий збір в розмірі 8 000 гривень, а всього на загальну суму 5 403 046 гривень 01 копійка.

Боржник у даному виконавчому провадженні ОСОБА_2 неодноразово викликалась державним виконавцем у ході виконання вищевказаного рішення суду (а.с.13-20), однак, як убачається зі змісту подання, вимоги державного виконавця проігнорувала.

Згідно наданих на запит державного виконавця Житомирським РВ УДМС України в Житомирській області відомостей ОСОБА_2 документувалась двома паспортами громадянина України для виїзду за кордон: ЕХ 946385, виданий 08.01.2014 року органом 1888; ЕР 866989, виданий 25.03.2013 року органом 1801 (а.с.21).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 "Міжнародного пакту про громадянські і політичні права" передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

За змістом ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання, виходячи з наступного.

Так, у ході розгляду справи суду не надано достатніх та переконливих доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання згадуваного судового рішення. Наявність у матеріалах справи викликів останньої до державного виконавця та спрямування їх боржникові таких висновків суду не спростовує.

Крім цього, матеріали справи містять докази звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про перегляд вищевказаного рішення суду, яка хоча і не була задоволена судом (Реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСД 72074828), однак на даний час боржник скористалась своїм правом на апеляційне оскарження.

Таким чином, на переконання суду, звернення державного виконавця з даним поданням є передчасним, що включає можливість його задоволення.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суддя, --

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання відмовити.

Складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області.

Суддя Є.О. Грубіян