Справа №295/7222/18
УХВАЛА

12.06.2018 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Ведмідь Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на належний на праві власності ОСОБА_2, 10.02.1977р.н., автомобіль марки ОСОБА_3,2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Заява умотивована тим, що 03 березня 2017 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 259 000,00 гривень, про що надав розписку. За умовами позики відповідач мав повернути кошти в строк до 03 червня 2017 року, проте зобовязання не виконав. Станом на сьогоднішній день заборгованість складає, з врахуванням 3% річних, пені та втрат від інфляції - 371 278, 94 грн. Невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належне на праві власності ОСОБА_2 майно утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду про стягнення грошових сум, оскільки він тривалий час (понад рік) ухиляється від добровільного повернення позики, не вчинив жодних дій, які б свідчили про бажання погасити позику повністю або частково, ухиляється від взятих на себе зобов'язань за договором позики, а також має намір виїхати за межі України.

Згідно частини 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 ст. 150 ЦПК передбачає такі види забезпечення позову: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Стаття 151 ЦПК України встановлює зміст і форму заяви про забезпечення позову. Так, цією статтею передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, серед іншого, повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів звязку та адресу електронної пошти, за наявності, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Подана заява про забезпечення позову не містить відомостей, передбачених ст. 150 ЦПК України, а саме, не обґрунтовано, що невжиття заходів щодо арешту автомобілю може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, оскільки автомобіль, на який заявник просить накласти арешт, не є предметом даного спору. Крім того, заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Також, до заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору, оскільки надана копія квитанції про сплату судового збору, що не може вважатися належним доказом сплати судового збору.

Частино 9 ст. 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки при подачі заяви про забезпечення позову заявником не додержано вимог ст. 151 ЦПК України, заява підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя