Провадження № 2-о/643/995/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року Суддя Московського районного суду м. Харкова розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_2, в якій він просить встановити факт постійного проживання батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України до 24 серпня 1991 року в період з 10.08.1988 року по 13.11.1989 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Із змісту поданої заяви вбачається, що заявник просить встановити факт постійного проживання батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України до 24 серпня 1991 року в період з 10.08.1988 року по 13.11.1989 року.

Відповідно до ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Заявник в заяві зазначив, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, проте доказів суду не надав, що позбавляє можливості визначитись з підсудністю справи саме цьому суду.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В порушення вищевказаних вимог, заявником не вказано свого реєстраційного номера облікової картки платника податків (або його відсутність у звязку з наявністю громадянства іншої держави), не вказано ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України юридичної особи заінтересованої особи у справі.

Крім того, в порушення п. 1 ч.1 ст. 318 ЦПК України в заяві конкретно не зазначено з якою метою саме заявник ОСОБА_1 звертається до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання батька дієздатного ОСОБА_2.

Крім того, за приписами п.4, п. 3 частини 5 статті 12 ЦПК України, суд сприяючи в реалізації прав заявника, вважає необхідним розяснити наступне.

Відповідно частини другої статті 256 ЦПК України 2004 року суди встановлюють факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

При цьому питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень». Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» та вищезазначеного Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Згідно статті 1 Закону України «Про громадянство України» визначено поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах», а саме: «проживання на території України на законних підставах» - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні; «безперервне проживання на території України» - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 379/775/17-ц вказав, що порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 в редакції від 27 червня 2006 року № 588/2006, передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до пункту 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає до відповідного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, зобов'язання припинити іноземне громадянство - для іноземців, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. При цьому при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суду, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, необхідно встановити той факт, що заявник подав до компетентного органу зобов'язання припинити іноземне громадянство письмово оформлену заяву іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданств) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 статті 1 Закону України «Про громадянство України»).

Тобто, при розгляді заяви суду доведенню підлягає не тільки встановлення факту постійного проживання станом на 24.08.1991 року, а й волевиявлення заявника, подане до компетентного органу зобов'язання припинити іноземне громадянство у вигляді письмово оформленої заяви іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

На підставі ст. 185 ч.1 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення вищевказаних недоліків з розясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін вищевказана позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 175, 177, 185, 293, 315, 316, 318 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року - залишити без руху.

Копію ухвали про залишення заяви без руху направити заявнику.

Надати заявнику ОСОБА_1 строк для усунення недоліків п'ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Розяснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню, окремо від судового рішення за суттю не підлягає.

Суддя Т.М.Довготько