Справа №203/4645/17
Провадження №2/0203/403/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2018 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

з участю:

-представника позивачки ОСОБА_1;

-представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в:

14 грудня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до КП «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що 26.10.2017 року ОСОБА_4 на перехресті пр. ОСОБА_5 і вул. Княгині Ольги в м. Дніпрі, керуючи трамваєм Т-3 (вагон №1308), скоїв зіткнення з автомобілем позивачки марки «Hоnda» (реєстраційний номер АЕ0095СК). У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці була заподіяна матеріальна шкода. Згідно з автотоварознавчим дослідженням вартість відновлювального ремонту склала 86 689,79 грн. Протокол про адміністративне правопорушення був складений відносно водія трамваю, проте рішенням суду його було визнано невинним у вчиненні правопорушення. Між тим, відповідач (працівником якого була завдана шкода) має відшкодувати шкоду у порядку частини 5 статті 1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Відповідач добровільно не відшкодовує позивачці заподіяну шкоду, що стало причиною звернення останньої до суду з позовом про стягнення з відповідача компенсації заподіяної матеріальної шкоди в сумі 88 289,79 грн. (з урахуванням послуг експерта), а також судових витрат (а.с.а.с. 2, 11).

Представник позивачки у судовому засіданні підтримав заявлений позов, пояснивши, що позивачка є автолюбителькою, а тому, на відміну від відповідача, не здійснювала діяльність з керування джерелом підвищеної небезпеки. Саме тому позов ґрунтується не на приписах статті 1187 ЦК, а на положеннях статті 1188 ЦК.

Представник відповідача у суді заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати правила частини 5 статті 1187 ЦК, оскільки пригода сталася внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом було встановлено, що 26.10.2017 року, о 0830 год., ОСОБА_4 (працівник відповідача) на перехресті пр. ОСОБА_5 і вул. Княгині Ольги в м. Дніпрі, керуючи трамваєм Т-3 (вагон №1308), скоїв зіткнення з автомобілем позивачки марки «Hоnda» (реєстраційний номер АЕ0095СК). Протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), був складений відносно ОСОБА_4 (а.с.а.с. 4, 5).

07 грудня 2017 року постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська провадження у справі за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди було закрите у звязку з відсутністю у діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Вказана постанова оскаржувалася в апеляційному порядку і набрала законної сили (а.с. 35).

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з частиною 5 статті 1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Саме ця норма, на думку позивачки, обумовлює обовязок відповідача відшкодувати позивачці заподіяну шкоду.

Між тим, суд вважає вказану підставу заявленого позову помилковою, виходячи з такого.

Так, стверджуючи, що відповідач має відшкодувати позивачці заподіяну шкоду, остання обґрунтувала це відсутністю свого умислу, проте суд вважає таке твердження хибним.

У відповідності зі статтею 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Пунктом 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі Правила) визначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Під час ухвалення постанови від 07.12.2017 року судом було встановлено, що водій автомобіля марки «Honda» (позивачка), незважаючи на те, що на дорозі утворився затор, який ймовірно міг змусити водія зупинитися на перехресті, виїхав на перехрестя та зупинився на трамвайній колії, тим самим створивши перешкоду для руху трамвая.

Дорожньо-транспортна пригода сталася під час проїзду водієм регульованого перехрестя, правила проїзду яких визначаються спеціальною нормою розділом 16 Правил «Проїзд перехресть».

За змістом пункту 16.4 Правил забороняється виїжджати на будь-яке перехрестя, у тому числі при сигналі світлофора, що дозволяє рух, якщо утворився затор, який змусить водія зупинитися на перехресті, що створить перешкоду для руху інших транспортних засобів і пішоходів.

Відповідно до пункту 16.6 Правил, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Згідно з пунктом 16.7 Правил якщо сигнал регулювальника або зелений сигнал світлофора дозволяють одночасно рух трамвая і нерейкових транспортних засобів, трамваю надається перевага незалежно від напрямку його руху.

Судом було встановлено, що автомобіль «Honda», перетинаючи перехрестя, здійснив різкий поворот ліворуч, зупинившись на трамвайній колії за два три метри перед трамваєм, який рухався на зелений сигнал світлофора, тим самим зробивши технічно неможливим уникнення зіткнення навіть при екстреному гальмуванні.

Таким чином, аналіз обставин дорожньо-транспортної пригоди, встановлених під час розгляду судом справи про адміністративне правопорушення, доводить висновку саме про умисність дій позивачки під час зіткнення транспортних засобів, оскільки вона усвідомлювала протиправний характер своїх дій, передбачала їхні шкідливі наслідки і свідомо допускала настання цих наслідків.

Про такий характер дій позивачки, безумовно, свідчить те, що 07.12.2017 року вона, незважаючи на те, що на дорозі утворився затор, який міг змусити її зупинитися на перехресті, перетинаючи його, свідомо здійснила різкий поворот ліворуч, зупинившись на трамвайній колії за два три метри перед трамваєм, який рухався на зелений сигнал світлофора, тим самим зробивши технічно неможливим уникнення зіткнення навіть при екстреному гальмуванні.

Зважаючи на умисний характер дій позивачки, застосування правил частини 5 статті 1187 ЦК до спірних правовідносин є безпідставним.

Суд критично ставиться до посилань позивачки (її представника) на цивільну справу №203/5289/16-ц, предметом розгляду якої, на її думку, були аналогічні обставини, оскільки у цій справі йшлося про шкоду, заподіяну внаслідок того, що трамвай зійшов з рейок, збив дорожній знак, який впав на автомобіль потерпілої особи (а.с. 51).

У справі, що розглядається, на рух трамвая не впливали жодні сторонні чинники, повязані з якістю дорожнього полотна або рейок, він їхав з мінімальною швидкістю, із суворим дотримання Правил, але через різкий маневр позивачки безпосередньо перед ним (2 3 метри) не зміг запобігти пригоді.

Ураховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення заявленого у справі позову.

Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 209 211, 213, 228, 229, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1; 51263, Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Спаське, вулиця Кірова, 63) у позові до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (ідентифікаційний номер 32616520; 49064, місто Дніпро, проспект Сергія Нігояна, 49) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 18 червня 2018 року.

Суддя М.О. Католікян