ЄУН 193/379/18
Провадження № 2/193/250/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 червня 2018 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Шумської О. В.
при секретарі Мельниковій Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку.
В обгрунтування позову позивач вказує, що 02.11.2016 року померла мати позивача ОСОБА_3, згідно свідоцтва про смерть серії ІКИ №699955 виданого Жовтневим районним у м.Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації зроблено запис за № 1196.
Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилася спадщина земельна ділянка площею 6,9258 га, вартістю 200463,4грн., що належала померлій згідно Державного акта серії ДП № 107923 на право приватної власності на земельну ділянку виданого 28.01.2004 року, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради.
За свого життя мати позивача ОСОБА_3 виготовила Державний акт серії ДП № 107923 на право приватної власності на земельну ділянку площею 6,9258 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради, але за життя втратила вищевказаний Державний акт.
08.07.2017 року, в газеті „Вісті Софіївщини було розміщено обяву, згідно якої Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 6,9258 (кадастровий номер 12:252:844:00:02:057:0002) виданий на імя ОСОБА_3, вважається втраченим.
05.10.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області з наміром прийняття у спадщину земельної ділянки площею 6,9258 га, але нотаріус відмовив у звязку з втратою Державного акта на право власності на зазначену земельну ділянку і запропонував звернутися до суду.
Позивач позовні вимоги підтримує, на задоволенні позову наполягає, просить справу розглянути без її участі, про що надала відповідну заяву.
Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради, будучи у встановленому чинним законодавством порядку увідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не увідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав:
Судом встановлено, що 02.11.2016 року померла мати позивача ОСОБА_3, згідно свідоцтва про смерть серії ІКИ №699955 виданого Жовтневим районним у м.Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації зроблено запис за № 1196(а.с.5).
Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилася спадщина земельна ділянка площею 6,9258 га, вартістю 200463,4грн., що належала померлій згідно Державного акта серії ДП № 107923 на право приватної власності на земельну ділянку виданого 28.01.2004 року, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради(а.с.8).
ОСОБА_1, згідно ст.1235 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом майна померлої матері ОСОБА_3.
За свого життя мати позивача ОСОБА_3 виготовила Державний акт серії ДП № 107923 на право приватної власності на земельну ділянку площею 6,9258 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради, але за життя втратила вищевказаний Державний акт.
08.07.2017 року, в газеті „Вісті Софіївщини було розміщено обяву, згідно якої Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 6,9258 (кадастровий номер 12:252:844:00:02:057:0002) виданий на імя ОСОБА_3, вважається втраченим(а.с.12).
05.10.2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області з наміром прийняття у спадщину земельної ділянки площею 6,9258 га, але нотаріус відмовив у звязку з втратою Державного акта на право власності на зазначену земельну ділянку і запропонував звернутися до суду(а.с.9,10).
Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).
Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку.
Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може пред"явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціального визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи.
Таким чином, врахувавши вищезазначені докази на підтвердження вказаних обставин,суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.12, 13 , 81 , 200, 206 , 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
в и р і ш и в :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 6,9258 га, вартістю 200463,41 грн., (кадастровий номер 12:252:844:00:02:057:0002) розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради, що належала померлій 02.11.2016 року матері ОСОБА_3, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП № 107923.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя О.В.Шумська