Єдиний унікальний номер №440/922/16-ц
Провадження № 4-с/440/6/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2018 року м.Буськ, Львівської області

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Шендрікова Г. О.

за участю секретаря судового засідання Волошин Х.С.

за участю представника скаржника ОСОБА_1

за участю боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Буську скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на дії державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 на постанову від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження № 47864386,

в с т а н о в и в:

До Буського районного суду Львівської області зі скаргою на дії державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 на постанову від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження № 47864386 звернувся ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк».

Скаргу мотивують тим, що 16.09.2011 року Буським районним судом Львівської області постановлено рішення у справі № 2-148/2011 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 для погашення заборгованості ОСОБА_6 у сумі 189660 гривень 74 копійок. На виконання цього рішення було видано виконавчий лист, який пред»явлений на виконання у Буський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області та 16.06.2016 року відкрито виконавче провадження. У ході здійснення виконавчого провадження було проведено ряд заходів примусового виконання, однак 30.06.2016 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв»язку із повним виконанням судового рішення і стягненням заборгованості. Державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження вказує на квитанції про сплату заборгованості і Банк дійсно усі ці оплати підтверджує, однак зазначаємо, що така оплата відносилася не до примусового виконання судового рішення, а до добровільного погашення Боржником заборгованості, у противному випадку Боржник повинен був би здійснювати оплати через органи ДВС і вказувати у призначенні платежу, що така оплата вноситься на виконання судового рішення, а не погашення згідно умов кредитного договору. Добровільна сплата заборгованості Боржником відбувається відповідно до умов договору відновлювальної кредитної лінії № 529 від 0-8.06.2007 року, згідно п. 1.7. вказаного договору. Сам платник вказував у квитанціях призначення платежу на погашення прострочених платежів по відсотках, а не на примусове виконання судового рішення. Заборгованість становить 22122 гривні 78 копійок.

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України», який діє на підставі довіреності, яка міститься в матеріалах справи, підтримав скаргу. Просить суд задовольнити скаргу. У вступному слові виклав зміст та підстави вимог на яких грунтується скарги. Звернув увагу суду, що на думку банка у боржника є наявним борг і виконавець не повинен був закривати виконавче провадження. Про те, що банк отримав суму 189660 гривень 74 копійки не заперечив, однак банк наполягає на тому, що боржником за іншим рішенням суду не сплачено суму 22122,78 гривень і це все відносить до одного виконавчого провадження.

Старший державний виконавець Буського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3, який надав суду для підтвердження особи посвідчення, копія якого наявна в матеріалах справ, заперечив проти задоволення скарги. У вступному слові виклав зміст заперечень на подану скаргу. Звернув увагу суду, що сума заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 529 від 08.06.2007 року становить 189660,74 гривень. Доводи скаржника про те, що борг має повертатись виключно у примусовому порядку не заслуговують на увагу, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» (чинного на час здійснення примусового виконання) не встановлював будь-яких обмежень щодо оплати боргу самостійно стягувачу боржником, після ухвалення рішення суду. Після ухвалення рішення суду від 03.07.2012 року, на виконання виконавчого документу заборгованість боржником була сплачена у повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій і сума становить 189660 гривень 74 копійки. Отримавши всі квитанції в підтвердження загальної суми, було прийнято рішення про закриття виконавчого провадження.

Боржник ОСОБА_2 заперечила проти задоволення скарги. Суду у вступному слові повідомила, що квитанції на суму 189660 гривень 74 копійки були представлені державному виконавцю і вони є наявними. Про те, що банк вважає, що необхідно доплатити суму 22122 гривні 78 копійок категорично не погоджується. Оскільки, про існування такої заборгованості стало відомо пізніше і ця сума повинна стягуватись за іншим рішенням суду, за яким і повинно було б бути відкрито виконавче провадження, а такого відкрито не було.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши подані сторонами письмові докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Подання скарги.

В силу ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що 16.09.2011 року Буським районним судом Львівської області постановлено рішення у справі № 2-148/2011 (а.с. 19-20) про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 для погашення заборгованості ОСОБА_6 у сумі 189660 гривень 74 копійок. Яке було предметом апеляційного перегляду, і 03 липня 2012 року Апеляційним судом Львівської області було постановлено нове рішення (а.с. 21-22), згідно якого рішення Буського районного суду Львівської області було скасовано і ухвалено нове рішення

Строки для звернення зі скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Судом встановлено, що скарга на дії державного виконавця була подана скаржником у строк визначений законом, оскільки така була направлена поштою 18.07.2016, про що є в матеріалах справи конверт (а.с. 12).

Згідно наданих суду письмових доказів убачається, що згідно виконавчого листа, який виданий Буським районним судом Львівської області 20 липня 2012 року (а.с. 6) було розпочато виконавче провадження. Згідно виконавчого листа звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності іпотекодавця ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, за способом реалізації шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки під час проведення виконавчих дій, але не меншу 253400 гривень, для погашення заборгованості ОСОБА_6 перед ВАТ «Державний ощадний банк України» за договором відновлювальної кредитної лінії № 529 від 08.06.2007 року в сумі 189600 гривень 74 копійки.

Згідно постанови ВП № 47864386 від 30.06.2016 року (а.с. 7) про закінчення виконавчого провадження таке було закінчено, оскільки сума заборгованості по виконавчому листі сплачена у повному обсязі згідно квитанцій на загальну суму 189660 гривень 74 копійки.

Під час розгляду скарги представник банку не заперечив, що сума в розмірі 189660 гривень 74 копійки банком отримана.

Однак, представник банку наполягає, що частина цієї суми зараховувалась і на виконання заочного рішення Буського районного суду Львівської області від 25 березня 2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» ТВБВ № 10013/051 філії Львівське обласне управління заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 529 від 08.06.2007 року в сумі 32078 гривень 87 копійок.

Відтак, якщо дві суми скласти, то загальна сума заборгованості повинна була становити 221739 гривень 61 копійка. ПАТ «Державний ощадний банк України» повідомляв виконавчу службу про те, що у боржників наявна заборгованість в сумі 22122 гривні 78 копійок, про що направили листа від 16.05.2016 року (а.с.9).

Судом встановлено, що заочне рішення Буського районного суду Львівської області від 25 березня 2013 року набуло законної сили і представником банку були отримані виконавчі листи 26.04.2013 року, про що в матеріалах цивільної справи єдиний унікальний номер № 1303/1811/2012 провадження № 2/440/120/2013 на заяві про отримання виконавчих листів міститься відмітка про отримання виконавчих листів.

Однак, судом встановлено, що постановою державного виконавця від 25.04.2014 року (копія якої долучена до матеріалів справи) виконавчий лист № 1303/1811/2012, виданий 26.04.2013 року повернуто стягувачу ПАТ «Державний ощадний банк», так виконавчий документ повертався тричі, про що є відмітка в реєстрі виконавчих дій, витяг з якої долучено до матеріалів справи.

Відтак, стягнення на суму 32078 гривень 87 копійок державним виконавцем не проводилось, оскільки у боржника ОСОБА_6 відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення за заочним рішенням Буського районного суду Львівської області від 25 березня 2013 року після повернення виконавчого листа не проводилось і у державного виконавця були відсутні законні підстави таке виконувати.

Таким чином, державний виконавець отримавши квитанції від боржників про сплату 189660 гривень 74 копійки на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, що діяв на момент винесення постанови), виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Твердження представника скаржника ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_1 про те, що оскільки договір відновлювальної кредитної лінії № 529 від 08.06.2007 року є чинним і п. 1.7. договору вказує на те, що при надходженні від позичальника коштів у рахунок погашення заборгованості за цим договором, виконання зобов»язань здійснюється у відповідній черговості і тому в першу чергу банк скеровував кошти на погашення кредитної заборгованості, оскільки в квитанціях про сплату сум вказувалось про сплату заборгованості за кредитом, а не на виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 03 липня 2012 року, не заслуговує на увагу.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець діяв на підставі вимог закону.

Керуючись ст.ст. 447-451, 258, 259, 260 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

В задоволенні скарги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» на дії державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 на постанову від 30.06.2016 року про закінчення виконавчого провадження № 47864386 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області (на підставі пп. 15.5. п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повна ухвала складена 26.03.2018 року.

Суддя Шендрікова Г. О.