Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., секретар судового засідання Гончарова К.Ю., за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_1, представника відповідачів - прокурора Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Арустамян Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Запорізької області, Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури, -

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Запорізької області, Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури, в якій просить стягнути із Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 76 381,55 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у провадженні слідчого відділу прокуратури Запорізької області перебуває кримінальне провадження №0000076 від 04.07.2017 року за фактом постановлення суддею Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_3 завідомо неправосудної ухвали від 03.07.2017 року у справі №316/605/17. 18.08.2017 року у вказаному кримінальному провадженні особою, яка у передбачений законом спосіб не була наділена процесуальними повноваженнями, заступником Генерального прокурора Столярчуком М.В. підписано повідомлення про підозру судді Енергодарського міського суду ОСОБА_3., який згідно із ст.480 КПК України є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження. Відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_3, яке підписане заступником Генерального прокурора Столярчуком Ю.В., останній, у порушення вимог КПК України, доручив слідчому в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області Сисоєву М.В. вручити повідомлення про підозру судді ОСОБА_3. Слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області Сисоєвим М.В., який є неуповноваженою особою на здійснення вручення повідомлення про підозру судді, фактичне вручення підозри Позивачу не здійснено. 19.08.2017 року на офіційному сайті прокуратури Запорізької області http://zap.gp.gov.ua/ua/news.html за 19.08.2017 року розміщено повідомлення про вручення повідомлення про підозру судді Енергодарського

міського суду, який виніс завідомо неправосудне рішення, зобов'язавши органи прокуратури області закрити кримінальне провадження стосовно Енергодарського міського голови ОСОБА_5 06.09.2017 року прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області Парфенов Р.Г. звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про застосування до позивача запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання, яке ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2017 року (справа №335/10786/17) залишено без задоволення. 30.10.2017 року прокурором у кримінальному провадженні №0000076 від 04.07.2017 відносно судді Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_3. затверджено обвинувальний акт та направлений до суду для розгляду по суті. Ухвалою Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 18.04.2018 року (справа №651/10/18), яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25.06.2018 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000076 від 04.07.2017 року відносно ОСОБА_3 повернуто прокурору, у зв'язку із суттєвими порушеннями норм КПК України, у тому числі у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не набув у кримінальному провадженні статусу підозрюваного. Таким чином, Генеральною прокуратурою України в особі заступника Генерального прокурора Столярчука Ю.В. та прокуратурою Запорізької області в особі слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області Сисоєва М.В. та прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області Парфенова Р.Г. здійснено незаконне повідомлення про підозру позивача у вчиненні кримінального правопорушення та інші процесуальні дії, що обмежують права позивача.

Позивач у позові зазначає, що внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та інших процесуальних дій, що обмежують права позивача, йому було завдано моральні страждання, які істотно порушили звичний уклад його життя. Незаконні процесуальні дії органів прокуратури більш як на 10 місяців призвели до душевних страждань позивача, пов'язаних з тим, що відповідачами було незаконно висунуто звинувачення відносно позивача, що стало підставою притягнення його до кримінальної відповідальності та практично зруйнувало його та внутрішньо спустошило та на тривалий час підірвало репутацію в очах юридичної спільноти, суддів та працівників Енергодарського місцевого суду Запорізької області, Апеляційного суду Запорізької області та пересічних громадян міста м. Енергодар і позивач вимушений застосовувати усіх необхідних заходів щодо їх захисту та поновлення, що в свою чергу потребує фізично-моральних зусиль та часу; хвилюваннями у зв'язку з необхідністю проводити бесіди з адвокатом бути присутнім на судових засіданнях гаяти час, який можливо було використати в родинному коли, а бо з друзями; емоційним дискомфортом, пов'язаним з тим, що позивач зазнав негативних наслідків по руйнуванню нормальних життєвого устрою, сімейних відносин та родинних зв'язків Позивача, пов'язаних з переживаннями та не сприйняттям членами родини його, у зв'язку з реальною можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності за злочин, який він не скоював.

З урахуванням викладеного, позивач на підставі статті 56 Конституції України, ч.1,2 ст.1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» просить стягнути за рахунок державного бюджету на його користь моральну шкоду виходячи з розрахунку двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць з дня повідомлення про підозру починаючи з 18.08.2017 року (день підписання повідомлення про підзору) до 25.06.2018

року (день набрання законної сили ухвали апеляційного суду Херсонської області), тобто 10 місяців та 7 днів, в розмірі 76 381,55 грн.

16 жовтня 2018 року від Прокуратури Запорізької області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що Енергодарською місцевою прокуратурою Запорізької області до ЄРДР внесено відомості та розпочато розслідування у кримінальному провадженні №0000076 від 04.07.2017 року за ч.1 ст.375 КК України щодо постановлення суддею Енергодарського міського суду ОСОБА_3 завідомо неправосудного рішення. Постановою керівника Енергодарської місцевої прокуратури від 05.07.2017 року підслідність по вказаному кримінальному провадженні визначена за слідчим відділом прокуратури Запорізької області. Проведення досудового розслідування доручено слідчому в ОВС Сисоєву М.В. 18.08.2017 року заступником Генерального прокурора Столярчуком Ю.В., на підставі ст.481 КПК України складено і підписано повідомлення про підозру судді Енергодарського місцевого суду ОСОБА_3. у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, у якому він доручив слідчому в ОВС СВ Прокуратури Запорізької області Сисоєву М.В. вручити повідомлення про підозру ОСОБА_3 18.08.2017 року на виконання даного доручення слідчий вручив зазначене повідомлення ОСОБА_7, яка є працівником КП «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради для подальшої передачі його ОСОБА_3, яке останньому вручене не було, що підтверджується листом підприємства від 06.10.2017 року. 06.09.2017 року процесуальний прокурор звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 12.09.2017 року. 30.11.2017 року слідчим складено обвинувальний акт, який затверджений процесуальним прокурором. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 22.12.2017 року кримінальне провадження направленого до розгляду по суті до Верхньорогачицького районного суду Херсонської області. Ухвалою зазначеного суду від 18.04.2018 року, яку залишено без змін апеляційної інстанції, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 повернуто прокурору. Наразі остаточне процесуальне рішення у вказаному кримінальному провадженні не прийнято. На даний час відсутні судові рішення, у який встановлений факт незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3, тому позивач не набув право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Також, позивачем не надано доказів в обґрунтування визначення моральної шкоди в сумі 76 381,55 грн.

19 жовтня 2018 року від Генеральної прокуратури України до суду надійшов відзив на позову заяву, у якому зазначено, що прокуратурою Запорізької області розслідувалося кримінальне провадження № 0000076 від 04.07.2017 року за ст.375 КК України. Заступником Генерального прокурора 18.08.2017 року відповідно до положень п.3 ч.1 ст.481 КПК України складено письмове повідомлення про підозру судді ОСОБА_3. у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України та доручено слідчому в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області Сисоєву М.В., який розслідує кримінальне провадження, вручити його судді. 01.12.2017 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1 ст.375 КК України направлено до суду для розгляду по суті. Ухвалою Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 18.04.2018, залишеною без змін Апеляційним судом Херсонської області від 25.06.2018, обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 повернуто прокурору через його невідповідність вимогам КПК України. Наразі досудове розслідування у вказаному

кримінальному провадженні закінчено та виконуються вимоги ст.290 КПК України. Прокуратурою Запорізької області вживаються заходи щодо складання нового обвинувального акта щодо ОСОБА_3 та направлення його до суду для розгляду по суті. Таким чином, на даний час відсутнє кінцеве рішення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3, яким встановлено незаконність повідомлення йому про підозру, що відповідно до п. 1-1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» може бути підставою для відшкодування шкоди. З огляду на викладене, доводи позивача про виникнення у нього права на відшкодування шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу досудового слідства, прокуратури або суду не ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, позивачем не надано доказів, які б підтверджували право на відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 76381,55 грн., причинний зв'язок між діями Генеральної прокуратури України та моральними стражданнями. Враховуючи викладене, просить в позові до Генеральної прокуратури України відмовити.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат ОСОБА_1 заявлений позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник відповідачів - прокурор Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури Арустамян Д.Ю., яка діє від імені Прокуратури Запорізької області на підставі довіреності №05/2-2044-18 від 17 жовтня 2018 року, та Генеральної прокуратури на підставі довіреності №05/3-81-18 від 08 жовтня 2018 року, в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у письмових відзивах на позов.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не прибув, належним чином повідомлявся про час проведення підготовчого і судового засідання, відзив на позов не надав. Згідно ч.3 ст.223 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

2. Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 08 серпня 2018 року позов залишений без руху для усунення недоліків, яка отримана позивачем 28.08.2018 року.

На виконання вищевказаної ухвали, 10 вересня 2018 року до суду від представника позивача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 11 вересня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 25 жовтня 2018 року закінчено підготовче провадження та цивільна справа призначена до розгляду.

3. Фактичні обставини встановлені судом, застосовані судом норми права.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого відділу прокуратури Запорізької області перебуває кримінальне провадження №0000076 від 04.07.2017 року за ч.1 ст.375 КК України за фактом постановлення суддею Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_3 завідомо неправосудної ухвали від 03.07.2017 року у справі №316/605/17.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.3 Кримінального процесуального кодексу

України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ст.481 КПК України письмове повідомлення про підозру судді здійснюється Генеральним прокурором або його заступником.

18 серпня 2017 року у вказаному кримінальному провадженні заступником Генерального прокурора Столярчуком М.В. підписано повідомлення про підозру судді Енергодарського міського суду ОСОБА_3., який згідно із ст.480 КПК України є особою, щодо якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження.

Відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_3, яке підписане заступником Генерального прокурора Столярчуком Ю.В., останній доручив слідчому в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області Сисоєву М.В. вручити повідомлення про підозру судді ОСОБА_3.

19 серпня 2017 року на офіційному сайті прокуратури Запорізької області http://zap.gp.gov.ua/ua/news.html розміщено повідомлення наступного змісту: «19.08.2017 року Слідчі прокуратури Запорізької області повідомили про підозру у винесенні завідомо неправосудного рішення двом суддям. Крім того, аналогічне повідомлення про підозру вручено судді Енергодарського міського суду, який виніс завідомо неправосудне рішення, зобов'язавши органи прокуратури області закрити кримінальне провадження стосовно Енергодарського міського голови ОСОБА_5 Підозрюваним суддям загрожує покарання до 5 років позбавлення волі».

06 вересня 2017 року прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області Парфенов Р.Г. звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про застосування до позивача запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2017 року (справа №335/10786/17) клопотання прокурора Парфенова Р.Г. про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов'язання відносно ОСОБА_3 залишено без задоволення.

30.10.2017 року прокурором у кримінальному провадженні №0000076 від 04.07.2017 року відносно судді Енергодарського міського суду Запорізької області ОСОБА_3. затверджено обвинувальний акт та направлений до суду для розгляду по суті.

Ухвалою Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 18 квітня 2018 року (справа №651/10/18) обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000076 від 04.07.2017 року відносно ОСОБА_3 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, повернуто прокурору, у зв'язку із суттєвими порушеннями норм КПК України.

У вищезазначеній ухвалі суд визнав наявність порушень ст.278 КПК України в частині того, що ОСОБА_3 письмове повідомлення про підозру в день його складення 18 серпня 2017 року заступником Генерального прокурора Столярчуком Ю.В. або іншим прокурором згідно п.3 ч.1 ст.481 КПК України не здійснено. Таким чином, суд прийшов до висновку про відсутність у ОСОБА_3 відповідного

процесуального статусу підозрюваного

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25.06.2018 року суд також прийшов до висновку, що вручення повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення судді ОСОБА_3. здійснено особою не наділеною процесуальними повноваженнями, а саме слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу прокуратури Запорізької області Сисоєвим М.В., не відповідає вимогам ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст.481 КПК України.

Отже, ухвалою суду Верхньорогачицького районного суду Херсонської області від 18 квітня 2018 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 25.06.2018 року, було встановлено факт недотримання органами досудового слідства вимог Кримінального процесуального кодексу України при повідомленні 18 серпня 2017 року ОСОБА_3 про підозру, а відтак вона є незаконною.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 має право на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Ст. 56 Конституції України встановлено право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частин першої, п'ятої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої та сьомої статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

У статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (у подальшому - Закон) передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до ст.2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в

порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема, встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів.

Згідно з пунктами 1,5 ч.1 ст.3 Закону у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, серед іншого громадянинові відшкодовується також моральна шкода.

Частинами 5, 6 статті 4 Закону визначено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.13 Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Розмір мінімальної заробітної плати на 2018 рік встановлено ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року №2246-VIIIу місячному розмірі: з 1 січня - 3723 гривень.

Таким чином, при визначенні розміру на відшкодування моральної шкоди, межі якого визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, апеляційний суд виходить із розміру мінімальної заробітної плати, що був установлений на час розгляду справи (3 723 грн.).

Аналогічні правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі №6-2203цс15, від 24 квітня 2017 року у справі №6-2885цс16.

Отже, враховуючи термін перебування позивача ОСОБА_3 під слідством, з 18.08.2017 року (день підписання повідомлення про підзору заступником

Генерального прокурора Столярчуком Ю.В.) до 25.06.2018 рок (день набрання законної сили ухвали апеляційного суду Херсонської області), тобто 10 місяців 7 днів, мінімальний розмір завданої ОСОБА_3 моральної шкоди становить 38070,68 грн. (3723 грн. х 10 місяців = 37230 грн.) + (3723 грн./31 день х 7 днів = 840,68 грн.).

Доводи представника відповідачів про те, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення інших виплат та до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1 600 грн. не є обґрунтованими, оскільки Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що у 2018 році мінімальним розмір заробітної плати складає 3 723 грн. Тому відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом.

Враховуючи конкретні обставини справи, суд вважає, що позивач зазнав душевних страждань, пов'язаних з тим, що незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення внутрішньо спустошило позивача та на тривалий час підірвало репутацію в очах юридичної спільноти, колег та громадян міста м. Енергодар, позивач вимушений застосовувати усіх необхідних заходів щодо її захисту та поновлення; хвилювань у зв'язку з необхідністю проводити бесіди з адвокатом, бути присутнім на судових засіданнях; позивач зазнав негативних наслідків по руйнуванню нормальних життєвого устрою, сімейних відносин та родинних зв'язків, пов'язаних з переживаннями та не сприйняттям членами родини його, у зв'язку з реальною можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, враховує вимоги розумності та справедливості, а також ступінь доведеності та обґрунтованості позивачем розміру моральної шкоди. З урахуванням встановлених судом обставин справи, характеру та обсягу страждань позивача, характеру його немайнових втрат, ступеню зниження престижу, з урахуванням засад розумності та справедливості, на переконання суду відшкодування моральної шкоди на користь позивача слід визначити в розмірі одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством, тобто в сумі 38070,68 грн.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Пунктами 1, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 року №45 передбачено, що цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.

Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): 1) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду; 2) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень; 3) шкоди, заподіяної органом державної влади у сфері нормотворчої діяльності; 4) різниці між сумою коштів, що надійшли до державного бюджету від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, та

сумою, встановленою у судовому рішенні; 5) шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок кримінального правопорушення.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Аналогічна позиція зазначена і в ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, на яку посилаються позивачі в позові.

У правовій позиції Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №521/10640/15-ц зазначено, що відповідно до вимог статті 1174 ЦК України обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна, шляхом списання казначейством України із державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З таких обставин, моральна шкода в сумі 38 070,68 грн. підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_3 з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до Прокуратури Запорізької області, Генеральної прокуратури України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури - задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, 6 м.Київ, 01601, ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце перебування: АДРЕСА_1) моральну шкоду в сумі 38 070 (тридцять вісім тисяч сімдесят) гривень 68 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної

скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений і підписаний 30 листопада 2018 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова