АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/1022/16-ц 22-ц/774/155/К/18
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 березня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 193/1022/16-ц

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Регул»

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року, яке постановлено суддею Шумською О.В. в смт. Софіївка, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ТОВ "Регул", третя особа: відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди земельної ділянки № 6 від 01.09.2010 року.

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ТОВ "Регул", третя особа: відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди земельної ділянки № 5 від 01.09.2010 року.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року позови обєднано в одне провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що між позивачем та відповідачем були укладені договори оренди землі № 6 від 01.09.2010 року та № 5 від 01.09.2010 року, які зареєстровано у відділі Держкомзему у Софіївському районі 24.05.2011 року, про що у державному реєстрі земель вчинено запис №00237 та № 00238.

Згідно договорів оренди землі № 6 від 01.09.2010 року та № 5 від 01.09.2010 року позивачем передано відповідачу в строкове платне користування терміном на 10 років з 01.09.2010 року по 01.09.2020 року земельні ділянки загальною площею 8,030 гектарів та 8,600 гектарів, які розташована на території Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та належать позивачу відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ДП СФ № 00533, виданого 10.10.2002 року та державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП №038051, виданого 20.02.2001р.

При цьому, після укладання договорів та їх реєстрації, відповідач в порушення п. 41 вище вказаних договорів оренди не надав їй один екземпляр договору з додатками (план або схема земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні, акт визначення земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі обєкта оренди), які є невідємною частиною договорів, чим порушив умови договорів.

Пунктом 9 договору оренди землі № 6 від 01.09.2010 року передбачено, що орендна плата сплачується орендарем кожного року в грошовій формі в розмірі 2674,94 грн., а п. 11 даного договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Пунктом 9 договору оренди землі № 5 від 01.09.2010 року передбачено, що орендна плата сплачується орендарем кожного року в грошовій формі в розмірі 2674,94 грн., а п. 11 даного договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

В порушення вище згаданих пунктів 9, 11 договорів оренди землі, відповідач протягом 2010-2015рр. здійснював виплату суми орендної плати без індексів інфляції.

Крім того, виплату орендної плати за 2014 рік, відповідач здійснив у вересні 2015 року, що є порушенням умов договору оренди землі № 6 від 01.09.2010 року та договору оренди землі № 5 від 01.09.2010 року.

Отже, розрахунки, які провів відповідач за оренду земель за 2010-2015рр, не відповідають умовам договорів оренди, порушують її права і інтереси, тому договори оренди земельних ділянок мають бути розірвані.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2017 рокув задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач по справі належним чином виконував договірні обовязки, оскільки протягом 2010-2015рр відповідач, за договорами оренди, не доплачував позивачці грошові кошти з урахуванням індексу інфляції, а саме за договором оренди землі № 5 - 7609,99 грн. та за договором оренди землі № 6 13336,45 грн. позивач зауважує, що довідка, надана відповідачем про виплату позивачу належних грошових коштів (а.с.34) не відповідає дійсності.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_2.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі № 5 від 01.09.2010 року, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Софіївському районі 24.05.2011 року, про що у державному реєстрі земель вчинено запис №00238 (а.с.5-8).

Згідно договору оренди землі №5 від 01.09.2010 року позивачем передано відповідачу в строкове платне користування терміном на 10 років з 01.09.2010 по 01.09.2020 земельна ділянка загальною площею 8,600 гектарів, яка розташована на території Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та належить мені відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ДП №038051, виданого 20.02.2001 року.

Пунктом п. 9 договору оренди землі № 5 від 01.09.2010 року передбачено, що орендна плата сплачується орендарем кожного року в грошовій формі в розмірі 2674,94 грн., а п. 11 даного договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Крім того, між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі № 6 від 01.09.2010 року, який зареєстровано у відділі Держкомзему у Софіївському районі 24.05.2011, про що у державному реєстрі земель вчинено запис №00237.

Згідно договору оренди землі № 6 від 01.09.2010 року позивачем передано відповідачу в строкове платне користування терміном на 10 років з 01.09.2010 року по 01.09.2020 року земельна ділянка загальною площею 8,030 гектарів, яка розташована на території Ордо-Василівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та належить мені відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія ДП СФ №00533, виданого 10.10.2002 р.

Пунктом п. 9 договору оренди землі № 6 від 01.09.2010 року передбачено, що орендна плата сплачується орендарем кожного року в грошовій формі в розмірі 2674,94 грн., а п. 11 даного договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Звертаючись з позовом до суду, позивач посилалась на те, що договори оренди земельних ділянок № 5 від 01.09.2010 року та № 6 від 01.09.2010 року мають бути розірвані з підстав невиконання відповідачем умов п. 9 та п.11 вказаних договорів щодо виплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин, порушення відповідачем п.п.9,11 вищевказаних договорів оренди земельних ділянок - внесення орендної плати орендодавцю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Положеннями ч. 1 ст. 16 вказаного Закону передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно ч.1, ч.8 ст. 39 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно ч.1 ст. 626, ст. ст. 629, 651, 654 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як вбачається із матеріалів справи, п.36 оспрюваних Договорів оренди земельних ділянок передбачено, що дія договорів припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Розірвання договорів оренди землі в одностороньому порядку не допускається. Умовами розірвання договорів в односторонньому порядку є рішення суду.

Відповідно до довідки №334 від 05.07.2016 виданої ТОВ "Регул", орендна плата за 2011-2015 рр. по договорам оренди земельних ділянок № 5 від 01.09.2010 року та № 6 від 01.09.2010 року виплачувалась ОСОБА_1 з урахуванням індексів інфляції (а.с.34, 146). Цей факт також підтверджується копіями видаткових касових ордерів від 17 грудня 2014 року, 25 листопада 2015 року, 19 вересня 2014 року, 20 серпня 2015 року(а.с.35-38).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги позивачем не доведені, оскільки не доведено факту порушення відповідачем п.9 Договорів оренди земельних ділянок щодо порушення строків виплати орендної плати та не доведено факту несплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач по справі належним чином виконував договірні обовязки, оскільки протягом 2010-2015рр відповідач, за договорами оренди, не доплачував позивачці грошові кошти з урахуванням індексу інфляції, а саме за договором оренди землі № 5 - 7609,99 грн. та за договором оренди землі № 6 13336,45 грн., оскільки позивачем, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення та ст. 81 ЦПК України, в редакції 2017 року , не доведено того, що відповідачем по справі виплачувалась орендна плата без нарахування індексу інфляції, як то передбачено п. 11 Договорів орендної ділянки земель, що належать позивачу.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що довідка, надана відповідачем про виплату позивачу належних грошових коштів (а.с.34) не відповідає дійсності, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки вказана довідка позивачем не спростована.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення та ст. 81 ЦПК України, в редакції 2017 року, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не було надано свого розрахунку, згідно якого вона недоотримала від відповідача належних їй виплат за оспорюваними договорами оренди земельних ділянок.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що орендна плата за оспорюваними договорами оренди земельних ділянок сплачувалась їй несвоєчасно, оскільки, як вбачається із копій видаткових касових ордерів від 17 грудня 2014 року, 25 листопада 2015 року, 19 вересня 2014 року, 20 серпня 2015 року, орендна плата виплачувалась відповідачем позивачу у строки, передбачені п.10 Договорів оренди земельних ділянок, згідно якого, орендна плата вноситься з 01 серпня по 30 грудня поточного року. Доказів того, що відповідачем було несвоєчасно сплачено орендну плату за Договорами оренди земельних ділянок, позивачем, відповідно до ст. 60 ЦПК України, в редакції 2004 року, чинній на момент ухвалення рішення та ст. 81 ЦПК України, в редакції 2017 року, не надано.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому підстави для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги позивача відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 березня 2018 року.

Головуючий:

Судді: