Справа № 166/1442/17 Головуючий у 1 інстанції: Фазан О.З.
Провадження № 22-ц/773/590/18 Категорія: 81 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року місто ОСОБА_1

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Здрилюк О.І.,

суддів Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю боржника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням головного державного виконавця Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року головний державний виконавець Ратнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, мотивуючи його тим, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження №53540949 щодо примусового виконання постанови Рівненської митниці ДФС №0149/20400/15 від 07.05.2015 року, якою на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн..

Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 09 березня 2017 року та направлялася боржнику для виконання рекомендованим листом, однак боржник ОСОБА_2 у добровільному порядку постанову не виконав, також ігнорував неодноразові його виклики до державного виконавця.

Згідно даних Державної прикордонної служби України боржник неодноразово перетинав державний кордон України.

Оскільки штраф боржником на час звернення із поданням не сплачено, державний виконавець просив тимчасово обмежити право виїзду ОСОБА_2 за межі України до виконання боржником зобовязань зі сплати штрафу в розмірі 17000 грн..

Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2017 року подання задоволено.

Встановлено відносно громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до сплати подвійного штрафу 17000 грн. відповідно до постанови Рівненської митниці ДФС №0149/20400/15, виданої 07 травня 2015 року.

Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову про відмову в задоволенні подання.

Державний виконавець відзив на апеляційну скаргу не подав.

У судовому засіданні боржник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Будучи належним чином повідомлений про день та годину розгляду справи, державний виконавець у судове засідання не зявився, а надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши боржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 09.03.2017 року відкрито виконавче провадження ВП №53540949 щодо примусового виконання постанови Рівненської митниці ДФС №0149/20400/15 від 07.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 подвійного штрафу в розмірі 17000 грн., яка цього ж числа направлена боржнику рекомендованим листом (а.с.4-8).

У звязку із несплатою штрафу у добровільному порядку державний виконавець 31.08.2017 року та 24.10.2017 року надсилав рекомендованими листами виклики ОСОБА_2, які залишилися без реагування зі сторони боржника (а.с.17-20).

З метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем здійснено відповідні запити. Наданою державному виконавцю інформацією встановлено, що у боржника відсутні будь-які доходи чи належне йому на праві власності майно (а.с.9-16).

На надіслані державним виконавцем запити до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України останній надав інформацію про те, що ОСОБА_2 багаторазово перетинав кордон за період з травня 2015 року (дата постанови митниці) і до жовтня 2017 року (дата відповіді на запит) (а.с.21-23).

Право громадян України на пересування, у тому числі і залишення території України закріплено у ст.33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ст.377-1 ЦПК України (у редакції на дату постановлення оскаржуваної ухвали) питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого органу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не зявляється на виклики державного виконавця та за період з 09.03.2017 року по даний час штраф не сплатив, при цьому протягом спірного періоду багаторазово перетинав державний кордон, що свідчить про наявність у нього коштів.

Боржник ОСОБА_2 є працездатною особою, як безробітний у відповідних органах не зареєстрований, про місце своєї роботи та отримані доходи державного виконавця не повідомляє.

Покликання ОСОБА_2 в судовому засідання на те, що він не сплачував штраф, оскільки не згідний із постановою митниці, а також не згідний із постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження відхиляються апеляційним судом, оскільки зазначені постанови ним не оскаржені і є чинними на час розгляду справи апеляційним судом.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви.

Згідно із ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя:

Судді: