Справа № 536/2138/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Кременчуцький районний суд Полтавської області складі:

головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Дяденко С.В.

позивача ОСОБА_1 та її представника за угодою адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30 листопада 2017 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що вони з відповідачем мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. За рішенням Кременчуцького районного суду відповідач сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, розмір яких є занадто низьким та виплати несвоєчасні. Її син для всебічного розвитку потребує дошкільного навчання, на яке вона витратила кошти в сумі 1496 грн., на оплату дитячого садочку - 2 850,12 грн., на іграшки 1367,10 грн. та на ремонт дитячої кімнати 8836,38 грн.

Вважає, що відповідач зобовязаний приймати участь у додаткових витратах повязаних з всебічним розвитком та покращенням умов існування їх сина в розмірі половини від понесених нею витрат в сумі 7274,80 грн. Відповідач є дуже забезпеченою людиною, має багато нерухомості, неофіційно та довгостроково працював за кордоном, має особистий автомобіль Ауді А4.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_5 в сумі 7274,80 грн.

В судовому засіданні позивач та її уповноважений представник позов підтримали з зазначених в заяві підстав та просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов та наданих доказів в їх підтвердження.

Зокрема, представник відповідача посилається на відсутність доказів наявності особливих обставин, що викликали додаткові витрати на дитину. Вважає, що витрати на дошкільне навчання в сумі 1496 грн., оплата дитячого садочка 2850,12 грн., витрати на іграшки 1367,10 грн., на ремонт дитячої кімнати 8836,38 грн. не є додатковими, в яких відповідач в розмінні ч.1 ст.185 СК України зобовязаний брати участь. Відповідач стабільно сплачує аліменти, відрахування яких здійснюється з його заробітної плати у строки передбачені для виплати заробітної плати та їх розмір, який підтверджується оригіналами квитанцій, не є меншим від встановленого прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років та мають покривати витрати позивача на дитину, які вона вважає додатковими. З приводу витрат в сумі 8836,38 грн. нібито - то на ремонт дитячої кімнати представник відповідача вказує, що позивач не повідомляла відповідача про намір здійснити ремонт дитячої кімнати, а прийняла рішення на власний розсуд не врахувавши його фінансових можливостей та не надала доказів, що вказані будівельні матеріали придбані та витрачені саме на ремонт дитячої кімнати та того, що будинок №23 в с.Рокитне на вул.Першотравневій, де було нібито здійснено ремонт дитячої кімнати, належить їй на праві власності, що виключає факт поліпшення умов для проживання дитини. Також вважає твердження позивача, що відповідач є забезпеченою людиною та має багато нерухомості надуманими та безпідставними. Так, відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі, проживає в будинку своїх батьків, нерухомого майна на праві власності немає, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її уповноваженого представника, уповноваженого представника відповідача, дослідивши подані сторонами докази та оцінивши їх з точку зору відповідності вимогам належності та допустимості, приходить до таких висновків.

Кожна особа, як слідує зі змісту ст.4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають з сімейного права, пов'язані з утриманням батьками неповнолітніх дітей.

Статтею 51 Конституції України та ст.180 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

В статті 181 Сімейного кодексу вказані способи виконання батьками обовязку утримувати дитину.

Зокрема, частинами першою-третьою вказаної статті передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як вказано в ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Установлено, що сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Кременчуцького районного суду від 14 серпня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, дитина проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює та на підставі рішення суду сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його доходів щомісячно. Згідно довідок ПАТ «Полтаваобленерго» від 11.09.2017 року та 23.01.2018 року працює в Кременчуцькій ТЕЦ слюсарем та щомісячно з його заробітної плати утримані аліменти з березня місяця 2017 року по грудень 2017 року в розмірі: березень 1264,77 грн., квітень 1401,53 грн., травень 1415,35 грн., червень 1324,37 грн., липень 1589,26 грн., серпень 1718,08 грн., вересень 1263,69 грн., жовтень 1610,06 грн., листопад 1821,31 грн., грудень 2134,55 грн.

Згідно зі ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до позиції висловленої Верховним Судом України у правовому висновку у справі № 6-1489цс17 від 13.09.2017 року, за частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Установлено, що відповідач ОСОБА_4 одружений з ОСОБА_6, яка працює в дошкільному закладі вихователем, розмір її заробітної плати становить за період з січня 2017 року по грудень 2017 року 49367 грн., що підтверджується свідоцтвом про шлюб та довідкою про доходи ОСОБА_7 від 14.02.2018 року.

Зареєстрований відповідач в с.Нова Знамянка вул.Вереснева, 50 Кременчуцького району Полтавської області разом з батьками та братом відповідно до довідки Новознамянської сільської ради №123 від 26.01.2018 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 116138335, відомості про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 станом 04.03.2018 року відсутні.

Відомостей про своє матеріальне та сімейне становище позивач ОСОБА_1 суду не надала. Її посилання на витяг з Єдиного державного реєстру МВС України, як доказ належності відповідачу на праві власності транспортного засобу, суд відхиляє, оскільки поданий документ виготовлений в такому вигляді, що не дає можливість прочитати текст.

Також судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 відвідував дитячий центр «Щастя» дошкільного розвитку дитини в місті Кременчуці і ОСОБА_1 сплатила кошти за це в сумі 1496 грн. та придбала іграшки , які розвивають розумові здібності дитини вартістю 1367,10 грн., що підтверджено документально та що суд визнає особливими обставинами, які потребують додаткових витрат, участь в яких відповідача обовязкова, розмір яких суд встановлює в сумі 1431, 55 грн., що є половиною понесених позивачем.

При цьому суд не відносить до додаткових витрат на дитину кошти сплачені позивачем за дитячий садочок в сумі 2850,12 грн. та вважає, що розмір аліментів, які сплачує відповідач покривають ці витрати на дитину.

Щодо коштів витрачених на ремонт дитячої кімнати, то аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що вони в розумінні ч.1 ст.185 СК України не є додатковими, в яких відповідач зобовязаний брати участь.

Зазначені висновки суду узгоджуються з позицією висловленою Верховним Судом України у правовому висновку у справі № 6-1489цс17 від 13.09.2017 року

З огляду на викладене суд позов задовольняє частково.

Керуючись ст.ст.13,81,259,263-265 ЦПК України, на підставі ст.185 СК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_8 Сергіївни до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину в сумі 1431 (одна тисяча чотириста тридцять одна) гривень 55 коп. та на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок ) гривень.

На рішення суду учасниками справи може бути подано апеляційна скарга протягом тридцяти з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

У разі оголошення вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяОСОБА_9