ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/630/18 Справа № 210/3504/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/3504/15-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 вересня 2017 року, яке ухвалене суддею Скотар Р.Є. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (надалі - ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 09.12.2005 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №770/21, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 29750,00 доларів США.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ«Альфа-Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступив ПАТ«Альфа-Банк» права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, у тому числі й за кредитним договором №770/21 від 09.12.2005 року.

У зв'язку з тим, що відповідач не виконувала належним чином взяті на себе зобов'язання, станом на 15.07.2015 року, виникла заборгованість в сумі 361586,02 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 вересня 2017 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №770/21 від 09.12.2005 року, у розмірі 361 583,02 грн. 02 коп., яка складається з заборгованості за кредитом, у розмірі 354 453 грн., по відсотках у розмірі 5 077,63 грн., пені за рік, у розмірі 2 052,39 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі 3 615,83 грн. 83 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на необ'єктивність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач зазначає, що позовні вимоги базуються на кредитному договорі №770/21 від 09.12.2005 року, у той час як до позовної заяви додано договір про іпотечний кредит №770/21 від 09.12.2005 року; витяг з Додатку №1 до Договору відступлення вимоги від 17.12.2012 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем, не містить вичерпної інформації щодо імені позичальника, валюти зобов'язання, початкових сум тіла кредиту, непростроченого залишку, проценту, комісії, пені; позивачем не доведено отримання кредитних коштів відповідно до умов п.1.2 договору про іпотечний кредит №770/21 від 09.12.2005 року, не підтверджено наявність заборгованості за договором про іпотечний кредит; не надано належного розрахунку заборгованості, з якого можна встановити період обчислення суми пені, за якою відсотковою ставкою та чи відповідає цей період строку позовної давності; не надано доказів повідомлення відповідача про заміну кредитора.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, представника позивача ПАТ «Альфа-Банк» - Курдюмова М.М., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року за № 2147-VІІІ, яким викладено в нових редакціях тексти, зокрема, Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчиненні окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення суду ухвалене судом під час дії Цивільного процесуального кодексу України, в редакції від 18.03.2004 року, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення перевіряється відповідно до положень такого кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09.12.2005 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит №770/21 (далі по тексту - Кредитний договір), зміни до якого внесено Договором про внесення змін №1 від 12.12.2005 року та №2 від 11.04.2006 року, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 29750,00 доларів США на придбання квартири АДРЕСА_1 (п.2.5 Договору), який ОСОБА_1 зобов'язалася повертати в порядку та на умовах, визначених договором, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах договору, Додатку №1 до договору, з кінцевим терміном повернення кредиту та відсотків за ним - не пізніше 08.12.2025 року (п.2.3 Договору) (а.с. 5-7, 8, 13-16).

Відповідно до п.3.1 Договору банк надає позичальнику іпотечний кредит одноразово в повному обсязі шляхом перерахування коштів безпосередньо з його позичкового рахунку НОМЕР_2, відкритого банком, на рахунок НОМЕР_3 в філії «Центрально-міське відділення Промінвестбанку в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області для подальшого зарахування на поточний рахунок продавця ОСОБА_4 (іпн НОМЕР_1) особовий рахунок 23/1А48 суму 29750,00 доларів США.

Виконання зобов'язань забезпечується іпотекою, предметом якої є нерухомість - 3-кімнатна квартира на 4-ому поверсі 9-поверхового житлового будинку загальною площею 60,00 кв.м, житловою площею 37,3 кв.м, розташована за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Стрельникова, 3/14 (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Договору нарахування Банком процентів за користування кредитом починається з дати перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів використовується метод "факт/факт", виходячи в фактичної кількості днів у місяці та у році; проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в перший робочий день місяця, наступного за звітним, за період з першого по останній день звітного місяця, а також в день кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п.2.3 Договору щомісячно до 25 (двадцять п'ятого) числа місяця, наступного за звітним.

У випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного ним кредиту (п.2.3 цього Договору), він сплачує проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставка у розмірі 30% річних, порядок нарахування та сплати яких визначається відповідно до п.п. 37 та 3.3. цього Договору; якщо Банком застосована до Позичальника неустойка у вигляді пені, остання нараховується з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені, до дати припинення цих обставин включно, та сплачується Позичальником у порядку, передбаченому п.3.3 нього Договору, на рахунок, номер якого повідомляється Банком Позичальнику негайно після його відкриття; якщо Банком застосована до Позичальника неустойка у вигляді штрафу, останній сплачується Позичальником у порядку, передбаченому п.3.3 цього Договору, на рахунок, номер якого негайно повідомляється Банком Позичальнику після його відкриття ( п.п.3.4, 3.5 Договору).

Відповідно до п.5.3.2 Договору банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання строку погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/ або процентів за користування ним, та/ або процентів за неправомірне користування кредитом, суму неустойки І збитків, передбачених цим Договором, у випадках, зокрема, якщо, позичальник не виконав у строк свої обов'язки по поверненню кредиту та/ або сплаті процентів користування кредитом.

17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ«Альфа-Банк» було укладено Договорів відступлення прав вимоги, за яким ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ«Альфа-Банк» права вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами, в наслідок чого останній набув усі права первісного кредитора, з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових зобов'язань та інших зобов'язань відповідно до п.2.2 Договору відступлення прав вимоги (а.с.19-29, 118).

Згідно Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передано ПАТ«Альфа-Банк» право вимоги за кредитним договором №770/21 від 09.12.2005 року, укладеним з ОСОБА_1 (а.с.118), з якого вбачається, що основна непогашена строкова сума кредиту ( у валюті кредиту) на 17.12.2012 року складає - 19408,53, основна непогашена прострочена сума кредиту ( у валюті кредиту) на 17.12.2012 року -0,00; сума нарахованих, але несплачених строкових процентів (у валюті кредиту) на 17.12.2012року -293,38; сума нарахованих, але несплачених прострочених процентів (у валюті кредиту) на 17.12.2012 року - 0,00; сума погашень за період з 01.10.2012 по дату передачі прав (у валюті кредиту) - 650,00; сума авансових нерозподілених на дату передачі прав платежів клієнтів(у валюті кредиту) на 17.12.2012року - 0; ціна продажу за кредитним договором (грн.) без урахування індивідуальної знижки - 92394,17, ціна продажу за кредитним договором (грн.) з урахуванням індивідуальної знижки - 90516,56; нова ціна продажу за кредитним договором (грн.) з коригуванням на підставі п.3.8.1 Договору відступлення права вимоги - 99516,59.

Пунктом 6.1 Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року передбачено повідомлення позичальників про здійснення відступлення права вимоги на користь іншої особи, нові банківські реквізити для здійснення платежів протягом 3-х банківських днів (а.с.23).

Рекомендованим листом №61311 від 15.07.2015 року ПАТ«Альфа-Банк» повідомив ОСОБА_1 за зареєстрованою адресою: м.Кривий Ріг, вул.Постишева, 56/3, про заміну кредитора, суму заборгованості за кредитом (361583,02 грн.) та дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, штрафних санкцій (а.с.35-37).

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 15.07.2015 року, виникла заборгованість у розмірі 361 583,02 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 16114,91 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 354453,00 грн., по відсотках - 230,85 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 5077,63 грн., пеня - 93,31 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 2052,39 грн. (а.с. 110, 43).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором позичальником ОСОБА_1 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування й права ПАТ «Альфа-Банк», як нового кредитора, у зв'язку з цим, вимагати від відповідача повернення заборгованості за кредитним договором достроково.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046, ч.1 ст. 1048 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом.

Частина перша статті 1049, ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачають, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» виконав належним чином, надавши відповідачу ОСОБА_1, як позичальнику, суму кредиту в розмірі 29750,00 доларів США, що відповідачем не оспорюється.

Однак, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 361 583,02 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги ґрунтуються на Кредитному договорі №770/21 від 09.12.2005 року, у той час як до позовної заяви додано договір про іпотечний кредит №770/21 від 09.12.2005 року, не мають правового значення для вирішення спору, оскільки встановлення правовідносин сторін відноситься до обов'язку суду та описка в позовній заяві щодо назви договору не змінює суті цих правовідносин.

Перевіряючи доводи апеляційної карги щодо не доведення позивачем визначеного ним розміру заборгованості за кредитом колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 59, 60 ЦПК України, в редакції від 18.03.2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав до суду розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Договором про іпотечний кредит №770/21 від 09 грудня 2005 року, який повністю узгоджується з умовами цього Договору та дослідженими, як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції, оригіналами виписок по особовому рахунку відповідача. При цьому, заперечуючи проти наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 свого розрахунку не навела та доказів на спростування розрахунку позивача суду не надала.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що з наданого позивачем розрахунку неможливо встановити період обчислення суми пені, за якою відсотковою ставкою та чи відповідає цей період строку позовної давності, є безпідставними, адже, у розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с. 199-200), чітко вбачається, що заборгованість за пенею нарахована за останні 12 календарних місяців у відповідності до умов Договору про іпотечний кредит №770/21 від 09 грудня 2005 року.

Не можна погодитись і з доводами апеляційної скарги про те, що витяг з Додатку №1 до Договору відступлення вимоги від 17.12.2012 року, укладеного між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем, не містить вичерпної інформації щодо імені позичальника, валюти зобов'язання, початкових сум тіла кредиту, непростроченого залишку, процентів, комісії, пені.

Так, у ч.1 ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1ст.1077 ЦК України).

Отже, при відступлені права вимоги кредитор може відступити лише ті права та у тих обсягах, які має на час передачі вимоги та які визначені між ним та іншою особою, яка ці права приймає у окремому договорі.

Згідно Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» передано ПАТ«Альфа-Банк» право вимоги за кредитним договором №770/21 від 09.12.2005 року, укладеним з ОСОБА_1 (а.с.118), з якого вбачається, що основна непогашена строкова сума кредиту ( у валюті кредиту) на 17.12.2012 року складає - 19408,53, основна непогашена прострочена сума кредиту ( у валюті кредиту) на 17.12.2012 року -0,00; сума нарахованих, але несплачених строкових процентів (у валюті кредиту) на 17.12.2012року -293,38; сума нарахованих, але несплачених прострочених процентів (у валюті кредиту) на 17.12.2012 року - 0,00; сума погашень за період з 01.10.2012 по дату передачі прав (у валюті кредиту) - 650,00; сума авансових нерозподілених на дату передачі прав платежів клієнтів(у валюті кредиту) на 17.12.2012року - 0; ціна продажу за кредитним договором (грн.) без урахування індивідуальної знижки - 92394,17, ціна продажу за кредитним договором (грн.) з урахуванням індивідуальної знижки - 90516,56; нова ціна продажу за кредитним договором (грн.) з коригуванням на підставі п.3.8.1 Договору відступлення права вимоги - 99516,59.

Отже, Додаток №1 до Договору відступлення прав вимоги від 17.12.2012 рокупідтверджує, що до позивача перейшло право вимоги за Договором про іпотечний кредит №770/21 від 09 грудня 2005 року, укладеним з відповідачем ОСОБА_1 і доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Згідно ст. 514 та ч.1 ст.516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом і заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із змісту листа вих. №61311-102 б/б від 15.07.2015, направленого від імені ПАТ «Альфа-Банк» на ім'я ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням вбачається, що новий кредитор здійснив належні дії щодо повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, вказана сума грошової вимоги станом на 15.07.2015 року, яка підлягає виконанню на користь нового кредитора та зазначено нового фактора (а.с.35-37).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримувала особисто цього повідомлення не можуть бути правовою підставою для відмови в задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості, з огляду на наступні обставини.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Необхідність передачі новому кредиторові документів, що підтверджують наявність зобов'язальних вимог до боржника та інформації, потрібної для реалізації цих вимог.

При цьому, закон не містить конкретного переліку таких доказів. Документами, які засвідчують права (вимоги), що передаються новому кредиторові, можуть бути договір або інші документи, котрі підтверджують факт виникнення та існування зобов'язальних правовідносин між первісним кредитором та боржником, платіжні та інші фінансові документи тощо. Характер інформації, яка важлива для реалізації переданих новому кредиторові прав залежить від особливостей конкретних зобов'язальних правовідносин.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту.

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 не надала доказів виконання своїх зобов'язань за кредитним договором перед первісним кредитором - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», сам по собі факт не доведення новим кредитором отримання нею листа вих. №61311-102 б/б від 15.07.2015, направленого від імені ПАТ «Альфа-Банк» на ім'я ОСОБА_1 щодо повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, не має правового значення для вирішення даного спору та не може бути підставою для звільнення позичальника від обов'язку з виконання своїх зобов'язань за Договором про іпотечний кредит №770/21 від 09 грудня 2005 року.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 06 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: