Справа № 159/2709/17 Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П.Ю.
Провадження № 22-ц/773/638/18 Категорія: 41 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Осіпука В. В.,

суддів Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

за участю секретаря Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом. Посилалась на те, що 23 лютого 2017 року на пленарному засіданні Ковельської міської ради відповідач ОСОБА_2, яка являється депутатаом Ковельської міської ради і головою тимчасової контрольної комісії міської ради, озвучила недостовірну інформацію щодо очолюваного нею підприємства МПП «Землемір». Зокрема звинуватила підприємство у несплаті податків за землю, відсутності договору оренди землі, в самочинному знесенні зелених насаджень, самовільному збільшенні орендованої земельної ділянки та в повному ігноруванні роботи тимчасової комісії.

Також позивач вказувала, що дана інформація, яка ганьбить її честь, гідність і ділову репутацію, була також оприлюднена в інтернет - виданні «Район Ковель» в статті «Ковельська фірма чотири роки не платила за землю», тобто набула поширення серед невизначеного кола осіб.

За наведених обставин позивач ОСОБА_1 просила суд:

- визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, порушує її права свободи, ганьбить її честь, гідність, ділову репутацію, поширену відповідачем ОСОБА_2 на пленарному засіданні Ковельської міської ради 23 лютого 2017 року інформацію: про несплату МПП «Землемір» податків за землю, про відсутність договору оренди землі, і самочинне знесення зелених насаджень, про самовільне збільшення орендованої земельної ділянки та про ігнорування роботи тимчасової комісії міської ради, яка 06 березня 2017 року була розповсюджена у інтернет-виданні «Район. Ковель» в статті «Ковельська фірма чотири роки не платила за землю»;

- зобов'язати відповідача спростувати, зазначену інформацію у спосіб найбільш близький до способу її поширення, шляхом виступу на найближчій черговій сесії міської ради та оголошенням спростування наступного змісту «Поширена мною, депутатом Ковельської міської ради ОСОБА_2, на пленарному засіданні Ковельської міської ради 23 лютого 2017 року інформація про несплату МПП «Землемір» податків за землю, відсутності договору оренди землі, самочинне знесення зелених насаджень, самовільне збільшення орендованої земельної ділянки та повне ігнорування ОСОБА_1 роботи тимчасової комісії не відповідає дійсності. У звязку із цим, інформація, яка 06 березня 2017 року була розповсюджена у інтернет-виданні «Район. Ковель» в статті «Ковельська фірма чотири роки не платила за землю», також не відповідає дійсності»;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2018 року в позові відмовлено.

У поданій на рішення суду першої інстанції апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить дане рішення скасувати як незаконне, прийняте без повного зясування обставин, що мають значення для справи, без належної оцінки доказів, та з порушенням норм процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2, вважаючи рішення законним, а доводи апелянта безпідставними, просить залишити його без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що вищезазначені відомості, озвучені відповідачем на пленарному засіданні Ковельської міської ради та розповсюджені у інтернет-виданні «Район. Ковель» з інтерпретацією автора в статті «Ковельська фірма чотири роки не платила за землю», які позивач просила визнати недостовірною такою інформацією, яка принижує честь та гідність позивача, її ділову репутацію не являється і не потребує спростування, як це передбачено ст. 277 ЦК України.

Такі висновки суду є правильними.

Встановлено, що рішенням Ковельської міської ради від 26.05.2016 року № 10/47 створено тимчасову контрольну комісію міської ради щодо перевірки правомірності встановлення тимчасової споруди - малої архітектурної форми МПП «Землемір». Згідно цього ж рішення, головою комісії призначено ОСОБА_2 (а. с. 13).

23 лютого 2017 року на пленарному засіданні Ковельської міської ради відповідач, як голова зазначеної тимчасової контрольної комісії Ковельської міської ради, висловила інформацію наступного змісту (дослівно): «тимчасова контрольна комісія на даний час перевірила, перевіряє ще, встановлення «Землемір», МПП «Землемір», і виявила відсутність орендної плати за користування земельною ділянкою з 2004 по 2008 рік. Також відсутність договору оренди на цю земельну ділянку. Дивним чином, чому її з 9 квадратів збільшували ще на 35, при тому всьому, що вона не платила коштів, ну це ще також питання. Потім, за наявною інформацією, і відеодиск, який дивилася, там ще було два дерева. Але бачу відповіді, надійшли мені за 2004-2006 роки, що дерева були знесені там, громадяни зверталися. Але 2007-2008 рік - ніяких я бачу немає документів на те, щоб спилювались дерева. А було два дерева, це чорноплідна горобина і верба. Тобто, висновок комісії екологічної у 2007 році зелених насаджень не було на місці. В 2008 році ці дерева були… Да, за один рік виросли, да, ясно. Потім, мені прийшов ще лист, як голові тимчасової комісії, від ОСОБА_1, яка згідно, так, каже, що засідання тимчасової контрольної комісії ради проводяться, як правило закриті. Так. Але я її запрошую на комісії. Те, що вона не ходить на комісії, це не говорить про те, що її… Її запрошують, вона може ознайомитись на комісії з документами і зі всім, що робить комісія. Так що, я ще раз запрошую шановну ОСОБА_3 і повідомлю її коли буде засідання комісії в слідуючий раз. Дякую».

06 березня 2017 року у мережі Інтернет на сайті «Район. Ковель» була опублікована стаття із назвою «Ковельська фірма чотири роки не платила за землю», автора зазначеної статті вказано не було. У даній статті також було процитовано слова з виступу відповідача ОСОБА_2 та надано свій аналіз цієї інформації (а. с. 12).

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до вимог ст. ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими.

Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації

Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі і своєї ділової репутації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону про пресу, стаття 65 Закону України "Про телебачення і радіомовлення") у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду

Статтею 34 Конституції України проголошено право кожного на свободу думки і слова, на вільне виявлення своїх поглядів і переконань. Таке право друкованих засобів масової інформації закріплено і в ст. 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» від 26 листопада 1992 року. Тому критична оцінка певних фактів та недоліків, які мали місце, не може визнаватись відомостями, що порочать особу і можуть бути спростовані в порядку, передбаченому ст. 277 ЦК України.

Отже, відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову і спростуванні відомостей викладених в інтернет-виданні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дані відомості не є такими, які принижують честь, гідність, чи ділову репутацію позивача і не потребують спростовання в порядку, передбаченому ч. ч. 6, 7 ст. 277 ЦК України, оскільки є лише відображенням поглядів відповідача, його оціночними судженнями про певні події, право на які гарантовано законом, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

Крім того інформація, яку озвучила відповідач ОСОБА_2 на засіданні Ковельської міської ради, стосувалась Малого приватного підприємства «Землемір», а не безпосередньо позивача ОСОБА_1, яка являється його керівником. Позов до суду від імені даної юридичної особи про захист ділової репутації підприємства позивачем ОСОБА_1 як його керівником не предявлявся.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача та ухвалив законне рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовуються, і не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді