Провадження №2/522/4574/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Кравчук Т.С.

при секретарі - Крохмаль І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути грошові кошти за договором позики у розмірі 7 551 194,00 грн., які складаються з основного боргу за договорами позики - 280 000 доларів США та процентів за користування коштами - 4 200 доларів США, а такожсудовий збір у розмірі 8 000,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що між неюта відповідачкою були укладені договори позики на загальну суму 280 000 доларів США.

На підтвердження укладення договорів позики та їх умов, відповідачкою були написані розписки, які посвідчують передання їй визначеної грошової суми.

Після укладення договорів відповідачка систематично щомісячно сплачувала відсотки за користування грошовими коштами за двома договорами позики, проте, починаючи з 01.04.2017 року припинила виконувати взяті на себе зобов'язання по сплаті відсотків, внаслідок чого станом на 01.10.2017 року у неї виникла заборгованість за розписками у розмірі 4 200 доларів США.

Позивачка вказує, що оскільки відповідачка стала порушувати умови договорів позики, враховуючи що зазначені договори були безстрокові та враховуючи, що їй знадобилися кошти, вона 01.07.2017 року вручила вимогу відповідачці про необхідність повернення грошових коштів у повному обсязі в строк до 11.09.2017 року, де також зазначила про необхідність погасити заборгованість за відсотками. Зазначену вимогу відповідачка отримала 01.07.2017 року, про що власноруч розписалась, однак вимога виконана не була.

У судове засідання представник позивачки не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, справу слухати за його та позивачки відсутністю.

Представник відповідачки у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував, просив слухати справу за його та відповідачки відсутністю.

Дослідивши докази по справі, суд проходе до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом,ОСОБА_1 та ОСОБА_2уклали 01.11.2012 року та 01.02.2013 року договори позики на загальну суму 280 000 доларів США.

На підтвердження укладення зазначених договорів та їх умов, відповідачкою були написані розписки, які посвідчують передання їй визначеної грошової суми.

Після укладення договорів відповідачка систематично щомісячно сплачувала відсотки за користування грошовими коштами за двома договорами позики, проте, починаючи з 01.04.2017 року припинила виконувати взяті на себе зобов'язання по сплаті відсотків, внаслідок чого станом на 01.10.2017 року у відповідачки виникла заборгованість за розписками у розмірі 4 200 доларів США.

Позивачка вказує, що оскільки відповідачка стала порушувати умови договорів позики, враховуючи, що договори позики були безстрокові та враховуючи, що позивачці знадобилися кошти, вона 01.07.2017 року вручила вимогу відповідачці про необхідність повернення грошових коштів у повному обсязі в строк до 11.09.2017 року, де також зазначила про необхідність погасити заборгованість за відсотками. Зазначену вимогу відповідачка отримала 01.07.2017 року, про що власноруч розписалась, однак вимога виконана не була.

Даний факт підтверджується копіями розписок, які наявні в матеріалах справи. Оригінали вказаних розписок було оглянуто судом у судовому засіданні.

Відповідачка свої зобов'язання щодо повернення грошей не виконала.

Відповідно до ст.1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписки, які посвідчують передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов'язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст.1049 ЦК України.

Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як передбачено ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договорів позики (розписок), відповідачем не було повернуто борг, в строк після пред'явлення вимоги про повернення коштів, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивачки про стягнення заборгованості за договорами позики (розписками) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивачки про стягнення з ОСОБА_2 процентів за користування коштами згідно договорів позики у розмірі 4 200 доларів США, за двома договорами, в перерахунку згідно курсу НБУ на 02.10.2018 року, судом перевірено правильність їх нарахування та вимоги про стягнення з відповідачки цих коштів також підлягають задоволенню.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 7 551 194,00 грн., що еквівалентно 284 200 доларів США із рахуванням курсу НБУ, виходячи з 26,57 грн. за 1 дол. станом на момент звернення з зазначеним позовом.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 95, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 7 551 194 ( сім мільйонів п'ятсот п'ятдесят одна тисяча сто дев'яносто чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

14.03.18