Справа № 569/952/18
У Х В А Л А

23 березня 2018 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання Довбенко Г.В.

представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

представника ДВС - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 вікторівни, ОСОБА_1 про визнання неправомірними потсанов державного виконавця про стягнення з боржників виконавчого збору та зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 скаргу підтримав та, посилаючись на викладені у скарзі обставини і підстави, просить суд поновити строк на оскарження постанов державного виконавця, визнати неправомірною постанову державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області про стягнення з боржника ОСОБА_4 В»ячеславовича виконавчого збору від 06.09.2017 року ВП № 51809462, визнати неправомірною постанову державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області про стягнення з боржника ОСОБА_5 виконавчого збору від 06.09.2017 року ВП № 51809546, визнати неправомірною постанову державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору від 06.09.2017 року ВП № 51809391, як такі, що суперечать вимогам частин першої та другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, просить зобов»язати державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винести постанову про закінчення виконавчих проваджень ВП № 51809462, ВП № 51809546, ВП № 51809391 щодо стягнення боргу за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 січня 2016 року та рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 07 червня 2016 року у справі № 569/16735/15-ц та зняти арешт накладений на майно.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином, проте їх неявка в силу ч.2 ст. 250 ЦПК України не перешокджає розгляду скарги.

Представник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлені у скарзі вимоги не визнав та вважає, що оскаржувані постанови були винесені у відповідності до вимог частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у судовому засіданні, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що на виконанні у Рівненському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебуває виконавчий лист № 569/16735/15-ц від 30 червня 2016 року, виданий Рівненським міським судом, про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк»» заборгованості у розмірі 54010,78 доларів США, 10 000 гривень пені та 19855, 43 коп. судового збору (виконавчі провадження ВП № 51809462, ВП № 51809546, ВП № 51809391).

Постановою державного виконавця Позлотюк І.О. від 01.08.2016 року за вказаним вище виконавчим листом № 569/16735/15-ц від 30 червня 2016 року було відкрито виконавче провадження про солідарне стягнення з боржників вказаного боргу.( а.с. 24, 30)

Постановою державного виконавця Позлотюк І.О. від 01.08.2016 року було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Постановами головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 від 06.09.2017 про звернення стягнення на заробітну плату , пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1К.( а.с. 13-15,18-20. 27-28)

06 вересня 2017 року у виконавчих провадженнях ВП № 51809462, ВП № 51809546, ВП № 51809391 головним державним виконавцем Вакульчук О.В. також було винесено постанови про стягнення виконавчого збору, в якій остання, керуючись статтями 3,27,40 Закону України «Про виконавче провадження», постановила стягнути з ОСОБА_4 виконавчий збір у розмірі 143143,52 грн., стягнути з ОСОБА_5 143143,52 грн., стягнути з ОСОБА_1 143143,52 грн. ( а.с.11-12,16-17,25)

З листа № 81422 від 30.11.2017 року Рівненського міського відділу державної в виконавчої служби слідує, що в межах даних вище виконавчих проваджень до відділу надійшли заяви стягувача про повернення виконавчих документів без виконання, у зв»язку з чим державним виконавцем по місцю роботи боржників направлено листи з проханням припинити утримання суми боргу на користь ПАТ « УкрСиббанк», а не стягнуту суму виконавчого збору та витрат по виконавчих провадженнях продовжувати утримувати до повного погашення ( а.с. 21)

Частиною першою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Як встановлено частиною другою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Аналізуючи положення частини другої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що вживані у цій правовій нормі форми (фактично стягнута чи фактично повернута сума, вартість переданого майна) свідчать про те, що обов»язковою умовою та підставою для стягнення виконавчого збору є фактичне, тобто реальне (повне або часткове) виконання виконавчого документу.

З оглянутої довідки ПАТ « Укрсиббанк» від 29.09.2017 року вбачається, що станом на 05.09.2017 року та на момент видачі довідки 29.09.2017 року жодної заборгованості зі сплати боргу та процентам ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перед ПАТ « УкрСиббанк» не мали.( а.с.39-43)

Судом встановлено і дана обставина представником Рівненського міського відділу ДВС не спростована, що між банком та боржниками ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 було досягнуто згоди щодо добровільного погашення боргу.

Жодних коштів державною виконавчою службою на виконання виконавчого листа № 569/16735/15-ц від 30 червня 2016 року стягнуто не було, оскільки сторони добровільно досягли згоди щодо погашення заборгованості.

Таким чином, суд виходить з того, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника сум коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, та виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

Проте, як встановлено судом з матеріалів виконавчих проваджень № 51809462, ВП № 51809546, ВП № 51809391 державним виконавцем не було стягнуто з боржників на користь стягувача присуджених сум за виконавчим листом № 569/16735/15-ц від 30 червня 2016 року

При цьому, приписами Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (статті 40, 42 Закону) передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема частиною 3 статті 40 Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частиною 4 статті 42 Закону від 02.06.2016 № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина 1 статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Тобто, після набрання чинності Законом від 02.06.2016 № 1404-VІІІ виконавчий збір підлягає стягненню в порядку та розмірі, визначеному цим Законом, який в даному випадку, обумовлює можливість винесення постанови про стягнення виконавчого збору після закінчення виконавчого провадження в порядку статті 39 Закону чи повернення виконавчого документа згідно статті 37 Закону.

Натомість, як встановлено судом, станом на 06.09.2017 (станом на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору) державним виконавцем з боржників не було стягнуто в примусовому порядку сум згідно виконавчого листа 569/16735/15-ц від 30 червня 2016 року, не було винесено постанови ні про закінчення виконавчого провадження згідно статті 39 Закону, ні постанови про повернення виконавчого документа згідно статті 37 Закону. Відтак, станом на 06.09.2017 року у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанов від 06.09.2017 ВП № 51809462, ВП № 51809546, ВП № 51809391 про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 виконавчого збору.

Посилання представника відділу ДВС на те, що частини перша та друга статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII не містить конкретних вказівок, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої державним виконавцем з боржника суми боргу, суд не може визнати достатньо обґрунтованим, враховуючи таке.

Відповідно до частини 1, 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Аналіз наведених норм Закону № 1404-VIII дає можливість зробити висновок про те, що обов'язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Крім того, законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується також з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Таким чином, доводи представника ДВС про те, що виконавчий збір стягується незалежно від того чи було здійснено стягнення коштів за виконавчим документом органами державної виконавчої служби, суд визнає помилковими.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні прав чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними та зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника)

За встановлених вище обставин, суд приходить до висновку, що у головного державного виконавця Вакульчук О.В. не було законних підстав для винесення постанов про стягнення виконавчого збору, а тому вказані постанови підлягають скасуванню.

Що стосується вимог скаржників про зобов»язання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області винести постанову про закінчення виконавчих проваджень № 51809462, ВП № 51809546, ВП № 51809391 щодо стягнення боргу за рішенням Рівненського міського суду від 20 січня 2016 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 07 червня 2016 року у справі № 569/16735/15-ц, та зняти арешт з майна ( кошти), то вказані вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Як роз»яснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов»язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов»язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, скарга підлягає до задоволення частково.

Заявники також просять суд поновити строк на оскарження постанов державного виконавця як такий, що пропущений ним з поважних причин. При цьому вказують на те, що оскаржувані постанови вони оскаржили у встановлений законом строк до Рівненського окружного адміністративного суду, проте ухвалою суду від 12.01.2018 року їм було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі та роз»яснено їх право на звернення до Рівненського міського суду. ( а.с. 37-38)

23 січня 2018 року заявники звернулись до Рівненського міського суду із вказаною скаргою.

Суд визнає, що за таких обставин строк оскарження постанов державного виконавця пропущений ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з поважних причин, а тому вважає необхідним цей строк поновити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.447-453, 352,354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 строк оскарження постанов державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області про стягнення з боржника ОСОБА_4 виконавчого збору від 06.09.2017 року ВП № 51809462

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області про стягнення з боржника ОСОБА_5 виконавчого збору від 06.09.2017 року ВП № 51809546

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору від 06.09.2017 року ВП № 51809391

В задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.Г.Кучина

-