АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3714/18 Справа № 199/7322/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Єлізаренко І.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 206 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування квартирою.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що вона є власником 1/3 частини у спільній частковій власності квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська №199/1499/16-ц від 08 червня 2016 року, в порядку спадкування за заповітом після померлої 02 квітня 2015 року ОСОБА_5, що зареєстровано у Державному реєстрі речових прав за №16150693 про право власності. Іншими співвласниками у праві спільної часткової власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в рівних частках по 1/3 частині. Відповідно до технічного паспорту спірна квартира АДРЕСА_2 складається з: коридору 1 площею 6,0 кв.м., житлової кімнати 2 площею 14,0 кв.м., житлової кімнати 3 площею 13,4 кв.м., житлової кімнати 4 площею 15,8 кв.м., кухні 5 площею 7,3 кв.м., туалету 6 площею 1,4 кв.м., ванної 7 площею 2,9 кв.м., кладової 8 площею 0,5 кв.м., коридору 9 площею 2,0 кв.м., загальною площею - 63,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м. Зазначила, що у спірній квартирі відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не проживають, мають окреме житло за адресою: вул. Н.Алексєєнко, буд. 106 кв.№120 у м.Дніпро, де мешкають однією сімєю. При цьому, ключі від квартири АДРЕСА_2 їй не віддають, що спричиняє їй перешкоди у вільному доступі до власного житла, а також в користуванні та володінні належною їй на праві спільної часткової власності 1/3 частиною квартири. Приймаючи до уваги, що спірна квартира, як обєкт власності розподілу в натурі не підлягає, відповідачі відмовляються добровільно вирішити спірне питання, що призвело до виникнення суперечок та конфліктів між сторонами, а також враховуючи розмір ідеальних часток співвласників у спільній частковій власності, просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом її вселення до спірної квартири, а також визначити порядок користування квартирою №41 в будинку 9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі, виділивши їй ізольовану житлову кімнату 2 площею 14,0 кв.м. та кладову 8 площею 0,5 кв.м., а відповідачкам дві суміжні житлові кімнати 3 площею 13,4 кв.м. та 4 площею 15,8 кв.м., залишивши у спільному користуванні кухню 5 площею 7,3 кв.м., туалет 6 площею 1,4 кв.м., ванну кімнату 7 площею 2,9 кв.м., коридор 9 площею 2,0 кв.м.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю 1/3 частиною квартири АДРЕСА_3, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 передати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей квартири та вселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий 08 листопада 2000 року Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, у квартиру №41 будинку9 по вулиці Універсальній у м.Дніпрі. Визначено порядок користування квартирою №41 будинку 9 по вулиці Універсальній у м.Дніпрі, а саме: виділено в користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 14,0 кв.м; виділено в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суміжні житлові кімнати площею 13,4 кв.м та 15,8 кв.м; у спільному користуванні співвласників залишено коридори площею 6,0 кв.м та 2,0 кв.м, санвузол площею 1,4 кв.м, кухню площею 7,3 кв.м, комору площею 0,5 кв.м. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 21 грудня 2017 року скасувати в частині визначення порядку користування квартирою №41 будинку 9 по вулиці Універсальній у м.Дніпрі, а саме: виділення в користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 14,0 кв.м; виділення в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суміжні житлові кімнати площею 13,4 кв.м та кімнату 15,8 кв.м; у спільному користуванні співвласників залишити коридори площею 6,0 кв.м та 2,0 кв.м, санвузол площею 1,4 кв.м, кухню площею 7,3 кв.м, комору площею 0,5 кв.м.; в частині зобовязання відповідачів передати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей квартири; в частині стягнення з відповідачів судових витрат, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 червня 2016 року у справі № 199/1499/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_4, в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_5 (а.с.6).

Право спільної часткової власності 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 за позивачем ОСОБА_3 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав за №16150693 про право власності (а.с.7, 8).

Згідно даних КП «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» ДМР від 15 жовтня 2015 року №12312 містяться відомості про право спільної сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 1/4 частини (а.с.17).

Відповідно до технічного паспорту спірна трикімнатна квартира АДРЕСА_5 складається з: коридору 1 площею 6,0 кв.м., житлової кімнати 2 площею 14,0 кв.м., житлової кімнати 3 площею 13,4 кв.м., житлової кімнати 4 площею 15,8 кв.м., кухні 5 площею 7,3 кв.м., туалету 6 площею 1,4 кв.м., ванної 7 площею 2,9 кв.м., кладової 8 площею 0,5 кв.м., коридору 9 площею 2,0 кв.м., загальною площею - 63,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м. (а.с. 9-11).

Відповідно до акту, затвердженого КП «Жилсервіс-9» від 26 серпня 2016 року, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не надають позивачу ОСОБА_3 ключі від спірної квартири та не впускають її до квартири, що також підтверджують поясненнями сусідів ОСОБА_6, ОСОБА_7, мешканців будинку №9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі. (а.с.19).

16 вересня 2016 року ОСОБА_3 зверталась до поліції СПП АНД ВП ДВП ГУНП України в Дніпропетровській області з приводу перешкод відповідачами у даній справі їй у вільному доступі до своєї власності (а.с.27, 28).

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції посилався на те, що заявлені позивачем вимоги в частині визначення порядку користування квартирою є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з вимогами ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 150 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру (частину), користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 155 ЖК УРСР гарантовано, що власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком.

Зазначене свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08 червня 2016 року у справі № 199/1499/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, яке набрало законної сили, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_3 ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_6, в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_5 (а.с.6).

Право спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 за позивачем ОСОБА_3 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав за №16150693 про право власності (а.с.7, 8).

Згідно даних КП «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» ДМР від 15 жовтня 2015 року №12312 містяться відомості про право спільної сумісної власності за відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 1/4 частини (а.с.17).

Відповідно до технічного паспорту спірна трикімнатна квартира АДРЕСА_5 складається з: коридору 1 площею 6,0 кв.м., житлової кімнати 2 площею 14,0 кв.м., житлової кімнати 3 площею 13,4 кв.м., житлової кімнати 4 площею 15,8 кв.м., кухні 5 площею 7,3 кв.м., туалету 6 площею 1,4 кв.м., ванної 7 площею 2,9 кв.м., кладової 8 площею 0,5 кв.м., коридору 9 площею 2,0 кв.м., загальною площею - 63,3 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м. (а.с. 9-11).

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, між сторонами виник спір щодо користування квартирою, яка перебуває спільній сумісній власності сторін по справі.

Оскаржуваним рішенням суду було визначено порядок користування квартирою №41 в будинку 9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі наступним чином: виділено в користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 14,0 кв.м; виділено в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суміжні житлові кімнати площею 13,4 кв.м та кімнату 15,8 кв.м; у спільному користуванні співвласників залишити коридори площею 6,0 кв.м та 2,0 кв.м, санвузол площею 1,4 кв.м, кухню площею 7,3 кв.м, комору площею 0,5 кв.м.

Однак, суд першої інстанції, виділивши у користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суміжні житлові кімнати площею 13,4 кв.м та 15,8 кв.м., не врахував право кожного з трьох співвласників на власний розсуд користуватися належною йому на праві приватної власності частиною житлової площі спірної квартири.

Крім того, визначений судом першої інстанції порядок користування квартирою здійснений з відступленням від рівності часток співвласників, оскільки позивачу було виділено в користування кімнату площею 14,0 кв.м, а відповідачам дві суміжні кімнати площею 13,4 кв.м та 15,8 кв.м..

Враховуючи наведене в даному випадку встановити порядок користування спірною квартирою, із дотриманням прав кожного із трьох співвласників користування та розпорядження зазначеною квартирою, відповідно до їх часток у праві спільної сумісної власності, та відповідно до запропонованого позивачем варіанту неможливо.

Таким чином, суд належним чином не зясував всіх обставини, що мають значення для справи і дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині визначення порядку користування спірною квартирою.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправильності рішення суду в частині зобовязання відповідачів передати позивачу ключі від вхідних дверей у квартиру є необґрунтованими, оскільки позивач є співвласником спірної квартири та судом було встановлено, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у доступі до квартири.

За таких обставин, враховуючи викладене апеляційна ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року в частині визначення порядку користування квартирою слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в цій частині та скасувати в частині розподілу судових витрат у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування квартирою скасувати частково в частині визначення порядку користування квартирою №41 в будинку 9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі з виділенням в користування ОСОБА_3 житлову кімнату площею 14,0 кв.м; в користування ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суміжні житлові кімнати площею 13,4 кв.м та кімнату 15,8 кв.м; у спільному користуванні співвласників залишивши коридори площею 6,0 кв.м та 2,0 кв.м, санвузол площею 1,4 кв.м, кухню площею 7,3 кв.м, комору площею 0,5 кв.м. та в частині стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. судових витрат, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп. судових витрат.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 в частині визначення порядку користування квартирою №41 в будинку 9 по вул. Універсальній у місті Дніпрі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 275 грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 275 грн. 60 коп. судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді