Номер провадження 2/243/3637/2018
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» листопада 2018 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання - Хорхордіної О.О.,

розглянувши у судовому засіданні у залі № 13 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

15.11.2018 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

16.11.2018 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху через не додання до позовної заяви документу, що підтверджує сплату судового збору, або документу, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ухвалою судді від 19.11.2018 року провадження по справі відкрито у зв'язку з виконання ухвали суду про залишення позову без руху.

Справу призначено до підготовчого судового засідання на 04.12.2018 року о 15 год. 30 хв.

Позивачем по справі фізичною особою-підприємцем подано до суду заяву про забезпечення позову, обґрунтовану тим, що 29.10.2018 року вона стала кредитором ОСОБА_2 за Рамковою угодою № FW401.504 від 29.10.2012 року та укладеним на її підставі Договором про надання траншу № 401.44242/FW401.504 від 30.12.2013 року. Заборгованість відповідача за Договором про надання траншу складає 15571392,24грн. Відповідач тривалий час не виконує свої зобов'язання. Крім того, 29.10.2018 року позивач стала іпотекодержателем житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3, на підставі Договору іпотеки за № FIL.101951-IД1 від 21.06.2013 року, за яким вартість іпотечного майна сторонами оцінена в 940880 грн. Вважає, що звернення стягнення на іпотечне майно не призведе до повного задоволення вимог позивача, існує обґрунтована вірогідність унеможливлення та утруднення виконання рішення суду у майбутньому, чим буде завдана шкода майновим інтересам позивача. Просить суд накласти арешт шляхом заборони здійснювати розпорядження на :

- 1/4 частку нерухомого майна - нежитлових будівель та споруд бази відпочинку батьків з дітьми «ІНФОРМАЦІЯ_3», реєстраційний номер майна 15028145, розташованих за адресою: АДРЕСА_1;

- приміщення у підвалі, на 1 та ІІ поверхах в адміністративно-побутовій будівлі літ.А-5, за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер майна 36136289;

- 53/100 частки комплексу за адресою: АДРЕСА_3, реєстраційний номер 32224930;

- нежитлові приміщення загальною площею 61,6, матеріали стін: цегла, опис: 1-го поверху №7,9,1,ІІ в літ. «Б-1», за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер 1,

власником яких є ОСОБА_2 - відповідач по справі.

Відповідно до ст. 153 ч. 3 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням.

У судовому засіданні позивач підтримала вимоги заяви про забезпечення позову та просила їх задовольнити, пояснила, що до теперішнього часу жодних виплат від відповідача не отримувала.

Згідно до вимог ч.4 ст. 153 ЦПК України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за №1 від 28.11.2018 року та довідкою про доставку відомлення.

Дослідженням заяви та доданих документів встановлено, що зміст та форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, заявником сплачено судовий збір в сумі 881 грн.00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК (1618-15), і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до наступного.

Між сторонами наявний майновий спір, провадження по справі відкрито.

29.10.2018 року ФОП ОСОБА_1 стала кредитором ОСОБА_2 за Рамковою угодою № FW401.504 від 29.10.2012 року та укладеним на її підставі Договором про надання траншу № 401.44242/FW401.504 від 30.12.2013 року.

Заборгованість відповідача за Договором про надання траншу складає 15571392,24грн.

Відповідач тривалий час не виконує свої зобов'язання.

29.10.2018 року позивач стала іпотекодержателем житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3, на підставі Договору іпотеки за № FIL.101951-IД1 від 21.06.2013 року, за яким вартість іпотечного майна сторонами оцінена в 940880 грн.

Не надаючи оцінку доказам, суд зазначає, що відповідно до ст.95 ч.5 абз.2 ЦПК України позивач своїм підписом із зазначенням дати засвідчення підтверджує відповідність копій письмових доказів, доданих нею до позовної заяви, оригіналу, який знаходиться у неї.

Згідно з даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 на праві власності належать:

-1/4 частку нежитлових будівель та споруд бази відпочинку батьків з дітьми ІНФОРМАЦІЯ_3», розташованих за адресою: АДРЕСА_1, вартістю обєкта 5077866,00 грн. (відповідно, вартість 1/4 частки - 1269466,50 грн.);

-приміщення у підвалі на І та ІІ поверхах в адміністративно-побутовій будівлі літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_5, вартістю 312974,00 грн.;

-53/100 частки комплексу за адресою: АДРЕСА_5, вартістю 204031,11 грн. (відповідно, вартість 53/100 частки - 108136,49 грн.);

-нежитлові приміщення загальною площею 61,6 кв.м, матеріали стін: цегла, опис: 1-го поверху №7, 9, І, ІІ в літ. «Б-1», за адресою: АДРЕСА_6.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, також п. 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 1 ст.157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року за №1085-р, до нього входять міста Донецьк та Макіївка.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що доцільно накласти арешт на майно, розташоване на підконтрольній державній владі території України. Накладати арешт на частину майна, розташованого на непідконтрольній території, є недоцільним. Суд не має можливості переконатися в наявності цілісності такого майна. Крім того, накладення арешту на майно, що знаходиться на непідконтрольній території, не зможе забезпечити можливість виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись 149-153, 353 -355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/4 частку нерухомого майна - нежитлових будівель та споруд бази відпочинку батьків з дітьми ІНФОРМАЦІЯ_3», реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Накласти арешт на нежитлові приміщення загальною площею 61,6 кв.м, матеріали стін: цегла, опис: 1-го поверху №7, 9, І, ІІ в літ. «Б-1», за адресою: АДРЕСА_6, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, власником яких є ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

В межах виконання даної ухвали визначити, що стягувачем є: ФОП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_3, адреса: АДРЕСА_2; боржником є: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_7.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали виготовлений 03 грудня 2018 року.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова