Провадження 2/243/558/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» березня 2018 року м. Слов'янськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Старовецького В.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Каліух К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Департаменту державної виконавчої служби України про стягнення індексації по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департаменту державної виконавчої служби України про стягнення індексації по заробітній платі, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона працювала у ВАТ «Содовий завод» з 18 липня 1990 року по 26 жовтня 1998 року.

З 1997 року працівникам почали нерегулярно виплачувати заробітну плату.

Рішенням Слов'янського міського суду, справа № 2-775-98 від 13 лютого 1998 року вирішено стягнути ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 2 031 гривня 30 копійок.

Виконавчий лист за рішенням Слов'янського міського суду було своєчасно надано до державної виконавчої служби та він був взятий до виконання.

Рішенням Словянського міськрайонного суду, справа № 2-1596-02 від 19 липня 2002 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 957 гривень 53 копійки та компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою терміну її виплати у сумі 796 гривень 99 копійок, а всього у сумі 1754 гривні 52 копійки.

Виконавчий лист за рішенням Слов'янського міського суду було своєчасно надано до державної виконавчої служби та він був взятий до виконання.

В травні 2016 року їй була виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 3 785 гривень 82 копійки.

Індексація заробітної плати при виплаті заборгованості по заробітній платі їй не була нарахована та не виплачена.

Рішенням Словянського міськрайонного суду, справа № 243/10238/16-ц, провадження № 2/243/307/2017 від 16 січня 2017 року вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь суму індексації заборгованості по заробітній платі у сумі 21 443 гривні 53 копійки.

Виконавчий лист за рішенням Слов'янського міського суду було своєчасно надано до державної виконавчої служби та він був взятий до виконання.

14 січня 2017 року вона отримала довідку ліквідатора, в якій йдеться про те, що «… по виконавчому листу про стягнення з ВАТ «Содовий завод» індексації заробітної плати у сумі 21 443 гривні 53 копійки виконати рішення Словянського міськрайонного суду не має можливості, оскільки у цілому заборгованість по заробітній платі станом на 01 грудня 2017 року складає 3 941 гривень…виконати рішення суду по справі у відношенні ОСОБА_1 не можливо».

24 січня 2013 року нею одержано листа з Фонду Державного майна України в Донецькій області, відповідно до якого станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100 % статутного капіталу ВАТ «Содовий завод».

10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання Рішень Слов'янського міськрайонного суду до президента України. 07 жовтня 2013 року ними отримана відповідь з Прокуратури в Донецькій області, відповідно до якої їх колективна скарга направлена до Головного Управління юстиції в Донецькій області за належністю. 18 жовтня 2013 року одержано лист від Державної виконавчої служби України на ім'я ОСОБА_2 (для інформування інших), відповідно до якого постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Керуючись п.7 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень. У відповідності до ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 08.03.2011) всі виконавчі документи, згідно акту передачі виконавчих документів від 21 березня 20013 року, передані арбітражному керуючому ВАТ «Содовий завод».

Зазначає, що Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави. Виплату заборгованості по заробітній платі вона чекає більше вісімнадцяти років та за цей час інфляція поглинула нараховану заробітну плату.

Просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на її користь індексацію заробітної плати у сумі 21 443,53 гривні.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не зявилася, надала суду Заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.33).

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі Довіреності № 3889/20.3-03 від 29 грудня 2017 року належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, заяв про відкладення або перенесення судового розгляду до суду не надходило (а.с.34).

Керівником Словянської місцевої прокуратури, юристом 1 класу ОСОБА_4 надано відзив на позовну заяву ОСОБА_1, зазначено, що нормами статті 619 ЦК України регулюються правовідносини зобовязального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність. Органом, уповноваженим управляти корпоративними правами держави, є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області. Проте, позовні вимоги предявлені до Держаної казначейської служби України, яка в даних правовідносинах не є належним відповідачем. Крім того, Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» не є юридичною особою публічного права (державним підприємством), тому положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» щодо гарантування державного виконання рішення суду про стягнення грошових коштів з боржника державного підприємства на спірні правовідносини не поширюється. У звязку з викладеним,

підстави для задоволення позову відсутні, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають (а.с. 37-38).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департаменту державної виконавчої служби України до суду не зявився, хоча був повідомлений про дату та час слухання справи належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 39).

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департаменту державної виконавчої служби України про стягнення індексації по заробітній платі задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобовязують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обовязків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З Рішення Словянського міського суду від 16 січня 2017 року, вбачається, що з ВАТ «Содовий завод» стягнуто на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати в розмірі 21 443 гривні 53 копійки (а.с.6-7).

Відповідно Довідки ВАТ «Содовий завод» № 01-23/587 від 14 грудня 2017 року виданої ОСОБА_1 про те, що Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області, справа № 243/10238/16-ц, провадження № 2/243/307/2017 від 16 січня 2017 року за Виконавчим листом про стягнення з ВАТ «Содовий завод» індексації заробітної плати у сумі 21 443,53 гривні на даний час виконати не має можливості (а.с.9).

З листа регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області № 11-05-00801 від 24 січня 2013 року вбачається, що станом на 01 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний

пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод» (а.с.10).

Відповідно до повідомлення Головного Управління Юстиції у Донецькій області № К-326-3992 від 18 жовтня 2013 року вбачається, що Постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року 5/174Б Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» визнано банкрутом (а.с.11-12).

Нормами ст.619 ЦК України регулюються правовідносини зобовязального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Згідно із ч.1 ст.176 ЦК України розмежування відповідальності за зобовязаннями держави, АРК, територіальних громад та створених ними юридичних осіб - Держава, АРК, територіальні громади не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст.176 ЦК України закріплено загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобовязаннями та створених ними юридичних осіб. Цивільний кодекс України передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобовязаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч.3 ст.96 ЦК України згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобовязаннями юридичної особи, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобовязаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобовязаннями його учасника (засновника).

Засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі Фонду Державного майна України.

Отже органом, уповноваженим управляти корпоративними правами держави, є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області.

Проте позовні вимоги ОСОБА_1 пред'явлені до Державного казначейства України, яке в даних правовідносинах не є належним відповідачем, оскільки законодавством не передбачено, що Державна казначейська служба України повинна нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії юридичних осіб.

Відповідно до положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, Казначейство забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунку та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковується; Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку та не несе відповідальності за дії органів державної влади, тобто Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов'язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до ч.1 ст.2 ЦК України.

Відповідно до положень частини 2 статті 152 ЦК України, частини 2 статті 3 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном.

При цьому акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, тільки в межах належних їм акцій. До акціонерів не можуть застосовуватися будь-які санкції, що обмежують їх права, у разі вчинення протиправних дій товариством або іншими акціонерами.

Таким чином, правовідносини, які склалися між ВАТ «Содовий завод» та Державою України - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника, положення ст.77 ГК України на правовідносини ВАТ «Содовий завод» та Фонду держмайна України не розповсюджуються, тому Держава Україна в силу ст.176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», до того ж Фонд держмайна України не являється правонаступником ВАТ «Содовий завод».

Суд зазначає, що позов подано до Державної казначейської служби України, яка не є

засновником ВАТ «Содовий завод» і за своїми повноваженнями не має права самостійно розпоряджатися державними коштами.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державні підприємства, установи, організації.

Згідно з частиною другою та третьою статті 167 ЦК України держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Держава може створювати юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь у їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 81 ЦК України юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення і правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом.

Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» не являється юридичною особою публічного права (державним підприємством), тому положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» щодо гарантування державою виконання рішення суду про стягнення грошових коштів з боржника - державного підприємства на спірні правовідносини не поширюється.

Крім того, стаття 4 вказаного Закону передбачає, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених ним, а не шляхом звернення з новим позовом до Державної казначейської служби України про стягнення коштів.

Суд також зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1, які є предметом даного судового розгляду, є тотожними із вимогами до ВАТ «Содовий завод», вже були предметом судового розгляду і задоволені в повному обсязі Рішенням Словянського міського суду від 16 січня 2017 року.

У звязку з викладеним, підстави для задоволення позову стосовно стягнення з відповідача на користь позивача індексації заробітної плати у суду відсутні, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставні та задоволенню не підлягають.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин, а тому їх слід віднести на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст.ст. 2, 81, 152, 619 ЦК України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 ст.ст. 12,13,128,131,133,141,259,264,265,268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Департаменту державної виконавчої служби України про стягнення індексації по заробітній платі - відмовити.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5