Справа № 180/1919/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Назаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Марганецька міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. Позов обґрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 11.11.2005 року. В квартирі зареєстрований його колишній зять, відповідач по справі, ОСОБА_2 Відповідач в квартирі не проживає з червня 2017 року, особистих речей в квартирі не має, участі в утриманні квартири не приймає, оплату за комунальні послуги не оплачує, добровільно знятися з реєстрації не бажає, чим перешкоджає йому вільно розпоряджатися своєю квартирою, зокрема, він не може скористатися своїм право на отримання субсидії.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи Марганецької міської ради пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії договору дарування квартири від 11 листопада 2005 року позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).

В зазначеній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 02 жовтня 2018 року (а.с.13).

20 серпня 2018 року головою правління ОСББ «Єдності 82» ОСОБА_3 в присутності мешканців будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 (кв.НОМЕР_1), ОСОБА_5 (кв.НОМЕР_2) та ОСОБА_3 (кв.НОМЕР_3) складено акт про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає в квартирі АДРЕСА_1 з червня 2017 року (а.с.9).

Також, факт не проживання відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає в квартирі АДРЕСА_1 підтверджується довідкою про склад сім'ї від 20 серпня 2018 року (а.с.10).

За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Ухвалюючи рішення, суд зважає на те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1, відповідач, хоча і зареєстрований у квартирі, однак не проживає в ній з червня 2017 року. Факт реєстрації в квартирі відповідача, який в ній не проживає, порушує права позивача як власника.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі статей 319, 321, 391 ЦК України, керуючись статтями 12, 13, 77-81, 141, 263-265, 268, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко