Постанова

Іменем України

28 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 2/554/536/2016

провадження № 61-1928 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач-Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго»,
відповідачі -ОСОБА_3,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на рішення апеляційного суду Полтавської області у складі суддів: Кривчун Т. О., Пилипчук Л. І., Чумак О. В., від 24 березня 2016 року.

Встановив:

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2015 року Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі - ПО КВП ТГ «Полтаватеплоенерго») подало до суду позовну заяву до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що останній надано послуги з централізованого теплопостачання в квартиру АДРЕСА_1, однак відповідач виконував свої зобов'язання по їх оплаті неналежним чином, внаслідок чого за період з 01травня 2010 року по 01 січня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 5 361 грн 22 коп., яку просило стягнути зі споживача, а також індекс інфляції в сумі 5 574 грн 35 коп. та 3 % річних в сумі 959 грн 07 коп., вирішити питання судових витрат.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2016 рокупозов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПО КВП ТГ «Полтаватеплоенерго» борг в сумі 5 361 грн 22 коп., 3 % річних в сумі 959 грн 07 коп. та індекс інфляції в сумі 5 574 грн 35 коп., а всього 11 894 грн 64 коп.; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки відповідачем у червні 2014 року було сплачено 1 000 грн, що свідчить про визнання боргу, після чого строк позовної давності перервався та його перебіг почався заново, а тому у зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань перед ПО КВП ТГ «Полтаватеплоенерго» позов підлягає задоволенню повністю.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПО КВП ТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 1 871 грн 03 коп., індекс інфляції в сумі 2 135 грн 31 коп., 3 % річних в сумі 449 грн 83 коп., а всього - 4 456 грн 17 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не з'ясував всіх обставини справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. Враховуючи, що у червні 2014 року ОСОБА_3 сплачено 1000 грн у погашення заборгованості за послуги з теплопостачання, та суд вважав, що з червня 2014 року перервано строк позовної давності, а тому до стягнення підлягає сума заборгованості, нарахована в межах строку позовної давності, тобто з червня 2011 року.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ПО КВП ТГ «Полтаватеплоенерго» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, позивач посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що апеляційним судом належним чином не перевірено дотримання позивачем строку позовної давності з урахуванням поданої ним заяви про видачу судового наказу та відмові у його видачі, не надано належної правової оцінки доказам, які знаходяться в матеріалах справи у вигляді платежів, що свідчать про переривання строку позовної давності.

Правом на подачу відзиву (заперечень) на касаційну скаргу учасники справи не скористалися.

16 січня 2018 року справу передано на розгляд Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

На підставі статей 67, 68 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться, крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із статями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно із статтею 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно із статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК Україниперебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 264 ЦК Українивизначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що право на звернення до суду із вказаним позовом у позивача виникло з 12 травня 2014 року після відмови у видачі судового наказу, тому вважає, що вказаними діями строк позовної давності переривається.

Також позивач зазначає, що відповідач сплачував борг за комунальні послуги у розмірі 1 000 грн 11 червня 2014 року чим перервав перебіг строку позовної давності. Судом апеляційної інстанції надано оцінку вказаному доводу та зроблено правильний висновок про те, що з червня 2014 року строк позовної давності перервано, а тому стягненню підлягає сума боргу в межах строку позовної давності, тобто з червня 2011 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, з урахуванням досліджених доказів, дійшов правильного висновку, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. З урахуванням переривання строку позовної давності суму заборгованості слід обчислювати з червня 2011 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та фактично зводяться до переоцінки доказів, що згідно зі статтею 400 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції правильно встановив характер правовідносин між сторонами у справі та обґрунтовано застосував норми статей 67, 68 ЖК України та статей 256, 257, 267 ЦК України, що регулюють спірні правовідносини, а тому наявні підстави для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Враховуючи, що рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а скаргу без задоволення, суд касаційної інстанції немає підстав для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Сторонами не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 та пунктом 4 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго».

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В.В. Пророк

І.М. Фаловська

С.П. Штелик