АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 02 червня 2017 року було вчинено виконавчий напис про стягнення з неї суми боргу на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 14 029 грн. 52 коп. та витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 800 грн. Вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у зв'язку із тим, що їй не направлялася письмової вимоги про наявність заборгованості за кредитним договором на суму 14 029 грн. 52 коп., нотаріусу банком для вчинення виконавчого напису не було надано всіх необхідних та належним чином оформлених передбачених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» первинних фінансових документів про наявність та безспірність заборгованості по кредитному договору, а з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Виконавчий напис було вчинено після спливу майже семи років з дня виникнення права вимоги у банку. На підставі викладеного просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 02 червня 2017 року, зареєстрований в реєстрі №4457 про стягнення з ОСОБА_2 користь ПАТ КБ «Приватбанк» 14 029 грн. 52 коп. та 1800 грн. витрат на вчинення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду від 23 лютого 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду від 23 лютого 2018 року залишити без змін, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції прийняте за повного зясування обставин справи у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 28 грудня 2010 року між ОСОБА_2 і ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір №SAMDN50OTC002838836, що складається з умов та правил надання банківських послуг, шляхом підписання анкети заяви та приєднанням позивача до його умов , з встановленням кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.65).

05 травня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» направив досудову вимогу на адресу ОСОБА_2, зазначену в кредитному договорі, про що свідчить відмітка поштового відділення звязку та реєстр відправки про відправлення повідомлення на вказану в кредитному договорі адресу (а.с.71-73,74,75).

Відповідно до наданого банком розрахунку станом на 17 квітня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №SAMDN50OTC002838836 становить 14 029 грн. 52 коп. (а.с.69,70).

02 червня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського МНО ОСОБА_3 із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 14 029 грн. 52 коп. (а.с.62-64).

Банком нотаріусу було надано документи, а саме: кредитний договір №SAMDN50OTC002838836 від 28 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_2 і ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», що складається з умов та правил надання банківських послуг, шляхом підписання анкети заяви;засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання, що була надіслана боржнику, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; розрахунковий документ про надання послуг поштового звязку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання; розрахунок заборгованості.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 02 червня 2017 року було вчинено виконавчий напис № 4457 про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 14 029 грн. 52 коп., а також суму розміром 1800 грн. - оплату за вчинення виконавчого напису (а.с.8).

ПАТ КБ «Приватбанк» направив до Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області виконавчий напис для примусового стягнення.

12 жовтня 2017 року державним виконавцем Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису № 4457, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3(а.с.6).

Вказана постанова державного виконавця направлена на адресу боржника ОСОБА_2, для відома та була отримана ОСОБА_2, про що позивач зазначає також в своїй позовній заяві (а.с. 6).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції послався на те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, перевіривши надані банком документи, з дотриманням усіх вимог чинного законодавства, 02 червня 2017 року вчинив виконавчий напис № 4457 про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 14 029 грн. 52 коп., а також суму розміром 1800 грн., як оплату за вчинення виконавчого напису, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них у порушення норм матеріального права, що, відповідно до ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 .

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобовязаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

28 грудня 2010 року між ОСОБА_2 і ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір №SAMDN50OTC002838836, що складається з умов та правил надання банківських послуг, шляхом підписання анкети заяви та приєднанням позивача до його умов , з встановленням кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.65).

05 травня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» направив досудову вимогу на адресу ОСОБА_2, зазначену в кредитному договорі, про що свідчить відмітка поштового відділення звязку та реєстр відправки про відправлення повідомлення на вказану в кредитному договорі адресу (а.с.71-73,74,75).

Відповідно до наданого банком розрахунку станом на 17 квітня 2017 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором №SAMDN50OTC002838836 становить 14 029 грн. 52 коп. (а.с.69,70).

02 червня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського МНО ОСОБА_3 із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 14 029 грн. 52 коп. (а.с.62-64).

Банком нотаріусу було надано документи, а саме: кредитний договір №SAMDN50OTC002838836 від 28 грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_2 і ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», що складається з умов та правил надання банківських послуг, шляхом підписання анкети заяви;засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання, що була надіслана боржнику, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; розрахунковий документ про надання послуг поштового звязку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання; розрахунок заборгованості.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 02 червня 2017 року були вчинено виконавчий напис № 4457 про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 14 029 грн. 52 коп., а також суму розміром 1800 грн., як оплату за вчинення виконавчого напису (а.с.8).

З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що строк, за який провадиться стягнення - 2 302 дні, а саме: з 28 грудня 2010 року по 17 квітня 2017 року.

Слід зазначити, приватним нотаріусом не було враховано вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в якій зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Строк, за який провадиться стягнення в оскарженому виконавчому написі нотаріуса визначено - 2 302 дні, а саме: з 28 грудня 2010 року по 17 квітня 2017 року, тобто більше трьох років з дня виникнення права вимоги у банка.

Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, не перевірив доводів позивача щодо неправильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» в частині строків, в межах яких проводитья стягення за виконавчим написом та відсутність безспірності заборгованості.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3від 02 червня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 4457, щодо звернення стягнення з ОСОБА_2на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» грошових коштів у розмірі 14 029 грн. 52 коп., а також суму розміром 1800 грн. витрати за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»на користь ОСОБА_2судовий збір в розмірі 960 грн. за звернення з апеляційною скаргою.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді