АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2018 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 761/43814/17

Апеляційне провадження №22-ц/796/2794/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Іванченко М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

розглянув у в порядку письмового провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва постановленої 05 грудня 2017 року в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва під головуванням судді Малинникова О.Ф.,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Бур'яновського О.Г. з якого просила стягнути на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - повернуто заявнику.

Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушеннями норм чинного законодавства. Вказує, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу не дослідив зміст позовних вимог, у зв'язку з чим дійшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з положень п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України та того, що позивачем не було надано доказів відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу за заявленими вимогами або скасування його судом.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали)позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Пунктом 6 ч.3 ст.121 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали)передбачено, що заява повертається, зокрема, у випадку коли вона подана без дотримання порядку, визначеного частиною третьою статті 118 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.1 ст.96 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) визначено, що судовий наказ може бути видано, зокрема, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» доповнено ч. 1 ст. 96 ЦПК України пунктом 4-1.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України (в редакції від 03 серпня 2017 року, яка була чинна на момент звернення до суду з заявою) судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб.

Відповідно до заявлених вимог ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно.

Вказані вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку наказного провадження відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96 ЦПК України.

А тому суд апеляційної інстанції вважає, що у суду першої інстанції були відсутні визначені п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент постановлення оскаржуваної ухвали) підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1

Відповідно до вимог п. 6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року про повернення позовної заяви позивачу постановлена з порушенням норм процесуального права, а відтак підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2017 року - скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: