АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/1813/16 Номер провадження 22-ц/786/671/18Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Карпушина Г.Л. , Обідіної О.І.

секретаря Лимар О.М.,

за участі: представників: позивача - ОСОБА_2, відповідача - Миськів В.М.

розглянула в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, державного підприємства «Чутове», третя особа начальник регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області ОСОБА_5 про визнання незаконними і скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що працює директором Державного підприємства «Чутове» на умовах контракту відповідно до наказу про призначення ОСОБА_4 від 14 серпня 2013 року № 145-п. У період перебування на лікарняному з 07 грудня 2015 року по 29 лютого 2016 року наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 21 грудня 2015 року № 764 ОСОБА_4 звільнено до закінчення терміну дії контракту за підставою, передбаченою абз. ї) п. 5.3. розділу 5 Контракту за п. 8 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з невиконанням умов контракту.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 15 лютого 2016 року № 78 попередній наказ було викладено у новій редакції, та зазначено, що підставою звільнення ОСОБА_4 є п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України, у зв'язку з невиконанням п.4 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій відповідно до абз. ї) п. 5.3 розділу 5 контракту від 14 серпня 2013 року. Вказує, що накази про звільнення є неправомірними, Посилається на те, що діяльність арбітражного керуючого, яким він є з 2000 року відповідно до ліцензії арбітражного керуючого, не є виконанням роботи по трудовому договору, оскільки вона здійснюється на підставі ухвали господарського суду у справі про банкрутство. Тому, підстави вважати діяльність арбітражного керуючого роботою за трудовим договором на умовах сумісництва, як підставу для його звільнення відсутні.

Уточнивши позовні вимоги, у липні 2016 року просив вказані вище накази скасувати. Поновити на роботі на посаді директора державного підприємства «Чутове». Стягнути з Державного підприємства «Чутове» на користь ОСОБА_4 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2016 року по день поновлення на роботі. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Покласти на начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області ОСОБА_5, як службову особу, винну в незаконному звільненні працівника, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року позов ОСОБА_4 до регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, державного підприємства «Чутове» про визнання незаконними і скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволено частково.

Наказ начальника регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області ОСОБА_5 від 21 грудня 2015 року за №764 Про звільнення з посади, директора Державного підприємства «Чутове» ОСОБА_4 скасовано.

Наказ начальника регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області ОСОБА_5 від 15 лютого 2016 року за № 78 Про звільнення директора скасовано.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора державного підприємства «Чутове» з 21 грудня 2015 року.

Стягнуто з державного підприємства «Чутове» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 129037, 50 грн.

Стягнуто з регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення допущено до негайного виконанню в частині поновлення на роботі та у межах суми стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 5161, 50 грн.

Стягнуто з державного підприємства на користь держави судовий збір у розмірі 1290,37 грн.

Стягнуто з регіонального відділення Фонду державного майна України на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн.

Рішення оскаржило Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області, яке в апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14 серпня 2013 року № 145-п ОСОБА_4 призначено на посаду директора державного підприємства «Чутове» та укладено з ним контракт строком на три роки з 14 серпня 2013 року по 13 серпня 2016 року.

Згідно до договору про внесення змін № 1 до контракту від 11 листопада 2015 року органом управління, з яким між ОСОБА_4 укладено контракт, визначено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Полтавській області.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 21 грудня 2015 року № 764 звільнено ОСОБА_4 з посади директора Державного підприємства «Чутове» до закінчення терміну дії контракту за підставою, передбаченою абз. ї) п. 5.3. розділу 5 Контракту, п. 8 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з невиконанням умов контракту ( т.1, а.с.91).

Відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 15 лютого 2016 року № 78 наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 21 грудня 2015 року № 764 «Про звільнення з посади директора Державного підприємства «Чутове» ОСОБА_4 викладено в новій редакції, а саме, зазначено, що ОСОБА_4 звільнено 21 грудня 2015 року з посади директора Державного підприємства «Чутове» на підставі п. 1 ч.1 ст. 41 КЗпП України, у зв'язку з невиконанням п. 4 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, відповідно до абз. ї ) п. 5.3 розділу 5 Контракту від 14 серпня 2013 року ( т.1, а.с.95).

З вказаними наказами ОСОБА_4 ознайомлений 02 березня 2016 року (т.1,а.с. 91,95).

Відповідно до листка непрацездатності, виданого Поліклінічним відділенням Карлівської центральної районної лікарні Серія АГЦ № 113870 від 18 грудня 2015 року ОСОБА_4 перебував на лікуванні у стаціонарі з 07 грудня 2015 року по 18 грудня 2015 року.

Починаючи з 21 грудня 2015 року та по 29 лютого 2016 року ОСОБА_4 перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листками непрацездатності, виданими Поліклінічним відділенням Карлівської центральної районної лікарні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що ОСОБА_4 було звільнено з порушенням порядку та строків застосування дисциплінарного стягнення та в період перебування його на лікарняному.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з пунктами 10, 11 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 170 від 19 березня 1994р. у контракті передбачаються обсяги пропонованої роботи та вимоги до якості і строків її виконання, строк дії контракту, права, обов'язки та взаємна відповідальність сторін, умови оплати й організації праці, підстави припинення та розірвання контракту, соціально-побутові та інші умови, необхідні для виконання взятих на себе сторонами зобов'язань, з урахуванням специфіки роботи, професійних особливостей та фінансових можливостей підприємства, установи, організації чи роботодавця.

Підставою для припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом (пункт 8 ст.36 КЗпП України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 13 постанови від 6 листопада 1992р. № 9 «Про практику розгляду трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за пунктом 8 ст.36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36,39-41 КЗпП України).

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадк у одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Пункти 22, 27 названої вище Постанови передбачають, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

На підставі п.1 ст.41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов'язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації .

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

Встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем та обіймав посаду директора Державного підприємства «Чутове» на умовах контракту з 14 серпня 2013р.

Підставою звільнення ОСОБА_4 стало, на думку відповідача, невиконання першим п. 4 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, а саме сумісництво посади директора Державного підприємства «Чутове» та арбітражного керуючого, що дало підстави звільнити позивача за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Однак, виходячи з встановлених обставин справи, звільнення позивача за п.1 ст.41 КЗпП є незаконним, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 1993 р. N 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» передбачено, що робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій не мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору.

Пунктом 4 цієї ж постанови встановлено, що окрім працівників, яким законодавчими актами заборонено працювати за сумісництвом, не мають права

працювати за сумісництвом також керівники державних підприємств, установ і організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (цехів, відділів, лабораторій тощо) та їхні заступники (за винятком наукової, викладацької, медичної і творчої діяльності).

Разом з тим, виконання роботи, як арбітражного керуючого не є роботою на умовах трудового договору.

За змістом Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Арбітражні керуючі є суб'єктами незалежної професійної діяльності.

ОСОБА_4 має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого ( т.1, а.с.39).

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що робота позивача як арбітражного керуючого не є виконанням роботи за сумісництвом по трудовому договору.

Тим більше, виконання обов'язків арбітражного керуючого не може вважатись як одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником підприємства, про що вказано в наказі № 78 від 15 лютого 2016р.

Колегія суддів звертає також увагу на те, що при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності та його звільненні регіональним відділення Фонду державного майна України по Полтавській області не дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

До юридичних фактів, які підлягають встановленню судом відповідно до вимог ст. 264 ЦПК України при вирішенні спору про законність наказу про звільнення є: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для застосування дисциплінарного стягнення.

Здійснюючи аналіз наказів № 764 від 21 грудня 2015 року та № 78 від 15 лютого 2016р. про звільнення ОСОБА_4, колегія суддів приходить до висновку про його невідповідність правилам і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Як вбачається зі змісту наказів в них не зазначено в чому конкретно проявилось порушення, обставини, за яких вчинено проступок, відсутні вказівки на конкретну дату вчинення такого проступку чи дату його безпосереднього виявлення роботодавцем, не зазначено за яких обставин вчинено дії, які власник або уповноважений ним орган розцінює як одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Між тим, з заперечень регіонального відділення на позовну заяву та доводів апеляційної скарги вбачається, що відділення 14 грудня 2015р. отримало відомості щодо наявності у ОСОБА_4 свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, проте надати пояснення по факту невиконання умов контракту ОСОБА_4 запропоновано тільки листом від 02.02.2016р. вже після видання наказу 21 грудня 2015 року під час перебування його на лікарняному ( т.1, а.с.188-а). Однак, не дочекавшись пояснень позивача, який перебував на лікуванні, його було притягнуто до відповідальності без дотримання вимог ст.149 КЗпП України.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо формальності наказів про звільнення позивача, що підлягають визнанню незаконними і скасуванню, так як не ґрунтуються на конкретних виявлених протиправних діях працівника, які були належним чином зафіксовані роботодавцем і визнані працівником, а тому не можуть бути достатньою підставою для застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення.

Посилання в апеляційній скарзі на норми Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» ( чинного до 01.09.2016р.) не можуть бути взяті до уваги, так як згідно ст.4 п.4 Закону суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є, зокрема, посадові особи та працівники юридичних осіб - у разі одержання ними неправомірної вигоди.

Проте, матеріалами справи не доведена наявність неправомірної вигоди позивача, тобто : грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. При вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 08 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ Г.Л. Карпушин

/підпис/ О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 27.03.2018р.

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Прядкіна