Справа № 455/1376/17
Провадження № 2/455/121/2018
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2018 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

у складі: головуючої - судді Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань цивільну справу за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, повязаних з утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України,

В С Т А Н О В И В:

Львівський державний університет внутрішніх справ 10.11.2017 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення витрат, повязаних з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, посилаючись на те, що наказом Львівського державного університету внутрішніх справ від 06.08.2009 року №332 о/с ОСОБА_1 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання.

24.08.2009 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ, Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Львівській області та відповідачем було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п.п.2.3.6 та 3.2 цього Договору ОСОБА_1 був зобовязаний у випадку звільнення з органів внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, затрачені на його утримання у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

Наказом ГУМВС України у Львівській області від 08.05.2015 року №311 о/с ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням.

Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, повязаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 в Львівському державному університеті внутрішніх справ за період з серпня 2009 року по червень 2013 року, становить 20534 гривень 67 копійок.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ кошти в сумі 20534 гривень 67 копійок та суму судового збору.

В судове засідання представник позивача не зявився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До позовної заяви долучено клопотання від представника позивача ОСОБА_2, в якому він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує, аналогічне прохання викладене і в прохальній частині позовної заяви.

Відповідач вдруге в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, відзив, заперечення чи пояснення на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. З довідок Укрпошти, форма 20, вказані причини повернення судової повістки - «за зазначеною адресою не проживає» та «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.22-23, 33-35). Згідно відомостей адресно-довідкого підрозділу ГУДМС УДМС України у Львівській області про зареєстроване місце проживання відповідача та довідки виконавчого комітету Топільницької сільської ради, вбачається, що ОСОБА_3»ян Миколайович, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, куди й надсилалися судові повістки (а.с.7,16), іншої адреси місця проживання відповідач суду не повідомив.

Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

При таких обставинах в тому числі, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, та беручи до уваги, що з матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223 та ч.1 ст.280, постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача.

У зв»язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. п. 9 та 11 п. 1 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного процесуального кодексу в редакції від 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до витягу з наказу від 06.08.2009 року №332 о/с «Про зарахування курсантами І курсу денної форми навчання за державним замовленням факультету економічної безпеки за напрямом підготовки «Правознавство» ОСОБА_1 був зарахований з 10.08.2009 року курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням факультету економічної безпеки за напрямом підготовки «Правознавство» (а.с.4).

Згідно умов п.п.2.3.6 договору від 24.08.2009 року «Про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України», укладеного між Львівським державним університетом внутрішніх справ в особі ректора генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту, з одного боку, Головним управлінням МВС України у Львівській області в особі начальника ОСОБА_5, який діє на підставі Положення, з другого боку та громадянином України, курсантом ОСОБА_1, - останній зобовязаний у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору відшкодувати фактичні витрати, повязані з утримання у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком ( а.с.5-6).

Згідно п.3.2 вищевказаного договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом трьох років після закінчення навчання.

З наказу Головного управління МВС України у Львівській області від 08.05.2015 року №311 о/с відомо, що лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за п.64»ж» ( власним бажанням) лейтенанта міліції ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до ч.7 ст.18 Закону України «Про міліцію»(який діяв на час звільнення відповідача) курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно з п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року за № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

З довідки-розрахунку №214 від 29 жовтня 2015 року витрати пов'язані з навчанням у Львівському державному університеті внутрішніх справ випускника ОСОБА_1 за період з серпня 2009 по червень 2013 року становлять 26242 гривні 71 копійку (а.с.9).

Відповідно до наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» витрати на утримання курсантів у вищому навчальному закладі МВС України, підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 611, 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У звязку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ витрат, повязаних з його утриманням у вищому навчальному закладі МВС України є підставними, даний спір між сторонами в добровільному порядку не врегульовано, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України, яка передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1600,00 гривень згідно платіжного доручення від 02 листопада 2017 року. Оскільки в ході судового розгляду суд прийшов до переконання про задоволення позову, тому сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

А тому, керуючись ч.7 ст.18 Закону України «Про міліцію», п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року за № 313, ст.ст.526,611, 629 ЦК України, наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» ст.ст.13, 81,п.3ч.8 ст. 128, ч.1 ст.141, ст.ст.223, 247, 263- 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Львівського державного університету внутрішніх справ розрахунковий рахунок ЛьвДУВС №0729, ДКСУ, МФО 820172, ) заборгованість в сумі 20534 (двадцять тисяч пятсот тридцять чотири) гривні 67 копійок та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 (одну тисячу шістсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Старосамбірський районний суд Львівської області до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Л.Й.Ніточко