Апеляційне провадження № 22-ц/796/2498/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 754/9721/14-ц

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Шахової О.В.( суддя-доповідач), Головачова Я.В., Вербової І.М., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.

сторони справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

відповідачі: ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргуОСОБА_5,

на рішення Деснянського районного суду м. Києва, ухваленого 12 травня 2017 року під головуванням судді Журавської О.В. в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва о 10 год. 13 хв.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 20.05.2008 року між ЗАТ АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_4 у тимчасове користування та на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 102 662, 00 дол. США, кінцевим терміном погашення заборгованості до 20.05.2033 року.

20.05.2008 року між ЗАТ АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_5 зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_4 зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, в строки та в порядку, передбачених кредитним договором.

Свої зобов'язання ОСОБА_4 належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 19.06.2015 року заборгованість за кредитним договором склала 132 733, 07 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 831 084, 10 грн.,з огляду на що позивач просив стягнути з відповідачів солідарно зазначену заборгованість

До початку розгляду справи по суті, ОСОБА_4 подано зустрічну позовну заяву до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа ОСОБА_5 (яку вона в подальшому уточнила) та просила розірвати договір про надання невідновлювальної кредитної лінії, передати у власність банку предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії, припинити зобов'язання за іпотечним договором, припинити зобов'язання за договором поруки, визнати сплачені проценти збитками, та стягнути на її користь стягнення в розмірі 69 286,99 дол. США та 8 679,13 грн. та пеню в розмірі 15 486,82 дол. США.

Вимоги обґрунтовувала тим, що банком не виконано зобов'язання за договором про надання не відновлювальної кредитної лінії та не надано другий транш за договором.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 132 733, 07 дол. США, що еквівалентно 2 831 084,10 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу,в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ПАТ«Укрсоцбанк» відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Посилається на те, що висновок суду про наявність підстав для односторонньої відмови банку від належного виконання зобов'язання за договором кредиту, а саме видачі другого траншу, не підтверджені належними доказами та ґрунтуються лише на припущеннях про обставини справи. Суд першої інстанції не перевірив доводи ОСОБА_4 щодо припинення погашення нею заборгованості перед банком з серпня 2008 року по липень 2012 року і не застосував строки позовної давності, оскільки з позовом до суду банк звернувся лише в 2015 році, тобто з пропуском строку позовної давності.

ОСОБА_5 не погоджується також із визначеним судом розміром заборгованості за кредитним договором, оскільки наданий банком розрахунок кредитної заборгованості не співпадає з визначеними умовами договору кредиту, періодом здійснення платежів. Кредитний договір не містить графіку погашення кредиту, а для його складання необхідні спеціальні бухгалтерські знання, проте суд своєю ухвалою від 27.02.2017 року у призначенні судово-бухгалтерській експертизи безпідставно відмовив.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з'явилися, про час та місце розгляду справи за законом повідомлені належно.

Особа яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5, направив до суду заяву про відкладення розгляду справи,у зв'язку з перебуванням у відрядженні, за межами міста.

Проте, підтверджень про перебування у відрядженні в день розгляду справи та неможливості прийняти участь у справі не надав, з огляду на що відсутні підстави вважати причини неявки в судове засідання ОСОБА_5 поважними.

Неявка в судове засідання учасників справи не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи і відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК їх неявка,з урахуванням належного повідомлення про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 530 ЦК України , якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Ч. 1 ст. 553 ЦК передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.05.2008 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_4 укладено договір про надання невідновлюваної кредитної лінії № 380/1375/08-Ж, предметом якого є надання позичальнику банком кредиту окремими частинами, зі сплатою 13, 5 % річних та за відкриття позичкового рахунку в розмірі 0, 99 % від суми максимального ліміту на день видачі кредиту, в межах максимального ліміту заборгованості до 173 600 дол. США.

У відповідності до п. 1.1.1.1 видача кредитних коштів проводитиметься протягом перших 9-ти місяців з дати підписання кредитного договору двома траншами, зокрема:

- перший траншу розмірі 102 662 дол. США видається на сплату позичальником вартості земельної ділянки, вказаної у п.п. 1.2.1 п. 1.2. ст. 1 договору;

- другий транш в розмірі 70 938 дол. США видається на оплату вартості робіт з будівництва будинку, вказаного в п.п. 1.2.2 п. 1.2 ст. 1 договору.

У відповідності до п. 1.1.2 договору кінцевим терміном погашення траншів є 20.05.2033 р.

20.05.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 укладено іпотечний договір №04/1-295, у відповідності до якого в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії, ОСОБА_4 передала в іпотеку земельну ділянку, загальною площею 0, 1505 га, яка є частиною земельної ділянки загальною площею 16, 2574 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташована за адресою: Колонщинська сільська рада, с. Березівка в Макарівському районі, Київської області.

20.05.2008 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 укладено договір поруки №04/П-190, у відповідності до якого поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання позичальником умов договору про надання не відновлюваної кредитної лінії № 380/1375/08-Ж.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанку" суд першої інстанції виходив з того, що банком зобов'язання за договором в частині надання першого траншу виконані, що підтверджується матеріалами справи, та не заперечувалось сторонами, в свою чергу зобов'язання в частині щомісячного погашення заборгованості за вказаним траншем банком належним чином не виконані, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості.

Поряд з цим, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 та вважав, що остання порушила умови договору кредиту його неналежним виконанням в частині погашення кредиту. Її ж вимоги щодо передачі банку у власність предмету іпотеки на предмет іпотеки, а саме земельної ділянки загальною площею 16, 2574 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: Колонщинська сільська рада, с. Березівка в Макарівському районі, Київської області, в рахунок повернення грошових коштів за першим траншем, не ґрунтуються на законі,оскільки право вибору способу захисту своїх прав належить позивачу.

Суд також вважав, що ОСОБА_4 не надано належних доказів на підтвердження наявності за законом підстав для припинення договору поруки та іпотечного договору і з матеріалів справи вбачається, що зобов'язання за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 380/1375/08-Ж від 20.05.2008 р. не припинились, заборгованість по договору не повернута, а договір діє до 20.05.2033 р.

Суд не знайшов також підстав для задоволення вимог ОСОБА_4 про відшкодування її збитків в результаті сплати нею відсотків за кредитом, оскільки це не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.

Вирішуючи заяву представника відповідача ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності, суд не знайшов підстав для її задоволення та виходив з того, що сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів. До суду банк звернувся в липні 2015 р., в той час як останній платіж по поверненню кредитних коштів було здійснено відповідачем ОСОБА_4 в травні 2013 року і, у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором, банк використав своє право дострокової вимоги повернення заборгованості за кредитним договором, як це передбачено умовами кредитного договору.

Судом встановлено, що 09.06.2015 р. банк направив відповідачам письмову вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом та сплату відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги.

Вимоги щодо стягнення з відповідачів пені банком не заявлялись.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який повно та всебічно з'ясував обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, надав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та застосував правові норми, які регулюють спірні правовідносини.

Рішення суду ґрунтується на матеріалам справи, встановлених обставинах та відповідає вимогам закону з огляду на що є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення банком зобов'язань за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 380/1375/08-Ж від 20.05.2008 р., що виявилось в невидачі другого траншу, передбаченого п. 1.1.1.1 договору,ці доводи також були предметом дослідження та оцінки суду першої інстанції, який встановив відсутність доказів звернення позивача за зустрічним позовом до відповідача з метою отримання другого траншу у відповідності до умов договору, у зв'язку з чим в суду відсутня можливість встановити факт ухилення відповідача за зустрічним позовом від виконання умов договору про надання невідновлюваної кредитної лінії.

Так, відповідно до п. 3.1.1.1 договору від 20.05.2008 р. зобов'язання кредитора щодо надання позичальнику траншу кредиту дійсне протягом перших дев'яти місяців від дати підписання кредитного договору. У разі неотримання позичальником кредиту в повному обсязі протягом вказаного терміну, кредитор не несе безумовних зобов'язань з надання відповідного траншу кредиту за цим договором.

Зокрема, у відповідності до п. 3.2.5 вказаного договору, кредитор має право відмовитись від надання кредиту у разі порушення позичальником обов'язку, встановленого в п. 1.1.1 цього договору.

З матеріалів справи вбачається не виконання позичальником своїх зобов'язань, які полягали в погашенні наданого траншу, у зв'язку з чим в останньої виникла заборгованість.

Таким чином, ці та інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження,вони були предметом дослідження суду першої інстанції і колегія суддів погоджується з їх оцінкою та вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і, на думку колегії суддів, зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2017 року без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді: