Справа № 372/2852/17 Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/2258/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 21.06.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., членів колегії - Журби С.О., Лівінського С.В., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, де просив, визнати земельну ділянку, розміром 0,1570 га, та будинок №11 по вул. Золотоворітська, котеджного містечку «Золоті ворота», що розташовані на території села Підгірці, Обухівського району, Київської області, спільним сумісним майном подружжя,

виділити ОСОБА_3 земельну ділянку, розміром 0,1570 га, та будинок №11 по вул. Золотоворітська, котеджного містечку «Золоті ворота», що розташовані на території села Підгірці, Обухівського району, Київської області, припинивши його право власності на них,

стягнути з ОСОБА_3 вартість 1/2 частини земельної ділянки, розміром 0,1570 га, та будинок №11 по вул. Золотоворітська, котеджного містечку «Золоті ворота», що розташовані на території села Підгірці, Обухівського району, Київської області, на його користь в якості грошової компенсації за належну йому частку спільного майна подружжя,

стягнути з ОСОБА_3 1/2 частину коштів, сплачених ним за борговим зобовязаннями перед ОСОБА_5, які були витрачені на будівництво будинку №11 по вул. Золотоворітська, котеджного містечку «Золоті ворота», що розташований на території села Підгірці, Обухівського району, Київської області, у сумі 1 560 000 грн.,

виділити йому в натурі кімнату, розміром 15 кв.м., а ОСОБА_3 кімнату, розміром 17 кв.м., в квартирі АДРЕСА_1, залишивши місця загального користування в спільному користуванні сторін.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 1974 року вони з відповідачем за первісним позовом перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого вони в 2004 придбали недобудований будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Київська, 11.

При цьому, договір купівлі-продажу жилого будинку укладений на ОСОБА_3.

28 липня 2004 року на імя ОСОБА_3 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку.

З 2004 року по 2006 рік здійснено будівництво нового будинку, що придбаний у 2004 році, на який 03 травня 2006 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на імя ОСОБА_3, яка ніде не працювала, знаходилась на утриманні позивача, жодних коштів або особистої праці в будівництво будинку не вкладала, будівництво здійснювалось за рахунок коштів позивача.

Разом з цим, 28 листопада 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, де просила,

визнати за ОСОБА_2 в порядку розділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,1570 га, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Київська, 11,

визнати за ОСОБА_3 в порядку розподілу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,1570 га, за адресою Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Київська, 11,

визнати за ОСОБА_2 в порядку розподілу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 105,7 кв.м.,

визнати за ОСОБА_3 в порядку розподілу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, загальною площею 105,7 кв.м.,

визнати за ОСОБА_2 в порядку розподілу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки «Subaru Forester», державний номер НОМЕР_1,

визнати за ОСОБА_3 в порядку розподілу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки «Subaru Forester», державний номер НОМЕР_2,

виділити ОСОБА_2 кімнату, розміром 15 кв.м., в квартирі АДРЕСА_3, а ОСОБА_3 - кімнату, розміром 17 кв.м., в квартирі АДРЕСА_4.

Обґрунтовуючи зустрічний позов посилається на те, що варіант позивача щодо поділу майна є необґрунтований та такий, що порушує права відповідача, оскільки при такому поділі не враховано її права та інтереси.

Позивач також не врахував те, чи бажає відповідач сплачувати компенсацію з метою набуття у власність усього житлового будинку та земельної ділянки.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року первісний та зустрічний позов задоволено частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_2 до ОСОБА_3 визнано право особистої приватної власності на:

61/100 частини будинку, загальною площею 417,3 кв.м., житловою площею 86,4 кв.м, розташованого за адесою: Київська область, Обухівський район с. Підгірці, вулиця Київська, 11 за ОСОБА_3,

61/100 частини земельної ділянки, площею 0,1570 га, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку за ОСОБА_3,

39/100 частини будинку, загальною площею 417,3 кв.м, житловою площею 86,4 кв.м, розташованого за адесою: Київська область, Обухівський район с. Підгірці, вулиця Київська, 11 за ОСОБА_2,

39/100 частини земельної ділянки, площею 0,1570 га, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, Підгірцівська сільська рада, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку за ОСОБА_2,

квартиру АДРЕСА_5 гай в місті Києві за ОСОБА_2,

автомобіль «Subaru Forester», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 - за ОСОБА_2.

В задоволенні інших позовних вимог первісного та зустрічного позовів відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що сторонами визнається, а матеріалами справи, зокрема, договорами та звітами про оцінку, підтверджується наступна вартість спірних обєктів майна: земельна ділянка 263 217 грн., будинок 9 130 677 грн., квартира по вулиці Кадетський гай у м. Києві 1 995 000 грн., автомобіль 102 514 грн.

При цьому слід врахувати, що користування автомобілем одночасно обома сторонами є неможливим, квартира не може бути поділена з технічних причин, а з огляду на розмір площі спільне користування будинком і земельною ділянкою потенційно можливе за умови виконання певних технічних вимог навіть у випадку виникнення між сторонами спорів щодо порядку користування ними.

Враховуючи згоду обох сторін автомобіль суд вважає доцільним залишити у власності позивача ОСОБА_2, за яким він і зареєстрований.

Квартиру суд вважає можливим при поділі майна виділити у особисту власність позивачеві ОСОБА_2, оскільки він має зареєстроване право власності щодо цього обєкта нерухомого майна і повинен зберегти житлове приміщення, придатне для проживання за результатами поділу майна.

Домоволодіння слід залишити переважно відповідачеві ОСОБА_3, оскільки вона має зареєстроване право власності щодо нього і також має зберегти для себе житлове приміщення, придатне для проживання за наслідками поділу майна.

Однак, при визначенні розміру ідеальних часток, які підлягають визначенню за кожним із подружжя слід врахувати вартість вже раніше виділених ОСОБА_2 неподільних обєктів спільного майна подружжя шляхом зменшення його ідеальної долі у власності на домоволодіння пропорційно вартості таких обєктів.

Так, слід прийняти до уваги, що половина від вартості виділених позивачеві ОСОБА_2 квартири та автомобіля, яка б належала відповідачеві ОСОБА_3 у випадку визнання за кожним із подружжя ідеальних ( по 1/2 ) частин по кожному із обєктів поділу, становить 1 995 000 грн. + 102 514 грн. = 2 097 514 грн. / 2 = 1 048 757 грн.

Вартість домоволодіння, яке складається із земельної ділянки та будинку, становить 263 217 + 9 130 677 грн. = 9 393 894 грн., а розмір грошового еквіваленту половини цієї вартості становить 9 393 894 грн. / 2 = 4 696 947 грн.

При відступі від рівності часток у домоволодінні через необхідність вирівняння часток кожного із подружжя у загальному обсязі майна, що підлягає поділу, відповідачеві ОСОБА_3 слід виділити більшу частку власності у домоволодінні, збільшену у порівнянні із половиною на 1 048 757 грн., тобто ОСОБА_3 слід виділити частку, що відповідає вартості на рівні 4 696 947 + 1 048 757 грн. = 5 745 704 грн., а саме 5 745 704 грн. х 100 % / 9 393 894 грн. = 61 %.

Іншу частку, що складає 100% - 61% = 39 % слід виділити іншій стороні ОСОБА_2.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким при поділі майна подружжя врахувати боргові зобовязання за договором позики у розмірі 120 000 доларів США, стягнувши на його користь з ОСОБА_3 1/2 частину цих коштів, сплачених ним у сумі 1 560 000 грн.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1974 року, який було розірвано рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року ( а.с. 7 ), що визнається і сторонами.

12 червня 1988 року було видано свідоцтво про право власності на житло, за яким ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках належить право власності на квартиру, загальною площею 65,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_6 ( а.с. 124 ).

14 січня 2004 року відповідно до договору купівлі-продажу жилого будинку не закінченого будівництвом ОСОБА_3 придбала недобудований будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Київська, 11 ( а.с. 9 ).

14 січня 2004 року відповідно до договору купівлі-продажу №80 ОСОБА_3 придбала земельну ділянку, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, яким підтверджується те, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 0,1570 га, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Київська, 11 ( а.с. 8 ).

18 травня 2004 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_5 120 тисяч доларів США, які повернув 04 березня 2017 року, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою ( а.с. 25 ).

03 травня 2006 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яким підтверджується належність їй будинку, загальною площею 417,3 кв.м., житловою площею 86,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Київська, 11 ( а.с. 10 ).

Відповідно до рішення Підгірцівської сільської ради назва вулиці "Київська" змінена на "Золотоворітська" ( а.с. 11, 12-21 ).

22 квітня 2011 року було зареєстроване право власності ОСОБА_2 на автомобіль «Subaru Forester», 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ( а.с. 59 ).

14 липня 2011 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: м. Київ, вул. Ернста, буд.16 б, кв. 97 ( а.с. 40 ).

16 березня 2017 року, згідно договору дарування, ОСОБА_2 передав безоплатно у власність ОСОБА_4 квартиру, загальною площею 105,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ернста, 16 б, кв. 97 ( а.с. 105-106 ).

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 січня 2018 року на обєкт нерухомого майна, квартира, загальною площею 105,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ернста, буд.16 б, кв. 97, зареєстрована за ОСОБА_4 ( а.с. 70 ).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи №6-18 від 12 січня 2018 року ринкова вартість домоволодіння за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Київська, 11, становить 9 394 594 грн., в тому числі земельна ділянка 263 217 грн., будинок 9 130 677 грн. ( а.с. 89-99 ).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості колісного транспортного засобу «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на 18 грудня 2017 року його вартість становить 102 514 грн. ( а.с. 50-56 ).

Згідно звіту про проведення незалежної оцінки квартири №250, загальною площею 65,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_7 ,станом на 29 січня 2018 року, ринкова вартість обєкта оцінки становить 1 995,000 грн. ( а.с. 108-116 ).

За таких обставин та на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про часткове задоволення первісного та зустрічного позову на підставі зазначених доказів по справі.

При цьому, з точки зору другої інстанції, місцевий суд вірно зазначив, що обєкти спірного нерухомого та рухомого майна придбані у період шлюбу за рахунок доходів обох із подружжя та позичених в інтересах сімї коштів, придбані були з метою використання членами сімї для задоволення спільних сімейних потреб, право власності на них зареєстровано за сторонами, тобто відповідають всім трьом критеріям, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, тому вони є обєктами спільної сумісної власності подружжя і підлягають поділу на засадах рівності часток кожного із подружжя.

Обґрунтовано врахувавши згоду обох сторін, суд залишив автомобіль у власності позивача ОСОБА_2, за яким він і зареєстрований.

Також, обґрунтовано виділено у особисту власність ОСОБА_2 квартиру, оскільки він має зареєстроване право власності щодо цього обєкта нерухомого майна і повинен зберегти житлове приміщення, придатне для проживання за результатами поділу майна.

Крім цього, апеляційний суд погоджується, з висновком місцевого суду про те, що домоволодіння по вул. Золотоворітська, 11, котеджного містечку «Золоті ворота», що розташоване на території села Підгірці, Обухівського району, Київської області слід залишити переважно ОСОБА_3, оскільки вона має зареєстроване право власності щодо нього і також має зберегти для себе житлове приміщення, придатне для проживання за наслідками поділу майна.

При цьому, судом правомірно враховано вартість виділених ОСОБА_2 неподільних обєктів спільного майна подружжя при визначенні розміру ідеальних часток, які підлягають визначенню за кожним із подружжя шляхом зменшення його ідеальної долі у власності на домоволодіння та земельної ділянки на якій воно розташоване пропорційно вартості таких обєктів.

Окрім цього, сторонами в зазначеній частині рішення місцевого суду не оскаржується, фактично апеляційна скарга подана позивачем за первісним позовом в частині врахування боргових зобовязань за договором позики у розмірі 120 000 доларів США при поділі спільного майна подружжя.

Однак, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, в названій частині вірно зазначив, що повернення боргу в названому розмірі не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки позикові зобовязані виникли під час зареєстрованого шлюбу сторін, у подальшому були виконані у повному обсязі шляхом повернення повного розміру заборгованості за договором позики до предявлення цього позову, тому не породжують додаткових правових наслідків для жодного із подружжя при поділі майна, оскільки припинились до виникнення спору про поділ майна.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 543, 544 ЦК України, на думку апеляційного суду та у силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у суді другої інстанції і спростовуються зазначеними по справі доказами.

Інші доводи, викладені в апеляції, зокрема, про те, що виконання боргових зобовязань ОСОБА_2 було здійснено після офіційного розірвання шлюбу, на переконання апеляційного суду, не спростовують висновки суду першої інстанції про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог і не є підставою, в силу викладеного, для задоволення апеляційних вимог.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 лютого 2018 року у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

ОСОБА_6