Справа № 604/979/18
Провадження № 2/604/440/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі : головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 2000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування свої позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2012 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача в розмірі 300 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Станом на день звернення до суду законодавством прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років збільшився, самостійно забезпечити та повністю задовольнити потреби неповнолітньої одягом, продуктами харчування, засобами гігієни,не має можливості, як і немає змоги оплатити у разі потреби її лікування, відвідування необхідних гуртків тощо. Відповідач самостійно не бажає збільшити виплату аліментів на утримання доньки, а тому просить позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого позовні вимоги визнає частково, вважає, що позивачем не обґрунтовано підстави звернення з позовом щодо зміни матеріального стану, погіршення здоровя дитини. Разом з тим згідний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 600 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При визначенні розміру аліментів просить врахувати те, що крім доньки, якій сплачує аліменти, на його утриманні перебуває син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дружина, з якою перебуває у незареєстрованому шлюбі. Подружжя очікує народження дитини. Заробітна плата, яку він отримує, працюючи водієм у ТОВ «Інвестбуд - 2016", із вирахуванням податків, становить 3116,00 гривень. Інших доходів не отримує, рухомого та нерухомого майна немає. Також просить врахувати те, що заборгованості по виконанні рішення суду про стягнення аліментів немає.

Позивач подала відповідь на відзив у якому на наведені позивачем заперечення пояснила, що на даний час не працює, перебуває по догляду за непрацездатною особою гр. ОСОБА_5, тому належний рівень життя дочці самостійно забезпечити не може, так як жодної соціальної допомоги не отримує, кошти позичає в батьків. Відповідач працездатний, а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. на утримання дочки. Зазначила, що на харчування дочки на один місяць витрачає близько 2000,00 грн, 230 грн щомісячно витрати на харчування у шкільній їдальні, оплата за навчання у музичній школі 150 грн в місяць, витрати на підготовку дитини до навчального року склали 5000 грн. Крім того дочка періодично хворіє, на останнє лікування витратила 434,60 грн, чеки на придбання попередніх ліків не збережені. Також заперечує щодо посилання відповідача на те, що він з дружиною очікують народження дитини, оскільки у відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів враховується наявність у платника аліментів інших дітей, що не підтверджується довідкою про вагітність. Зважаючи на викладене просить позов задовольнити в повному обсязі. Крім того просить стягнути з відповідача в її користь понесені нею судові витрати в сумі 4500,00 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти позову частково заперечив, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 600-800 гривень.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти:

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2-81/12 від 24 квітня 2012 року. Рішення суду набрало законної сили 04 травня 2012 року.

Під час перебування в шлюбі у сторін 07 січня 2010 року народилася донька ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ИД №152374, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області 22 лютого 2012 року.

З відповідача по справі стягуються аліменти на користь позивача на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 300 грн., починаючи з 15 березня 2012 року, до її повноліття, про що свідчить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області №2-1912-170-12 від 20 квітня 2012 року. Рішення набрало законної сили.

Як убачається з довідки, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Підволочиської РДА 30 жовтня 2018 року № 1437, ОСОБА_1, що проживає в с. Козярі, отримувала компенсаційні виплати по догляду за перестарілою особою, яка досягла 80- річного віку з 07 вересня 2016 року по 28 вересня 2018 року, з 03 жовтня 2018 року по даний час.

Відповідач працює у ТОВ «Інвестбуд-2016» на посаді водія, розмір заробітної плати становить 3800 грн, в т.ч. 684 грн податок з доходів фізичних осіб, що стверджується довідкою про доходи ОСОБА_2 від 01 жовтня 2018 року № ІБ00-000001.

Згідно пояснень, викладених у відзиві, на утриманні відповідача перебуває син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД № 2336671. Разом з тим, будь яких доказів щодо того, що відповідач проживає однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 до матеріалів справи не долучено.

Неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає разом із матірю ОСОБА_1, що визнається відповідачем, а отже не потребує доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1ст. 184 СК України).

Враховуючи зміст ст. ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно частини перша статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також, у відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін і їх неповнолітніх дітей, тієї обставини, що обовязок утримувати дітей лежить на обох батьках, вважає, що позовні вимоги про зміну розміру аліментів підлягають до часткового задоволення. При цьому суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітніх дітей, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-184 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою

ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2018 року - 1944 грн. Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалася обома батьками.

Згідно з роз'ясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На основі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, слід задовольнити частково, стягнути з відповідача в користь позивача, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, згідно частин 1, 2 ст.15ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Ст.137ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідност.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи міститься розрахунок розміру судових витрат, сплачених позивачем по цивільній справі №2/604/440/18, Акт прийому-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги від 30.10.2018 року за період з 31.07.2018 року по 05.11.2018 року на загальну суму 4500,00гривень, а також квитанція №281 від 05 листопада 2018 року про отримання адвокатом ОСОБА_7 гонорару в сумі 4500грн. за договором про надання правової допомоги від 31 липня 2018 року.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що 31 липня 2018 року між адвокатом ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладений договір про надання правової допомоги.

У новій редакції ЦПК України відсутня норма стосовно обмеження або граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу. Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким процесуальні кодекси викладені у новій редакції,Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визнано таким, що втратив чинність. Відтак, на сьогодні закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, однак він має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданим адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або ) значенням справи для сторони.

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги від 31 липня 2018 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та вважає за достатнє стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 704,80 грн. судового збору.

На підставі ст.180-183,192 СК України, абз. 3 п. 17 постанови ВСУ «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.10,57,60,88169,208,209, ст.212-215,218ст.224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6) про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2012 року по цивільній справі № 1912-170-12 та стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_2, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, жительки с. Козярі, вул. Шевченка, 32, Підволочиського району Тернопільської області, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_2 в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, жительки с. Козярі, вул. Шевченка, 32, Підволочиського району Тернопільської області, ідентифікаційний код: НОМЕР_1, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, жителя ІНФОРМАЦІЯ_8, ІПН НОМЕР_2 в дохід держави 704, 80 гривень судового збору.

Виконавчий лист по справі № 2-1912-170-12 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів повернути в Підволочиський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Підволочиський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя підпис

копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_8