ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 675/1114/17
Провадження № 22-ц/4820/318/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області в складі судді Трасковського С.Л. від 28 серпня 2018 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В червні 2017 року ПАТ «Дельта Банк», звертаючись з цим позовом до відповідача, вказувало, що 11.04.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, на виконання якого відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України та здійснювалось обслуговування відповідача на умовах, викладених в тарифному пакеті «Кредитна «Картка комфорту». За умовами договору ПАТ «Дельта Банк» встановило ліміт кредитної лінії у розмірі 38500 грн. ОСОБА_4 неналежно виконувала умови договору, внаслідок чого станом на 17.05.2017 року утворилася заборгованість в сумі 72169,37 грн., з якої прострочене тіло кредиту - 44839,99 грн., заборгованість за відсотками - 27329,38 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з ОСОБА_4

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.09.2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитною лінією в загальній сумі 72169,37 грн., яка складається з простроченого тіла кредиту в сумі 44839,99 грн., заборгованості за відсотками в сумі 27329,38 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає рішення суду незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального права та процесуального права, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, призначивши ухвалою суду від 13.02.2018 року експертизу, суд погодився з тим, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є необґрунтованим, проте в оскражуваному рішенні помилково визнав цей доказ як допустимий і достатній. Банком неправильно розподілялися платежі на тіло кредиту та відсотки, що вплинуло на суму остаточного боргу. Суд не надав можливості повторно їй клопотати про призначення експертизи.

Вважає помилковим висновок суду про те, що банк не пропустив строк позовної давності. Не враховано, що останній платіж був здійснений не у період з 25.05.2014 року по 25.06.2014 року, а у конкретний день 26.05.2014 року. Тому кредитор мав право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання 25.05.2014 року, чого не було здійснено протягом трьох років, що призвело до спливу строку позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Дельта Банк» просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що розрахунок заборгованості підтверджується випискою з особових рахунків клієнта і на його спростування не надано жодних доказів. Правильним вважає і висновок суду про подачу позову в межах позовної давності.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта була укладена кредитна угода відповідно до умов заяви №003-22005-110413, згідно якої позивач відкрив відповідачу картковий рахунок №НОМЕР_1 в гривні. Сторони дійшли домовленості про відкриття ОСОБА_4 поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки з встановленням ліміту кредитної лінії в розмірі 38500 грн. та строк ліміту кредитної лінії 364 (календарних) дні.

Згідно п.1 ч. 3 заяви №003-22005-110413 обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору.

На підставі п.2.4. ч. 3 зазначеної заяви кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує додаткових угод до пропозиції.

Відповідач неналежно виконувала умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів. Станом на 17.05.2017 року існує заборгованість за цим договором в сумі 72169,37 грн., яка складається з 44839,99 грн.(прострочене тіло кредиту), 27329,38 грн.(заборгованість за відсотками).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позовні вимоги заявлено в межах позовної давності, а заборгованість відповідача за кредитним договором підтверджена належними доказами, тому підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності та невідповідності наданого банком розрахунку, неправильного розподілу банком внесених платежів на погашення кредиту, не ґрунтуються на доказах і є безпідставними

Так, відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

За частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Суд першої інстанції правильно констатував, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є обґрунтованим, оскільки відповідає умовам договору, узгоджується з даними виписки з особового рахунку відповідачки.

Водночас суд першої інстанції в порядку ч.4 ст. 12 ЦПК України сприяв відповідачу у реалізації її процесуальних прав, призначив за її клопотанням судову економічну експертизу, яка була повернута експертною установою без виконання у зв'язку з неоплатою відповідачем вартості експертизи.

Відтак правильним є висновок суду про те, що відповідач не спростувала представлений банком розрахунок заборгованості по кредиту достатніми та допустимими доказами. В свою чергу наданий відповідачем розрахунок заборгованості не відповідає умовам кредитного договору щодо процентної ставки за користування кредитом, строків і порядку внесення платежів, тому обґрунтовано відхилений судом першої інстанції.

Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо пропуску позовної давності, апеляційний суд приймає до уваги таке.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч.ч.1-2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, а також у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач.

За ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

За даними розрахунку, виписки по особовому рахунку відповідачки, останній платіж нею внесено 28.05.2014 року.

Пунктом 4.16.14 Розділу 4 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк» визначено, що клієнт зобов'язаний щомісячно до 25 числа місяця, що слідує за місяцем виникнення заборгованості сплачувати суму обов'язкового мінімального платежу, складові якого визначаються у Тарифах.

З врахуванням наведеної умови договору прострочення позичальника мало місце, починаючи з 26 червня 2014 року, з цієї ж дати розпочався перебіг позовної давності.

Позивач звернувся з цим позовом 09.06.2017 року, а отже, в межах трирічного строку позовної давності.

Суд першої інстанції помилково послався на те, що за умовами договору строк позовної давності складає 50 років, не врахувавши, що відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України сторони не укладали письмовий договір про збільшення позовної давності.

Разом з тим, ця обставина не вплинула на правильність висновків суду щодо подачі цього позову в межах позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 03 грудня 2018 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Головуючий у першій інстанції: Трасковський С.Л. Провадження №22-ц/4820/318/18

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 27