Справа № 372/3013/17 Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/1216/18 Доповідач у 2 інстанції Фінагеєв В. О.
Категорія 26 20.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Фінагеєва В.О.(суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 грудня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 січня 2014 року в розмірі 24 644 грн. 05 коп., з яких: 265 грн. - заборгованість за кредитом, 18 829 грн. 33 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 900 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 149 грн. 72 коп. - штраф (процентна складова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 січня 2014 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ОСОБА_4 не виконує належним чином зобов'язання за договором, у зв'язку з чим утворилася заборгованість.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 19 грудня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк» просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності. Закінчення строку дії картки не свідчить про припинення договірних відносин між сторонами. Стягненню підлягали суми, які нараховані за останніх три роки, тобто у межах строку позовної давності. Суд не звернув увагу на умови щодо подовження дії договору.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачу було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу до 23 лютого 2018 року. Однак, відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_4 не надійшов.

У заяві, поданій ОСОБА_4 до суду першої інстанції, відповідач просив застосувати строк позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 22 січня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «Приват Банк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приват Банку.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_4 станом на 06 серпня 2017 року становить 24 644 грн. 05 коп., з яких: 265 грн. - заборгованість за кредитом, 18 829 грн. 33 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 900 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 149 грн. 72 коп. - штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем коштів в якості кредиту. Суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю, у зв'язку з чим наслідки спливу позовної давності ним не застосовувалися.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «Приват Банк» з метою отримання кредиту.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ «Приват Банк» вказує на те, що відповідач, отримавши кошти, не виконує свої зобов'язання щодо їх повернення. Загальний розмір заборгованості становить 24 644 грн. 05 коп.

Суд першої інстанції відмовив ПАТ КБ «Приват Банк» у задоволенні позову у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, ПАТ КБ «Приват Банк» зазначає про те, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності. Закінчення строку дії картки не свідчить про припинення договірних відносин між сторонами. Стягненню підлягали суми, які нараховані за останніх три роки, тобто у межах строку позовної давності. Суд не звернув увагу на умови щодо подовження дії договору.

Інших доводів, якими б ПАТ КБ «Приват Банк» обґрунтовував незаконність рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що підставою для відмови у задоволенні позову стала недоведеність позовних вимог, а не пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищезазначене, доводи, якими ПАТ КБ «Приват Банк» обґрунтовує свою апеляційну скаргу, а саме безпідставне застосування строку позовної давності, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови ПАТ КБ «Приват Банк» у задоволенні позову, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.