Провадження №2/712/2433/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

23 листопада 2018 року Соснівський районний суд м.Черкаси у складі:

головуючого - судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП «СУ-30» про зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «СУ-30» про зобовязання вчинити дії. В обґрунтування своїх вимог вказував, що він проживає та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1. Станом на даний час вказаний будинок перебуває на балансі ПП «СУ-30». Тому, він звернувся до відповідача та до управління власністю Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради із заявами про приватизацію вказаного будинку, в якому постійно проживає а зареєстрований. Управління повідомило, що будинок перебуває на балансі відповідача, однак від ПП «СУ-80» відповіді не отримав. Зазначив, що на даний час відповідач перебуває у стані припинення, однак ним не передано будинок, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, пров. Декабристів, 79 управлінню власністю Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради. Вказав, що у нього виникло право на приватизацію, будинок підлягає приватизації та ним дотримано всіх процедур для проведення приватизації. Враховуючи викладене, просить суд зобовязати Приватне підприємство «СУ-30» надати ОСОБА_1 згоду на безоплатну передачу в його приватну власність будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та доручити проведення оформлення документів з видачі свідоцтва про право власності ОСОБА_1 управлінню власністю Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого засідання.

У визначений в ухвалі термін відповідач відзиву до суду не надав.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.10.2018 закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до розгляду по суті.

В судове засідання представник позивача адвокат ОСОБА_2 не заявився, скерував до суду клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із заявами до суду не звертався.

У зв'язку з неявкою сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії паспорту громадянина України серії НЕ 602065, виданого Соснівським РВ УМВС України в Черкаській області 27.04.2010, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 21.01.1994 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до квартирної картки АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_3, 10.10.1957 р.н, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6

ОСОБА_3 померла 18.08.2007, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 076086 від 11.09.2007.

ОСОБА_6 19.08.2010 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-СР № 151161 від 07.09.2010 року.

ОСОБА_8 10.11.2016 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_7 І-СР № 293220 від 11.11.2016.

Як вбачається з листа ВАТ «Проммонтаж-30» № 01-34/52 від 13.10.2014, постановою Господарського суду Черкаської області від 19 липня 2014 року ВАТ «Проммонтаж-30» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Відповідно до реєстраційного посвідчення право власності на домоволодіння за адресою м. Черкаси, провулок Декабристів, 79 зареєстровано за Черкаським СУ-30 на підставі рішення Черкаського міськвиконкому за № 719 від 17.01.1963. ВАТ «Проммонтаж-30» являється правонаступником Черкаського СУ-30. Про проведення ОСОБА_4 (уповноважений власник) та членами її сімї (сином ОСОБА_1) згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизації квартири № 2 в житловому будинку № 79 по провулку Декабристів м. Черкаси, який знаходиться на балансі (власності) ВАТ «Проммонтаж-30».

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно з частиною третьою статті 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Згідно зі статтею 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до листа Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 4528-2 від 03.09.2014 ОСОБА_1 зазначено, що у разі банкрутства, зміни форми власності, злиття, приєднання, поділу, перетворення, виділу або ліквідації підприємства, установ, організацій, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває державний житловий фонд, останній одночасно передається у комунальну власність відповідних міських, селищних, сільських рад. При зміні форми власності підприємства «Проммонтаж-30» зазначені умови Закону не були виконані. Станом на 29.08.2014 будинок № 79 по пров. Декабристів у м. Черкаси перебуває у приватній власності ВАТ «Проммонтаж-30».

Позивач вказав, що порушуються його права щодо можливості реалізації конституційного права на житло та безоплатну приватизацію, адже він зареєстрований в спірному житловому приміщенні, участі у приватизації державного житлового фонду не брав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16 грудня 2009 року затверджене «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації.

Згідно з ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутись приватизація: здійснення приватизації уповноваженими на це органами; згода всіх повнолітніх членів сім'ї; постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку; згода тимчасово відсутніх членів сім'ї, за якими зберігається право на житло.

Першою умовою для проведення приватизації є її здійснення уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Законами України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положенням «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами.

У аспекті вимог ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року в справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Стаття 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини та практика Суду гарантує кожному майнове право право власності.

Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі відповідно Перший протокол; Конвенція). Держави-учасниці Конвенції зобовязані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України).

Так, в практиці ЄСПЛ майном визнаються, зокрема, права на речі та майно (права in rem та права in personam); існуючі володіння або фактично існуючі права власності; вимоги, борги та звернення на певне майно; економічні, комерційні, підприємницькі та професійні інтереси; дозволи та ліцензії; пенсії та соціальні виплати (за певних умов); спадкові права та правонаступництво; майно власність юридичних осіб, асоціацій, компаній, власників акцій; права та інтереси акціонерів; інші права власників.

Розумними очікуваннями особи вважаються легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків. Таким чином, характеристика очікувань як легітимних поєднує в собі: 1) їх законність, яка зумовлена реалізацією особою належного їй субєктивного права, 2) їх обґрунтованість, тобто зумовлену законом раціональність сподівань учасників суспільних відносин.

Так, якщо суть вимоги особи повязана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (Рішення у справі «Копецький проти Словаччини», «Суханов та Ільченко проти України»).

Оскільки позивач має законне право володіння будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, зареєстрований та проживає у вказаному будинку багато років, а також одночасно має гарантоване законом право на безоплатну приватизацію, тому має законне очікування, що відповідними державними органами будуть вжиті заходи, які дозволять реалізувати конституційне право на житло.

Відповідно до ч 1-3,5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності,враховуючи, що право позивача на одержання будинку у приватну власність встановлене, право на приватизацію майна позивачем не реалізовано, суд приходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 259, 263-265, 274, 280-283 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ПП «СУ-30» про зобовязання вчинити дії - задовольнити.

Зобовязати Приватне підприємство «СУ-30» надати ОСОБА_1 згоду на безоплатну передачу в його приватну власність будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та доручити проведення оформлення документів з видачі свідоцтва про право власності ОСОБА_1 управлінню власністю Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до апеляційного суду Черкаської області через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний тест рішення складений 02.12.2018.

Головуючий І.О.Мельник