Справа № 344/9392/17
Провадження № 2/344/1075/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

26 березня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - арбітражний керуючий Седлецький Олександр Валентинович, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати при звільненні з роботи, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні та одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію згідно колективного договору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - арбітражний керуючий Седлецький Олександр Валентинович, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати при звільненні з роботи, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні та одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію згідно колективного договору. Мотивував тим, що він з 2006 року по 29.06.2017 року працював в Івано-Франківському обласному державному об'єднанні спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на посаді електрогазозварювальника. Постановою Господарського суду Івано-Франківської області від 10.04.2017 року у справі № Б-11/45-3/270-21/145 Івано-Франківське ОДОСП визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, а ліквідатором призначено арбітражного керуючого Седлецького О.В. Вказана постанова була оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду прокуратурою Івано-Франківської області та Міністерством аграрної політики та продовольства України. 05.07.2017 року за наслідками розгляду апеляційних скарг, Львівський господарський апеляційний суд ухвалив постанову, якою апеляційні скарги задовольнив, постанову господарського суду Івано-Франківської області від 10.04.2017 року скасував. Однак ліквідатор Седлецький О.В. провів звільнення всіх працівників Івано-Франківського ОДОСП посилаючись на п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (у зв'язку з ліквідацією підприємства). 29.06.2017 року позивача було звільнено з роботи. Вважає своє звільнення з роботи незаконним з наступних підстав: на вимогу позивача йому не було видано на руки наказ чи його копію про звільнення, не ознайомлено його зі змістом наказу під особистий підпис, в день звільнення 29.06.2017 року не виплачено жодних сум, що належать позивачу від підприємства, а саме заборгованість по заробітній платі з серпня 2016 року по день звільнення, компенсацію за невикористану щорічну відпустку та не повідомлено позивача письмово про нараховані суми. Крім цього при розірванні трудового договору відповідач не виплатив вихідної допомоги, одноразової матеріальної допомоги, яка була нарахована позивачу при виході на пенсію за сумлінну працю та безперервний стаж роботи, як це передбачено колективним договором Івано-Франківського ОДОСП, на вимогу позивача не видав довідку про роботу на підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, часу роботи і розміру заробітної плати, не видав на руки належно оформлену трудову книжку, чим порушив вимоги КЗпП України. Зазначає, що одночасно з ним 29.06.2017 року арбітражний керуючий Седлецький О.В. звільнив з роботи 205 штатних працівників одним наказом № 18, в той час, як мав видати наказ по кожному працівнику окремо та вручити під особистий підпис. Також арбітражний керуючий Седлецький О.В. перешкоджає звільненим працівникам у вільному доступі на підприємство для отримання наказів про звільнення, трудових книжок та довідок про нараховані суми, які належать від підприємства. На підставі наведеного просив суд поновити його на роботі на посаді електрогазозварювальника в Івано-Франківському обласному державному об'єднанні спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, стягнути з Івано-Франківського ОДОСП на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу в сумі середнього місячного заробітку, заборгованість по заробітній платі з серпня 2016 року по 29.06.2017 року та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а також стягнути з Івано-Франківського ОДОСП на користь позивача одноразову матеріальну допомогу, яка була нарахована йому за сумлінну працю та безперервний стаж роботи при виході на пенсію відповідно до вимог п.10.14 Колективного договору Івано-Франківського ОДОСП.

Ухвалою суду від 26.03.2018 року заяву ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, арбітражного керуючого Седлецького Олександра Валентиновича про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні в частині заявлених позовних вимог про визнання протиправним, скасування наказу в частині звільнення ОСОБА_3, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.

Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечив.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - арбітражний керуючий Седлецький О.В. не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач перебував у трудових відносинах з Івано-Франківським обласним державним об'єднанням спиртової та лікеро-горілчаної промисловості.

Згідно наказу № 18 від 29.06.2017р. ліквідатора Івано-Франківського ОДОСП Седлецького О.В. позивача з 29.06.2017 року у числі 205 штатних працівників звільнено з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією підприємства, що підтверджується також і копією трудової книжки, наданою позивачем.

Ухвалою суду від 03.08.2017 року в порядку ст.137 ЦПК України витребувано у Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості копію трудової книжки ОСОБА_1, довідку про отриману суму доходу за останні 6 місяців роботи, довідку про заборгованість по заробітній платі та наказ про звільнення ОСОБА_1.

Однак, відповідач витребувані докази суду не надав.

Ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.44 КзпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Згідно ст.83 КзпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно відомостей УПФУ заборгованість позивача по заробітній платі за період з жовтня 2016 року по травень 2017 р. становить 33272,04 грн. Для визначення заборгованості по заробітній платі до цієї суми слід врахувати 19 робочих днів за червень 2017 року виходячи з середнього заробітку у розмірі 5064 гривень 07 копійок, виходячи з наступного розрахунку ( 266,53 грн. х 19 р.д.), а загальна заборгованість по зарплаті, яка підлягає стягненню з відповідача становить 33273 грн. 04 коп.

З урахуванням того, що позивач мав на час звільнення 24 дні невикористаної відпустки, що підтверджується наданою ним копією наказу про звільнення, суд розраховує компенсацію за невикористану відпустку наступним чином: сума доходу позивача за період з 29.06.2016 р. до 31.05.2017 р., що становить 55567,75 грн. : кількість календарних днів (за мінусом святкових) за цей період, яка складає 326 днів = 170,45 грн. х 24 дн. = 4090,80 грн.

Оскільки відповідачем не були виплачені позивачу всі належні суми при звільненні, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по зарплаті у розмірі 38337 грн. 11 копійок, компенсація невикористаної відпустки у розмірі 4090 гривень 80 копійок, допомога при звільненні у розмірі 5463 гривні 86 копійок.

Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд керується п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно якого при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100.

Відповідно до п.2 вказаного Порядку середньомісячна заробітна плата визначається, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника. При цьому згідно з п.5 Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата.

З огляду на те, що відповідач не надав на ухвалу суду від 07.08.2017 р. довідки про отриманий позивачем дохід за 2017 р., суд бере до уваги суми доходу позивача згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу ПФУ (а.с.29-31) та визначає середньомісячну зарплату позивача за березень та квітень 2017 року, оскільки в дані два місяці позивачем було відпрацьовано всі робочі дні ( травень 2017 року - відпустка без збереження заробітної плати) у розмірі 5463,86 (5258,02 грн. за квітень 2017 р. + 5669, 71 грн. за березень 2017 р. = 10927,73: 2), а середньоденна зарплата становить 266,53 грн. (10927,73: 41 робочій день), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 29.06.2017 року по 26.03.2018 року у розмірі 51440 гривень 29 копійок, виходячи з наступного розрахунку ( 266,53 грн. х 193 р.д. = 51440,29 грн.).

В даному випадку суд вважає, що існують всі підстави для застосування до спірних правовідносин вимог ст.117 КзпП України, оскільки позивачу не були виплачені належні суми при звільненні та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 29.06.2017 року по 26.03.2018 року у розмірі 51440 гривень 29 копійок.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 640 грн.

Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати за один місяць.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 40 ч.1 п.1, 44, 47, 49, 116, 117, 149, 232, 235 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями), листа Міністерства соціальної політики України від 05.08.2016 р. № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», керуючись ст.ст. 4,12,13,81,82,141, 263-265, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - арбітражний керуючий Седлецький Олександр Валентинович, про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, одноразової матеріальної допомоги, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, код № 00375409, на користь ОСОБА_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, і/н НОМЕР_1, заборгованість по зарплаті у розмірі 38337 грн. 11 копійок, компенсацію невикористаної відпустки у розмірі 4090 гривень 80 копійок, допомогу при звільненні у розмірі 5463 гривні 86 копійок та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 51440 гривень 29 копійок, з відрахуванням всіх встановлених законодавством податків і платежів.

Рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 5463 гривні 86 копійок звернути до негайного виконання.

Стягнути з Івано-Франківського обласного державного об'єднання спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, яке знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Княгинин, 44, , в користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Головне управління Державного казначейства служби України у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030106, код ЄДРПОУ суду 02891693) судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Татарінова О.А.