Провадження № 2/752/536/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 березня 2018 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

за участю секретаря Мархотка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація 103 Голосіївського району», про визначення порядку користування жилим приміщенням та розподіл особових рахунків, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив:

-розділити особові рахунки на сплату житлово-комунальних послуг на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах;

-зобов'язати КП «Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району» розділити між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 особові рахунки на сплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру АДРЕСА_1;

-встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_1 кімнату, площею 14,9 кв.м. та дозволити користуватись спільним балконом, площею 0,6 кв.м.; у користування ОСОБА_2 виділити кімнату, площею 14,1 кв.м. та заборонити підселення сторонніх осіб; у загальному користуванні залишити кухню, площею 8,2 кв.м., вбиральню, площею 0,9 кв.м., ванну кімнату, площею 1,9 кв.м., коридор, площею 4,4 кв.м.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що сторони у справі є співвласниками по ? частині квартири АДРЕСА_1. Відповіждно до технічного паспорта, квартира складається з двох кімнат, площами 14,9 кв.м. та 14,1 кв.м. Оскільки відповідач за житлово-комунальні послуги не сплачує, а також сторони у справі не можуть дійти згоди щодо порядку користування жилим приміщенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, в обґрунтування заперечень зазначили, що кімнати не є відособленими, крім того, після руйнування спільної стіни між кімнатами, та проведення технічної інвентаризації приміщення, встановлено, що квартира складається з однієї житлової кімнати.

Заслухавши пояснення та заперечення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступного.

Судом встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками у рівних частинах квартири АДРЕСА_1.

Так, ОСОБА_1 належить одна друга частина квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.02.2003 року Другою київською державною нотаріальною конторою, дублікат якого видано 08.08.2007 року.

ОСОБА_2 належить одна друга частина квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 19.05.2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В.

Зазначені обставини стверджуються довідкою КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 04.06.2015 року (а.с. 6).

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За правилами ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі № 6-12цс13, норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них.

Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Судовим розглядом достовірно встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 складається з однієї житлової кімнати, площею 29,4 кв.м.

Зазначена обставина впливає з копії технічного паспорта, складеного 26.01.2018 року та наданого в розпорядження суду, а також стверджується довідкою про показники об'єкта нерухомості від 29.01.2018 року, виготовлених КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації».

За вказаних обставин, враховуючи, що спірна квартира складається лише з однієї кімнати, позовні вимоги в частині визначення порядку користування жилим приміщенням не ґрунтуються на вимогах закону, внаслідок чого не можуть бути задоволені судом.

Доводи позивача про наявність двох кімнат у спірній квартирі не відповідають дійсним обставин, які існують на час вирішення спору судом, та спростовуються матеріалами справи, зокрема рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2016 року та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.11.2016 року, якими встановлено обставину руйнування міжкімнатної перегородки, що розділяла житлові кімнати, площами 14,9 кв.м. та 14,1 кв.м., а також копією технічного паспорат на квартиру, виготовленого 26.01.2018 року, внаслідок чого утворилась одна житлова кімната, площею 29,4 кв.м.

Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, згідно ст. 322 ЦК України.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном - так зазначено в ст. 360 ЦК України.

Споживачами житлово-комунальних послуг є всі мешканці, які проживають у квартирі, тобто при розділенні особового рахунку стосовно оплати комунальних послуг за квартиру, у якій залишаються у спільному користуванні коридор, кухня, ванна, вбиральня, слід виходити із частки, яка припадає на кожну особу.

Згідно п.п.10, 13 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 із змінами, мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

У разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

Суд зазначає, що заявлені позовні вимоги, а саме здійснення судом розподілу особових рахунків на сплату житлово-комунальних послуг, а також зобов'язання КП «Житлово-експлуатаційна організація-103 Голосіївського району» розділити між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 особові рахунки на сплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру АДРЕСА_1, не ґрунтується на жодній нормі закону, а відтак також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 23.03.2018 року.

Суддя