РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/4603/16-ц

Провадження № 2/643/151/18

09.11.2018 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

за участю секретаря - Горборукової М.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є правонаступниками ОСОБА_6, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю та зміну черговості отримання права на спадкування,

в с т а н о в и в:

19.04.2016. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, в якому просить визнати факт його проживання зі спадкодавцем ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року; змінити черговість отримання позивачем права на спадкування із четвертої черги на отримання ним права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він з 1993 року мешкав однією родиною в цивільному шлюбі з ОСОБА_7 до її смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 року за адресою: АДРЕСА_1. За час їх сумісного життя цивільна дружина позивача ОСОБА_7 страждала на ряд неврологічних захворювань, що потребувало з його сторони додаткових зусиль на надання необхідної допомоги та догляду за нею до її смерті. Так, починаючи з 1995 року, відповідно до консультаційного висновку Українського НДІ клінічної та експериментальної неврології та психіатриї ОСОБА_8 страждала порушенням кровообігу головного мозку, що виражався в періодичних запамороченнях при нахилянні уперед та підняття важких речей. В вересні 2011 року ОСОБА_8 перенесла хворобу на затискання сідничного нерву. Восьмимісячне лікування дало покращення, однак після перенесеного захворювання до кінця життя вона мала обмежену рухливість, повинна була носити корсет та їй було заборонено піднімати вагу більше 5 кг. З 04.02.2002 року по 28.02.2002 року ОСОБА_7 знаходилась на лікуванні в 3 неврологічному відділенні МНС № 4 ПВО «Турбоатом» з діагнозом: лівобічна люмбіоішіалгія, остеохандроз, нестабільна форма, грижі дисків, стадія загострення, виражений больовий синдром, затяжна течія. Артроз іліосакральних суглобів. В 2004 році ОСОБА_7 захворіла на депресивний розлад. Причиною послужило втрата соціального статусу. Вона зрозуміла, що ніде не зможе працювати внаслідок захворювання хребта. У неї був виражений страх перед майбутнім. Лікування ОСОБА_7 проходило стаціонарно в Інституті неврології, психіатрії та наркології, у відділенні неврозів та пограничних розладів 15-ї лікарні в березні-квітні 2004 року. Лікування не дало покращення та було продовжено в травні-червні 2004 року в стаціонарі 5 ЦКБ в неврологічному відділенні. Після виписки із стаціонару була призначена підтримуюча терапія. Для попередження суїциду, позивач максимально оточив ОСОБА_7 турботою та поклав на себе всі домашні справи по господарству. 20.06.2004 року ОСОБА_7 за станом свого здоров'я була вимушена звільнитися з роботи та до пенсії їй залишалося 1,5 року, у зв'язку з чим, позивач взяв на себе її повне забезпечення. Він працював у НТО Харківський політехнічний інститут та отримував заробітну плату 4000 грн., яку витрачав на лікування та піклування за ОСОБА_7 Додатково позивач працював у ХНАДУ. У 2014 році у ОСОБА_7 було виявлено ішемічну хворобу серця та їй було призначено 7 медичних препаратів, на які витрачалася вся її пенсія. В листопаді 2015 року стан здоров'я ОСОБА_7 ще погіршився, внаслідок підвищення артеріального тиску та білю у серці. Після звернення до кардіології у неї настало покращення, однак остання померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року. Всю турботу та витрати на поховання взяв на себе позивач. ОСОБА_7 похована біля батьків позивача. Відповідач ОСОБА_6 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7 - батьком спадкодавця. У зв'язку з його похилим віком, позивач також піклувався і доглядав за ним, однак після смерті ОСОБА_7 сестра відповідача відсторонила позивача від нього.

Ухвалою суду від 20 вересня 2016 р. провадження у справі зупинено до 08 лютого 2017 року до залучення у справі правонаступника відповідача ОСОБА_6, який вибув з процесу у зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_9 р. (т. 1 а.с.93).

Ухвалою суду від 13 лютого 2017 р. відновлено провадження у справі (т.1 а.с.96).

Ухвалою суду від 10 квітня 2017 року залучені в якості третіх осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.116-117).

Ухвалою суду від 16.11.2017 року залучено в якості правонаступників відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Виключено ОСОБА_3, ОСОБА_9 з числа третіх осіб по справі (т.1 а.с.148).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Крім того, позивач зазначив, що з ОСОБА_7 були знайомі 22 роки. Також був знайомий з її батьком ОСОБА_10, передавав йому ліки. Також був знайомий з двома сестрами ОСОБА_10. Ще він мав третю сестру, яка мешкає в Росії. З правонаступником ОСОБА_3 він знайомий не був та навіть про неї не чув. Після смерті ОСОБА_8 він звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Правонаступник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 направила суду заперечення на позов, в яких зазначила, що в зв'язку з тим, що відповідач за позовом ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року, після його смерті залишилися спадкоємці за заповітом: вона на підставі заповіту від 23.02.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_11, зареєстрований за реєстровим № 61; ОСОБА_4 на підставі заповіту від 14.06.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською В.Г., зареєстрований за реєстровим № 911. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, про що приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Орловською В.Г. була заведена спадкова справа № 59468809 у Спадковому реєстрі (№ 19/2016 у нотаріуса) та отриманий витяг № 45009251 від 08.09.2016 р. Позовні вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними та необгрунтованими, тому в задоволенні позову просила відмовити. 05 травня 2010 року ОСОБА_7 складено заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю., зареєстрований за реєстровим № 8-486. Згідно з зазначеним заповітом ОСОБА_7 на випадок своєї смерті все своє майно де б воно не знаходилось заповідала ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_7 року ОСОБА_7 померла. ОСОБА_6 після її смерті, 29.02.2016 р. звернувся до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, про що була заведена спадкова справа. Таким чином, спадщина вже отримана іншим спадкоємцем за заповітом, який в силу ст. 1223 ЦК України має першочергове право на спадкування, внаслідок чого відсутнє будь-яке спадкове майно, яке може бути предметом спадкування за законом (т.1 а.с. 97-98).

В судовому засіданні правонаступник відповідача ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_7 в шлюбі не перебувала, дітей не мала. ОСОБА_6 - був батьком ОСОБА_7. ОСОБА_4 - рідна сестра ОСОБА_6. Онучка по бабусі - ОСОБА_14. Після смерті ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини звернувся її батько ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_6 - звернулися вона, ОСОБА_3, та його сестра ОСОБА_4 Вона чула, що ОСОБА_1 мешкає з ОСОБА_7, але в яких вони були стосунках їй не відомо. Похованням ОСОБА_7 займався ОСОБА_1, а поховання ОСОБА_6 - відповідач.

В судовому засіданні правонаступник відповідача - ОСОБА_4 пояснила, що позивач ОСОБА_1 був співмешканцем ОСОБА_7, вони проживали в АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_7. Їй відомо, що позивач вмовляв брата відповідача - ОСОБА_6 зробити на нього заповіт на квартиру. За життя ОСОБА_7, ОСОБА_1 купив холодильник, половину вартості якого сплатила ОСОБА_7. Останній постійно мешкав в селищі Дергачі у своєї матері. Постійно в квартиру ОСОБА_7 затягував підібрані стільці, столи, які відвозив до Дергачів. За ОСОБА_6 доглядала його дочка ОСОБА_15. Їй відомо, що ОСОБА_1 погрожував ОСОБА_7 і вона не могла його позбутися. ОСОБА_1 в основному заплатив за поховання ОСОБА_7, оскільки не дозволив цього зробити нікому із родичів. Він і поховав її в селищі Дергачі поруч зі своєю матір'ю. В позовні ОСОБА_1 просила відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін та представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на праві приватної власності належала однокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_2, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 1999 р., реєстраційний № 5А-99-162376, виданим Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради (т.1 а.с.5).

ОСОБА_7 померла у віці 65 років ІНФОРМАЦІЯ_8 року у місті Харкові, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, копія якого знаходиться в матеріалах справи (т.1 а.с.4).

Спадковим майном після її смерті є зазначена квартира.

Згідно з повідомленням Комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 16.03.2016 р., ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 25.01.1989 р. та знята з реєстрації 16.03.2016 р. На день смерті разом з нею ніхто не був зареєстрований (т.1 а.с.7).

Відповідно до листа Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 13.05.2017 р. «щодо надання інформації», після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 гр. ОСОБА_7, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_5: 29.02.2016 було отримано заяву поштою, підпис на якій посвідчено ПНХМНО ОСОБА_11 від 23.02.2016 за р. № 62 від імені гр. ОСОБА_6, який зареєстрований: АДРЕСА_5. В заяві зазначено, що померла залишила заповіт, посвідчений Одинадцятою ХДНК від 05.05.2010 за р. № 8-486 на його користь, про те, що спадщину приймає. Заява зареєстрована у журналі обліку вхідної кореспонденції 29.02.2016 в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 488 та заведено спадкову справу за 205/2016. 18.03.2016 було подано заяву від імені гр. ОСОБА_1, який проживає у АДРЕСА_2 про прийняття спадщини. Заява зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 680, спадкова справа № 205/2016. Інших заяв від спадкоємців про прийняття або про відмову від спадщини не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (т.1 а.с. 100, 128).

Згідно з заповітом від 05 травня 2010 року, складеним ОСОБА_7, посвідченим державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Литвиненко Ю.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 8-486, копія якого знаходиться в матеріалах справи, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все її майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що за законом матиме право, заповідала гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, а в разі його смерті раніш за неї, заповідає гр. ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_6 (т.1 а.с.99).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як зазначено вище? ОСОБА_6 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Заповіт, складений ОСОБА_8, ніким не оспорювався та не визнаний недійсним.

ОСОБА_6 помер у віці 91 року ІНФОРМАЦІЯ_9 року у місті Харкові, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть (т.1 а.с. 90).

Після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року, залишилися спадкоємці за заповітом: ОСОБА_3 на підставі заповіту від 23.02.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_11, зареєстрований за реєстровим № 61; ОСОБА_4 на підставі заповіту від 14.06.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Орловською В.Г., зареєстрований за реєстровим № 911, а саме квартиру АДРЕСА_4 заповідав ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 101, 102)

Відповідно до листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Орловської В.Г. від 20.09.2017, Щодо надання інформації по спадковій справі № 19/2016, із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_6 звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які подали вищевказані заяви у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини. Інших заяв від інших спадкоємців до приватного нотаріуса не надходило (т.1 а.с. 103, 144).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що мешкає в квартирі АДРЕСА_5. ОСОБА_1 мешкав з ОСОБА_7 у квартирі на 8 поверсі. Свідок вважала, що вони сім'я, разом були приблизно 10 років. Свідок мешкає в будинку 27 років. В квартирі у ОСОБА_7 свідок не була. Спілкувалася з останньою біля під'їзду. Чим ОСОБА_7 хворіла, не пам'ятає. Востаннє, коли бачила свідок, ОСОБА_7 фізично погано почувалася.

Свідок ОСОБА_18 показала, що мешкає в квартирі АДРЕСА_6. Вона знайома з ОСОБА_1. Він мешкав з ОСОБА_7 більше 10 років і свідок вважала їх подружжям. Їй відомо, що ОСОБА_7 ламала ноги. Однак, жодного разу у них в квартирі не була, спілкувалися на вулиці. Свідок знала також батька ОСОБА_8, який приходив до дочки та допомагав їй. З ОСОБА_8 свідок ходила платити за комунальні послуги, до крамниці, їздили на дачу.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що працює молодшою медсестрою в Інституті неврології та психіатрії. ОСОБА_4 є її тіткою. Їй відомо, що ОСОБА_1 був чоловіком ОСОБА_7. ОСОБА_7 лежала в інституті, де свідок працює, з депресивним станом. Останнім часом ОСОБА_7 турбувало серце. Про це свідку відомо зі слів ОСОБА_7, коли вони разом гуляли по вулиці. Про заповіт розмови не було. Доглядала батька ОСОБА_6 його дочка.

В позовній заяві і в поясненнях в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначав, що мешкав з ОСОБА_7 22 роки. При цьому свідки, допитані за клопотанням позивача, зазначають, що ОСОБА_1 мешкав разом з ОСОБА_7 10 років. Крім того, показання свідків свідчать про те, що ОСОБА_7 не була в безпорадному стані, виходила на вулицю, вирішувала побутові питання.

Згідно з повідомленням Управління Пенсійного фонду України від 10.01.2018, ОСОБА_7 одержувала пенсію з 25.01.2006 року. Розмір пенсії у січні 2016 року складав 2371,19 грн. ОСОБА_1 одержує пенсію з 16.08.2010. Розмір пенсії, нарахованої на січень 2018, складає 3724,69 грн. (т.1 а.с. 157).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є правонаступниками ОСОБА_6, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю та зміну черговості отримання права на спадкування відмовити, за недоведеністю позивачем своїх позовних вимог.

Згідно з ч.9 та ч. 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Таким чином, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову: накладення заборони на видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та мешкала за адресою: АДРЕСА_1, вжиті ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.07.2016 р. у справі № 643/4603/16-ц.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 158 ч. 9, 10, 258, 259, 264-265, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, які є правонаступниками ОСОБА_6, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю та зміну черговості отримання права на спадкування - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову: накладення заборони на видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 року, та мешкала за адресою: АДРЕСА_1, вжиті ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.07.2016 р. у справі № 643/4603/16-ц.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 19 листопада 2018 року.

Суддя Харченко А.М.