АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 року

м. Київ

справа № 753/5972/18

провадження № 22-ц/796/4675/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
Суддів при секретарі за участю позивача представника позивача представника відповідача Кулікової С.В., Музичко С.Г., Потапьонок К.В., ОСОБА_5, ОСОБА_6, Петрова О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ'ЮШН» Петрова Олександра Георгійовича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ'ЮШН», територіального менеджеру київського регіону Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ'ЮШН» ОСОБА_8, про визнання заяви про звільнення за згодою сторін, визнання дій неправомірними та відшкодування збитків та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі шляхом заборони ТОВ «ФМСД» та його посадовими особами вчиняти будь-які дії щодо звільнення ОСОБА_5 з ТОВ «ФМСД» взагалі або за його заявою від 15.03.2018 року та шляхом заборони працевлаштування на посаду позивача іншої особи. /а.с. 33/

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.04.2018 року клопотання задоволено. /а.с. 38-39/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10.04.2018 року, прийняти нову постанову, якою у задоволенні заяви відмовити та вирішити питання судових витрат.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позивачем вимогами, що свідчить про порушення ч. 3 ст. 150 ЦПК України, оскільки вжиття вказаних заходів фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог. Вказує, що оскаржуваною ухвалою не зазначено, на підставі яких доказів суд прийшов до висновку, що невжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Зазначає, що заява про забезпечення позову була подана без додерження вимог ст. 151 ЦПК України, оскільки не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, отже повинна була бути повернута заявникові. Також, судом першої інстанції, відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено право на вмотивованість судового рішення, що є складовою права на справедливий суд. Крім того, оскаржувана ухвала в супереч нормам ч. 1 ст. 157 ЦПК України та ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» не відповідає вимогам до виконавчого документу. Також зазначає, що ухвала від 10.04.2018 року призвела до перешкоджання відповідачу у здійсненні ним господарської діяльності.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, ч. 6 ст. 147 ЗУ &qu ч;Про судоустрій і статус суддів&q? і;, п. 3 Розділу XII Перехідних положень ЗУ &q?дн;Про судоустрій і статус суддів&q?й ; до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Судом встановлено, що 04.04.2018 року до Дарницького районного суду м. Києва подана позовна заява ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ'ЮШН», територіального менеджеру київського регіону Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ'ЮШН» ОСОБА_8, про визнання заяви про звільнення за згодою сторін, визнання дій неправомірними та відшкодування збитків та моральної шкоди.

Крім того, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі шляхом заборони ТОВ «ФМСД» та його посадовими особами вчиняти будь-які дії щодо звільнення ОСОБА_5 з ТОВ «ФМСД» взагалі або за його заявою від 15.03.2018 року та шляхом заборони працевлаштування на посаду позивача іншої особи, якій відповідно до законодавства не може бути відмовлено у укладенні договору.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції керувався нормами ч. 2 ст. 149 ЦПК України, відповідно до якої забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, яка визначає, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи інших осіб; п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до якої, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, пересвідчитися, що існує спір між сторонами та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Встановивши, що забезпечення позову, який просить вжити позивач є співмірним заявленим вимогам, з урахуванням природи спірних правовідносин, що виникли між сторонами, а наведені заявником обставини є підставою для вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення вказаної заяви.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги, що заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позивачем вимогами, що свідчить про порушення ч. 3 ст. 150 ЦПК України є обґрунтованими, а тому заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Також, вирішуючипитання про забезпечення позову, судом першоїінстанції не врахованороз'яснення, викладені у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільногопроцесуальногозаконодавства при розглядізаяв про забезпечення позову» про те, щоухвала про забезпечення позову повинна включатимотивувальнучастину, де порядіззазначенняммотивів, ізяких суд (суддя) дійшоввисновку про обґрунтованістьприпущення про те, щоневжиттязаходівзабезпеченняможе в майбутньомуутруднитичизробитинеможливимвиконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленніухвали.

Таких висновків суду першоїінстанціїоскаржуванаухвала не містить.

Доводи апеляційної скарги, що заява про забезпечення позову була подана без додерження вимог ст. 151 ЦПК України, оскільки не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, є обґрунтованими, заслуговують на увагу, а отже повинна була бути повернута заявникові.

Заявником у встановленому законом порядку було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувану заяву від 15.03.2018 року керівник примусив написати, погрожуючи звільненням за вчинення ОСОБА_5 дисциплінарного проступку, оскільки мав намір працевлаштувати на вивільнену посаду іншу особу, однак вказані доводи відзиву не підтверджують обґрунтованості заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІЛІП МОРРІС СЕЙЛЗ ЕНД ДИСТРИБ'ЮШН» Петрова Олександра Георгійовича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року - скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволеннізаяви про забезпечення.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: