Справа № 518/1354/18
Провадження № 2/517/367/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.,

при секретареві Грабовій І.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Захарівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петровірівської сільської ради Ширяївського району Одеської області та Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Петровірівської сільської ради Ширяївського району Одеської області та Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом, право на земельну частку (пай), розміром 6,58 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Мрія» Ширяївського району, право на яку посвідчено сертифікатом серії НОМЕР_2, виданим 23.12.1996 року Ширяївською районною державною адміністрацією, який зареєстровано 23.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 189, яка до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 належала гр. ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що прийняв спадщину за вказаним заповітом шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, проте не може оформити свої спадкові права шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оскільки, відповідно до запису в реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), наявний запис сертифікату на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_3 за № 152 від № 152 від 23.12.1996 року на ім'я ОСОБА_5, слово «ОСОБА_5» закреслене та дописано «ОСОБА_5», номер НОМЕР_4 також закреслений.

Крім того, запис сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0557630 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) відсутній.

За таких обставин, позивач позбавлений можливості оформити в нотаріальному порядку свої спадкові права на земельну ділянку та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.

Позивач у судове засідання не з'явився, але попередньо надав до суду заяву, в якій вказав, що вимоги позовної заяви підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглядати справу без його участі.

Представник відповідача Петровірівської сільської ради Шриряївського району Одеської області у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій вказав, що повністю визнає позовні вимоги і не заперечує проти їх задоволення, просить суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 за життя працювала і була членом КСП «Мрія» Ширяївського району Одеської області. Їй як члену КСП «Мрія» Ширяївського району, 23.12.1996 року Ширяївською районною державною адміністрацією Одеської області був виданий сертифікат серії НОМЕР_2 на право на земельну частку (пай) розміром 6,58 умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності вказаного господарства, який 23.12.1996 року було зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 189 (а.с.5).

08.10.1998 року секретарем Жовтневої (зараз - Петровірівської) сільської ради Ширяївського району Одеської області Дібровою В.М. було посвідчено заповіт гр. ОСОБА_4, який зареєстровано у Спадковому реєстрі за № 41 та згідно якого вищевказану земельну частку (пай) ОСОБА_4 заповіла позивачу - ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого 30 вересня 1999 року Жовтневою сільською радою Ширяївського району Одеської області, актовий запис № 51, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Жовтень (зараз - Петровірівка) Ширяївського району Одеської області (а.с. 20).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді вищевказаної земельної частки (паю), яку позивач фактично прийняв, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року та ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Так, враховуючи відкриття спадщини у 1999 році, до спадкових правовідносин застосовуються ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття та прийняття спадщини.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, новий ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності Згідно положень ст. 524 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК України, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкодавець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Довідкою Жовтневої (тепер - Петровірівської) сільської ради Ширяївського району Одеської області від 27.12.2017 року № 1038/02-19 встановлено, що по АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована та проживала ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка села Дячкове Диканського району Полтавської області.

Разом зі спадкодавцем інших зареєстрованих осіб на цій житловій площі немає (а.с. 21).

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, 07.02.2018 року позивач звернувся до Любашівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини (а.с. 22).

На підставі поданої заяви позивача, Любашівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області заведена спадкова справа № 30/2018 після смерті ОСОБА_4, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50832934 від 07.02.2018 року (а.с. 23).

У межах даної спадкової справи, державним нотаріусом ОСОБА_7 було направлено запит до відділу у Ширяївському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області з приводу надання інформації щодо вищезазначеної земельної ділянки.

Листом № 355/122-18 від 20.03.2018 року відділ у Ширяївському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області встановлено, що згідно додатку до Державного акту ОД на право колективної власності на землю, який був зареєстрований у Книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за № 11 від 15.01.1996 року, гр. ОСОБА_4 включена до списку громадян - членів КСП «Мрія» на території Ширяївського району Одеської області.

Згідно даного листа, відповідно до запису в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), наявний запис сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_3 за № 152 від 23.12.1996 року на ім'я ОСОБА_5. Разом з тим, слово «ОСОБА_5» закреслене та дописано «ОСОБА_5». Також повідомляється, що номер НОМЕР_4 закреслений.

Крім цього, повідомляється, що запис сертифікату на право на земельну частку (пай) № 0557630 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) відсутній (а.с. 25).

Оцінюючи зазначені обставини та відповідні їм правовідносини, суд виходить з положень Цивільного кодексу Української РСР, які були чинними на час відкриття спадщини і передбачали наступне:

спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (стаття 524);

неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (стаття 535);

при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (стаття 529);

при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга)(стаття 530);

для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548);

визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (стаття 549).

Пунктом 113 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5 та зареєстрованої там же 07 липня 1994 р. за № 152/361, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця.

Статтею 392 ЦК визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 20 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання прав на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Виходячи з встановлених обставин справи, заповіт спадкодавця на користь позивача був чинним на час відкриття спадщини, а також були відсутні особи, які мали право на обов'язкову частку у цій спадщині.

Позивач прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном і ця прийнята спадщина визнається належною йому з моменту відкриття спадщини.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є всі підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно.

Таким чином, враховуючи, що позивач не може реалізувати своє право на спадкування майна спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку, як спадкоємець за заповітом, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на спадщину за заповітом.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Петровірівської сільської ради Ширяївського району Одеської області та Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) - НОМЕР_1, у порядку спадкування за заповітом, право на земельну частку (пай), розміром 6,58 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Мрія» Ширяївського району, право на яку посвідчено сертифікатом серії НОМЕР_2, виданим 23.12.1996 року Ширяївською районною державною адміністрацією, який зареєстровано 23.12.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 189, яка до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 належала гр. ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Одеської області через Фрунзівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 03 грудня 2018 року.

Суддя: