Справа №484/2928/17 19.03.2018
Справа №484/2928/17
Провадження №22-ц/784/420/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Темнікової В.І., Крамаренко Т.З.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження по цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухваленого суддею Медведєвою Н.А. 31 жовтня 2017 року у цивільній справі за позовом

Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,-

у с т а н о в и л а:

В вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 25 вересня 2009 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на суму 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2., 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт, який встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідач в порушення договору не перерахував у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості. Таким чином, станом на 31 липня 2017 року сума заборгованості за кредитом складає 31053 грн. 38 коп. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає.

Позивач уточнивши свої вимоги просив стягнути заборгованість станом на 31 серпня 2017 року в розмірі 31053 грн. 38 коп., яка складається з 181 грн. 28 коп. -заборгованості за кредитом, 24517 грн. 18 коп. -заборгованість по відсоткам, 4400 грн. -пені, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1454 грн. 92 коп. штраф (процентна складова).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 1253 грн. 89 коп., до якої входять заборгованість за кредитом в сумі 181 грн. 28 коп., за процентами - 536 грн. 71 коп., штрафи - 500 грн. 00 коп. та 35 грн. 90 коп. Розподілено судові витрати. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просило його змінити та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, щодо стягнення повної суми заборгованості по відсоткам.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на підставі наступного.

Відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, розглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 25 вересня 2009 року відповідачка звернулась до ПАТ "Приватбанк" із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» та погодилась, що вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір про надання банківських послуг.

Згідно заяви відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» зі сплатою 30% річних на суму заборгованості за кредитом та зобов'язалась своєчасно погашати кредит та відсотки за користування ним.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

Незважаючи на виконання зобов'язань за вказаним договором з боку банку, позивачка свої зобов'язання не виконала, та кредитні кошти в повному розмірі не повернула, в зв'язку з чим банком нарахована заборгованість.

З розрахунку заборгованості за вказаним договором, який надано позивачем, вбачається, що останній платіж за вказаним договором відповідачка здійснила 30 січня 2015 року в сумі 300 грн., а станом на 31 липня 2017року заборгованість становить 31053,38 грн., до якої входять заборгованість за кредитом в сумі 181,28грн., за процентами - 24517,18грн., 4400грн. за пенею та комісією, штрафи - 500 грн. (фіксована частина)+1454грн. (процентна складова). Станом на 31 серпня 2017 року заборгованість за відсотками складає 26278,91грн. При цьому з 1 вересня 2014 року позивач застосував при проведенні розрахунку процентну ставку - 34,8, а з 01.04.2015 року - 43,2.

Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніше, як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Таким чином із змісту наведеної норми вбачається, що зміна процентної ставки за кредитним договором має визначатись сторонами у договорі.

Обґрунтовуючи підвищення процентної ставки в односторонньому порядку позивач вказував, що таке право йому надано положеннями пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг. Однак вказані Умови не містять реквізитів щодо їх ідентифікування, а саме відсутній їх номер, дата, вказані Умови мають підпис лише керівника Банку (а.с. 10-15). За вказаних обставин, не можна вважати, що позичальник відповідачка у справі погодилась саме на зазначені Умови надання кредиту, оскільки її підпис на вказаному документі відсутній, а тому встановити що посилання в договорі на відповідні Умови, стосуються саме цих Умов.

Враховуючи, що підпис відповідачки на наданому позивачем тексту Умов відсутній, то зміна процентної ставки застосована позивачем є односторонньою її зміною, що заборонено наведеними правовими нормами.

До такого ж висновку правомірно дійшов районний суд.

Так, визначаючи розмір заборгованості за процентами, районний суд правильно навів розрахунки виходячи з їх розміру 30 % за весь період в якому діяла підвищена процентна ставка, а саме 1 вересня 2014 року по 31 серпня 2017 року, та з урахуванням 371 грн. 29 коп. вірно нарахованих процентів Банком до вказаного періоду, визначив суму заборгованості по процентам в розмірі 536 грн. 71 коп.

Правилами ст. 611 ЦПК України, встановлені правові наслідки порушення зобов'язання, які встановлені договором або законом, серед яких в тому числі сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Так, підстави та порядок нарахування пені та штрафу встановлені в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана позичальником (а.с.9). Такими підставами в даній Довідці, як для нарахування штрафу так і для нарахування пені, вказано несвоєчасне погашення заборгованості (порушення строків платежів).

Виходячи з наведеного, районний суд правильно послався на положення ст. 61 Конституції України, якою передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення пені.

А відтак, враховуючи наведені суми боргу за тілом кредиту та процентами, районний суд відповідно правильно перерахував розмір штрафу, який становить 5% від заборгованості (181,28 + 536,71) та дорівнює 35 грн. 90 коп.

Згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що районний суд повно та всебічно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам наявним у справі, вірно визначив характер спірних правовідносин та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, визначивши заборгованість в розмірі станом на 1253 грн. 89 коп. , яка складається з з 181 грн. 28 коп. заборгованості за тілом кредиту, 536 грн.71 коп. заборгованості по відсоткам, штрафи - 500 грн. і 35 грн. 90 коп., стягнувши вказану суму з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача.

За вказаних обставин, оскаржуване рішення, відповідно до підстав зазначених в ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги стосовно безпідставного перерахування судом заборгованості за процентами, не можна прийняти до уваги.

Так, відповідно до положень ст. 1055 ЦК України, договір кредиту укладається в письмовій формі.

Кредитний договір з відповідачкою укладено у формі особисто підписаної нею заяви про отримання кредиту, в тексті якої передбачено базову процентну ставку в розмірі 2, 5 % в місяць, тобто 30 % на рік. Така ж процентна ставка передбачена і Тарифами Банку, які викладені в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільговий період», яка також скріплена підписом відповідачки, як позичальника.

Інші документи, в тому числі і Умови і Правила надання банківських послуг, відповідачкою не підписані, а тому саме по собі посилання в заяві позичальника про ознайомлення з вказаними Умовами, які є частиною кредитного договору, не можна вважати договором приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України, оскільки і в даному випадку волевиявлення сторін договору має бути викладене в письмовій формі та скріплено відповідними підписами.

Також не можна прийняти до уваги доводи стосовно того, що сплачуючи заборгованість за підвищеними процентами відповідачка фактично прийняла умови договору, оскільки відсутні докази її повідомлення про підвищення процентної ставки, а тому сплата чергових платежів не свідчить про усвідомлення відповідачки сплати боргів за підвищеними відсотками.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують наведені вище висновки, а тому також підлягають відхиленню.

Керуючись ст. ст. 367, 268, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту, а саме 19 березня 2018 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І. Темнікова