Номер провадження: 22-ц/785/4343/18
Номер справи місцевого суду: 520/7514/16-ц
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Бєляєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Іващенко Ольга Іванівна, про визнання недійсними заповітів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 06.02.2018 року, ухваленого суддею Луняченко В.О.,

встановив:

29.06.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, уточнивши який просив визнати недійсними заповіт від 13.01.2014 року, складений його батьком ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_3, та заповіт від 14.01.2014 року, складений його батьком ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_3 та її доньки ОСОБА_4, які посвідчені приватним нотаріусом Іващенко О.І., мотивуючи чвої вимоги тим, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на момент складення зазначених заповітів страждав захворюванням - церебральним атеросклерозом, у зв'язку із чим у позивача є сумніви, що його батько міг розуміти свої дії, їх значення та керувати ними.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 06.02.2018 року у задоволенні позових вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, порушення судом норм процесуального та не правильне застосування матеріального права, просить рішення в мотивувальній частині скасувати та ухвалити нове.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення не зазначив та не надав мотивовану оцінку розбіжностям між показами свідків та приватного нотаріуса, також не зазначив суттевих порушень нотаріусом порядку складання заповіту.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарг, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що з боку позивача та його представника, не було доведено, що на час складення та посвідчення заповітів 13 та 14 січня 2014 року, ОСОБА_6 не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, тобто не доведено наявність підстав для визнання зазначених заповітів недійсними, (представник позивача відмовився від заявленого одночасно з поданням позову клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи).

Апелянт з такими висновками суду погодився та їх не оскаржив, просив рішення скасувати в мотивавальній частині, постановивши в цій частині нове, при цьому не вказав яке саме.

Оскільки такі вимоги апеляційної скарги не зазновані на законі колегія суддів їх відхиляє.

Крім того колегія суддів зауважує наступне.

Як на підставу для задовелння позову позивач визначив ч.1 ст.225 ЦК України, відповідно до якої правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Підставою для визнання правочину недійсним за ст.225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити перш за все на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Таким чиномрозбіжності між показами свідків та приватного нотаріуса щодо вчинення заповіту, а також порушення нотаріусом порядку складання заповіту, не входять до предмету доказування по даній справі, а тому не мають правовго значення для вирішення даної справи, а тому такі твердження апеляційної скарги також не заслуговують на увагу.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 06.02.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.11.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева