Справа № 523/2996/18
Провадження №2/523/2626/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2018 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.,

за участю

секретаря судового засідання - Шевчук М.Є.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по цивільної справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та як законний представник ОСОБА_4, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування, -

ВСТАНОВИВ

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулось до суду з позовними вимогами в яких просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування квартирою №116, в будинку №27/1 по вулиці Паустовського, в м. Одесі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач набув право власності на вказану вище квартиру. Втім, на житловій площі залишились бути зареєстрованими члени сімї колишнього власника квартири ОСОБА_5, яка самостійно знялась з реєстраційного обліку. Як стверджує представник товариства в квартирі відповідачі не проживають з часу набуття права власності позивачем. На даний час реєстрація відповідачів в квартирі порушує їх права власності. Посилаючись на ст.ст. 317,319,383, 391 ЦК України позивач просить задовольнити їх позовні вимоги.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачі в судове засідання не зявились без поважних на те причин. Виклик відповідачів був проведений через веб-сайт суду, що в силу ч.11 ст. 128 ЦПК України вказує на належне їх сповіщення про час та місце розгляду справи.

Третя особа не забезпечила участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

За письмовою згодою представника позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються ЦК України, зокрема статтею 391 ЦК України, якою визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю, При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно частин першої та четвертої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права та при розгляді справ застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано ВРУ, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997р. відповідно до Закону України № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти висновку що положення статей 383,391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартири тощо від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї.

Отже, визначальним у вирішені виниклого спору є встановлення факту порушення прав та охоронюваних інтересів позивача, як власника квартири.

Так, судом встановлено, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 06.12.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий номер 4848, права по якій були зареєстровані на підставі рішення, прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, як державним реєстратором 18.02.2016р., номер запису 13412607.

На даний час у вказаній квартирі залишаються бути зареєстрованими члени сімї колишнього власника ОСОБА_7, а саме: її чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сини: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановлені у судовому засіданні фактичні обставини по справі вказують на те, що реєстрація місця проживання відповідачів порушує права та охоронювані законом інтереси власника квартири повязані з неможливістю повною мірою розпорядитися належним на праві власності майном. Відтак, така реєстрація місця проживання відповідачів на житловій площі в квартирі, яка їм не належить, ані на праві власності, ані на праві користуванні, не може вважатися законною.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІУ від 11.12.2003р. зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Зазначена норма вказує на достатність рішення суду, яке набрало законної сили про визнання особи такою, що втратила право користування житлом для зняття її з реєстраційного обліку відповідним органом.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що предявлені позові вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,141,259,263-265,268,279,280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування квартирою №116, в будинку №27/1 по вулиці Паустовського, в м. Одесі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача (ів), поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 19 березня 2018р.

Суддя