Справа № 569/5646/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить суд, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, стягнути з ОСОБА_5 на його користь 685428,00 грн. матеріальної шкоди заподіяної злочином та 150000,00 грн. завданої йому моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 19.11.2014 року ОСОБА_5 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і йому призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 05 лютого 2015 року вирок Рівненського міського суду в частині визнання винним і призначення покарання ОСОБА_5 залишено без змін, а в частині вирішення цивільного позову матеріали кримінальної справи направлені до Рівненського міського суду для розгляду в порядку цивільного судочинства. За змістом постановленого вироку і ухвали апеляційного суду ОСОБА_5 визнаний винним в скоєнні злочину, а саме в тому, що він 02.03.2010 року в м. Рівне по вул. Сірка біля 12 години дня, особисто керуючи власним автомобілем «Хюндай Санта-Фе», умисно скоїв наїзд на ОСОБА_1, спричинивши останньому численні тілесні ушкодження. Після проведеного лікування в Рівненській міській клінічній лікарні рішенням МСЕК ОСОБА_1 була встановлена друга група інвалідності і перспектив покращення функцій діяльності коліна без проведення операції за кордоном в нього не існувало. Між позивачем і приватною клінікою «Дьоблінг» (Австрія) укладено договір про надання медичної допомоги, який за своїм змістом і наслідками не суперечить законодавству України, і в тому числі вимогам ст.284 ЦК України, за змістом якої громадянин України має право вибору місця лікування, включаючи іноземні клініки. Приватна закордонна ліцензована медична клініка «Дьоблінг», в якій він проходив лікування є закладом охорони здоров'я.

За весь час лікування на території України і за кордоном він витратив значні власні кошти, що включають насамперед витрати на медичні препарати, харчування під час перебування в лікувальному закладі, транспортні витрати пов'язані з переїздом до австрійської клініки, проживання. На момент проведення операції в Австрії він не міг самостійно пересуватись. По цій причині під час перельоту в Австрію і після проведеної операції він був вимушений користуватися послугами трансферу. Всього за весь період лікування з моменту спричинення травми коліна позивач витратив власних коштів на лікування в іноземній валюті в розмірі 21 367,54 євро. Крім спричиненої матеріальної шкоди відповідачем ОСОБА_5, йому завдано значну моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 150 000 гривень і яка полягає в тому, що з вини відповідача він переніс тяжкий і тривалий фізичний біль, який йому був спричинений під час наїзду, біль під час проведення операцій і реабілітаційних періодів. Він змушений був шукати самостійно медичні заклади за кордоном. Також йому було неприємно отримувати претензії і вимоги зі сторони замовників по будівництву щодо неможливості виконань замовлень, або затримки з їх виконанням в зв'язку з його хворобою, він не міг самостійно рухатись і виконувати ті функції, які виконував до травми.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2, позовні вимоги позивача підтримали, з підстав викладених у позовній заяві та уточненій позовній заяві, просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 685428,00 грн. матеріальної шкоди заподіяної злочином, що еквівалентно 21 367,54 євро та 150000,00 грн. завданої моральної шкоди.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4, позовні вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, в зв'язку з чим не пояснив суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Судом встановлено, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 19.11.2014 року ОСОБА_5 визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і йому призначено покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки.

Вироком ОСОБА_5 визнаний винним в тому, що він 02.03.2010 року в м. Рівне по вул. Сірка біля 12 години дня, особисто керуючи власним автомобілем «Хюндай Санта-Фе», умисно скоїв наїзд на ОСОБА_1, спричинивши останньому численні тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров'я.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Між позивачем і приватною клінікою «Дьоблінг» (м.Відень Австрія) було укладено договір про надання медичної допомоги, який за своїм змістом і наслідками не суперечить законодавству України, і в тому числі вимогам ст.284 ЦК України, за змістом якої громадянин України має право вибору місця лікування, включаючи іноземні клініки.

Зі змісту звіту про операцію від 16.06.2011 року вбачається, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні в приватній клініці «Дьоблінг» з діагнозом розрив хрестоподібної зв'язки правої ноги, розрив меніска правого коліна з необхідністю артроскопії правого коліна, часткова резекція меніска, заміна хрестоподібної зв'язки.

З довідки про операцію від 28.06.2012 року, виданої приватною клінікою «Дьоблінг», вбачається, що підставою для хірургічного втручання став розрив рогу латерального меніску в правому колінному суглобі, численні зрощення рубцевої тканини в правому колінному суглобі, пошкодження хряща в латеральному правому суглобі стегна, розрив передньої хрестоподібної зв'язки правого колінного суглобу. Терапія: артроскопія правого коліна, часткове видалення зовнішнього меніску, видалення рубців, згладжування хряща.

За підсумками судово-медичної експертизи №96 КЗ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» Рівненської обласної ради, під час перебування на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Рівненської ЦМЛ з 02.03. по 23.03.2010 року з приводу травми нижніх кінцівок, отриманої 02.03.2010 року, медична допомога ОСОБА_1 надавалася в повному об'ємі, лікування проводилося адекватно встановленому діагнозу, з метою відновлення цілісності ушкоджених зв'язок і ревізії суглоба, хворому ОСОБА_1 було показане оперативне втручання. Перебування позивача в приватній клініці «Дьоблінг» має прямий причинний зв'язок із травмою, отриманою 02.03.2010 року. Необхідність проведення деяких видів досліджень була пов'язана з травмою, отриманою ОСОБА_1 02.03.2010 року. Медична допомога в умовах приватної клініки «Дьоблінг», яка є високоспеціалізованим центром лікування спортивних травм в Австрії, під час стаціонарного лікування з 15.06 по 19.03.2011 року і з 28.06. по 29.06.2012 року, надавалась ОСОБА_1 в повному об'ємі, про що свідчить позитивний результат лікування і ступінь відновлення функції правого колінного суглоба, за час перебування на лікуванні в клініці було проведено два оперативних втручання. Оперативне втручання ОСОБА_1 могло бути виконано у вітчизняних медичних закладах, але він як пацієнт, мав право на вільний вибір лікаря та кваліфіковану медичну допомогу в іншому, в.т.ч. іноземному, лікувальному закладі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Злочин, передбачений ст. 122 КК України, є злочином проти здоров'я особи.

Конституція України визначає життя і здоров'я людини найвищою соціальною цінністю (ст. 3). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (ст.ст. 16, 1168 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Витрати понесені позивачем на лікування в приватній клініці «Дьоблінг» в Австрії в 2011,2012 та в 2015 роках становлять загальну суму 21367,54 Євро, з них: 12636,75 євро - витрати на проведення операції в приватній клініці «Дьоблінг» 16 червня 2011 року; 8730,79 євро - кошти, які витрачені за обстеження, консультації, рекомендації та лікування, що підтверджується наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні чеками, епікризами, квитанціями та рахунками, завіреними апостилем та нотаріально.

Як вказано в заяві про уточнення позовних вимог від 14 березня 2018 року, за час судового розгляду даної справи з 2015 року, значно змінився курс гривні відносно іноземних валют в бік її здешевлення, а тому гривневий еквівалент понесених витрат вказаний в позовній заяві на день звернення до суду, на даний час є значно меншим і не відповідає розміру фактично понесених позивачем витрат. Станом на 14 березня 2018 року за курсом НБУ 1 євро складає 32,078 грн. Тому, сума понесених позивачем витрат на лікування еквівалентно в гривні на 14.03.2018 року становить 685428,00 грн.

Згідно з ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння позивачу моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, переживаннях, фізичному болю, погіршенні його здібностей, що негативно вплинуло на його психоемоційний стан та трудову діяльність, та в тривалому невідшкодуванні відповідачем-позивачу матеріальної шкоди, суд вважає доведеним. За таких обставин, підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди наявні. Проте розмір моральної шкоди, визначений позивачем ОСОБА_1 - 150000,00 грн., суд вважає завищеним і таким, що не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди, а тому вважає за необхідне визначити суму грошового відшкодування завданої злочином моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн., що буде відповідати принципам розумності і справедливості.

За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 685428,00 грн., моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн. В задоволенні інших позовних вимог позивачу слід відмовити.

Згідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача слід стягнути 3654,00 грн. судового збору в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_2) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 685428,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог позивача - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 3654,00 грн. судового збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду Бердій М.А.