Справа № 2-4029/2005
Провадження № 6/316/44/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2018 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Бульби О.М.

при секретарі судового засідання Черкашиній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Енергодар подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції ОСОБА_1, боржник- Кравченко ОСОБА_2, стягував - ОСОБА_3, про обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним поданням.

У поданні державний виконавець посилається на те, що на примусовому виконанні ВДВС м. Енергодар перебуває виконавчий лист № 2-4029 від 14.12.2005 року виданий Енергодарським міським судом про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх доходів боржника. До Відділу боржник не зявляється, вимоги державного виконавця не виконує, має заборгованість по аліментам, яка не сплачена.

Заявник старший державний виконавець Кулбаєва Ю.Г. у судове засідання зявилася, подання підтримала, зазначила, що боржник ОСОБА_4 аліменти не сплачує, за вимогами до державного виконавця не зявляється, має заборгованість по аліментам у розмірі 214 867,26 грн.. Надала розрахунок заборгованості та документи щодо перевірки виконавцем майнового та матеріального стану боржника, вимоги.

Відповідно до ст..441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

На підставі вищевказаної норми, боржник у судове засідання не викликався.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За своїм змістом словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Отже, слід зазначити, що наявність лише самого зобов'язання не створює для боржника ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням. Таким чином, необхідною умовою для задоволення наведеного подання є встановлення судом факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов'язань. Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Відповідно до матеріалів подання, державним виконавцем ВДВС м. Енергодар, 21.12.2005 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4029 виданого Енергодарським міським судом 14.12.2005 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини (а.с.149 зворот.). Згідно з підписом боржника ОСОБА_4, останній отримав дану постанову 23.04.2008 року (а.с.149 зворот.).

Таким чином, боржник був обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження з 23.04.2008 року.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим заявником у судовому засіданні, за боржником ОСОБА_4, станом на 05.05.2018 рік, рахується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 214 867,26 грн. (а.с.129-130). Як вбачається з наданого розрахунку, боржник здійснював періодичні платежі зі сплати аліментів у період з січня 2006 року по листопад 2008 року, що дає можливість суду зробити висновок, щодо обізнаності боржника про існування відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів. Тобто ОСОБА_4, до 23.04.2008 року - моменту отримання ним під розпис постанови про відкриття виконавчого провадження, знав про те, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження, що підтверджується сплатою боржником аліментів в певний період, відображеною у розрахунку заборгованості.

Проте, починаючи з грудня 2008 року по травень 2018 року, боржник заборгованість по аліментам не сплачує (крім лютого 2018 року боржником здійснена проплата у розмірі 5895,00 грн.).

Таким чином у судовому засіданні доведено та наданими письмовими доказами підтверджено, що боржник ОСОБА_4 ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, оскільки достеменно знаючи про наявність відкритого виконавчого провадження з 23.04.2008 року, що підтверджується його підписом про отримання ухвали суду, ОСОБА_4 свідомо ухиляється (вчиняє бездіяльність) від сплати аліментів, що призвело до утворення заборгованості значного розміру.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підстав викладеного, суд вважає, що подання про обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України»- особи, які звертаються за отриманням паспорта, для виїзду за кордон сповіщають дані про себе, відомості про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон.

Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених п.1-9 ч.1 ст.6 зазначеного Закону.

Згідно п.5 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, про ухилення боржника від виконання своїх аліментних зобовязань, а тому вважає за можливе задовольнити подання та тимчасово обмежити у праві виїзду за межу України ОСОБА_4

Керуючись ст.33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції ОСОБА_1, боржник- Кравченко ОСОБА_2, стягувач- Кравченко ОСОБА_5, про обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа задовольнити.

Обмежити громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язання щодо сплати аліментів за виконавчим листом №2-4029 виданим 14.12.2005 року Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх доходів боржника.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через Енергодарський міський суд Запорізької області.

Суддя О. М. Бульба