Справа № 645/4838/18
Провадження № 2/645/2213/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мартинової О.М.,

за участю відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

секретар судового засідання Куркін Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 підприємство «Жилкомсервіс» (далі за текстом КП «Жилкомсервіс») звернулось до суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1296 грн. 70 коп., а також судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом відкриття абонентського особового рахунку № 106333322.1743 на ім'я ОСОБА_1 Проте, остання обов'язку щодо повної та своєчасної оплати отриманих послуг не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість за період з 01.03.2007 року по 31.07.2018 року в розмірі 1296 грн. 70 коп.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.09.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

16.10.2018 року від відповідача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 12.09.2018 року станом на 01.08.2011 року вона має заборгованість 1834,41 грн. З квітня 2011 року останній була призначена субсидія. Однак, в грудні 2011 року після банкрутства Комунального виробництва житлово-ремонтно-експлуатаційного виробництва з відповідача була списана заборгованість в сумі 442,23 грн. згідно наказу № 0712-8 від 07.12.2018 року. Крім того, відповідач посилається на те, що відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» № р-17/10899 від 12.09.2017 року з 01.08.2011 року по 01.05.2017 року сплата за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 проводилась в повному обсязі. Також відповідач вказує на те, що позивач вимагає сплату заборгованості за період з 01.03.2007 року по 31.07.2018 року, однак позовна заява подана до суду 20.08.2018 року, що свідчить про те, що позивач має право звернутися за стягненням заборгованості, яка виникла за три роки до звернення до суду, а саме з 20.08.2015 року. Разом з тим, відповідач також звертає увагу на те, що з квітня 2011 року на 31.07.2018 року має переплату за послуги КП «Жилкомсервіс» у розмірі 88,67 грн.

02.11.2018 року через канцелярію суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про застосування позовної давності до заявлених КП «Жилкомсервіс» позовних вимог та часткової відмови в задоволенні позову, у зв'язку із спливом строків позовної давності.

21.11.2018 року до суду надійшло заперечення від представника відповідача, в якому останній просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог КП «Жилкомсервіс».

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 року по 31.07.2018 року в розмірі 1296,70 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та її представник заперечували проти позовних вимог, та вказували, що вартість послуг, які надає позивач, не відповідає їх якості, а також просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог через сплив строків позовної давності до нарахованої заборгованості.

Суд, дослідивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Так, відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 18.09.2018 року за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг, відповідач є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом відкриття особового рахунку № 106333322.1743 на ім'я ОСОБА_1

У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З наведеного вбачається, що позивачем виконувалися обовязки з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, якими користувався відповідач, однак відповідач здійснював оплату їх вартості не своєчасно та не в повному обсязі.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс»№ р-17/10899 від 12.09.2017 року з 01.08.2011 року по 01.05.2017 року сплата за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 проводилась в повному обсязі.

Крім того, з довідки КП «Жилкомсервіс» про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг від 03.08.2018 року вбачається, що за період з 01.05.2017 року по 31.07.2018 року поточні платежі за сплату послуг КП «Жилкомсервіс» сплачені у повному обсязі.

Також відповідач ОСОБА_1 просила суд застосувати до нарахованої КП «Жилкомсервіс» заборгованості строк позовної давності.

Проте, в судовому засіданні представник позивача посилався на наявність часткових оплат боргу, а саме у грудні 2017 року у розмірі 227 грн. 15 коп., що свідчить про переривання строку позовної давності, визнання відповідачем свого боргу та відповідно початку перебігу позовної давності. Відповідач, у свою чергу вказувала на те, що згідно наданих квитанцій про сплату за послуги КП «Жилкомсервіс» не вбачається, що сплата здійснювалась саме як погашення боргу. Та вказала, що фактично сплата відбувалась за поточними платежами за 2017 рік, оскільки дані про нарахування субсидій надходили пізніше поточного періоду, та відповідно, не було відомо яка сума підлягає оплаті.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно положень ч.1 та 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Так, правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 22.03.2017 року у справі № 6-43цс17.

Так, у матеріалах справах міститься довідка про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг за номером особового рахунку 106333322.1743, який відкритий на імя ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3, а також копії квитанцій наданих відповідачем на підтвердження історії оплати нарахованих періодичних платежів за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за відповідні місяці 2017 року, які свідчать про визнання відповідачем та сплату заборгованості за періодичними платежами відповідних місяців 2017 року. Зазначені квитанції не містять даних щодо оплати заборгованості за період з 01.03.2007 року по 01.08.2011 року. Тому, зазначені дії, на які посилається представник позивача, як на переривання строку позовної давності, не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності за іншими періодичними платежами, в яких позовна давність обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відтак, суд констатує відсутність підстав для переривання перебігу позовної давності і як наслідок неможливість застосування приписів ст. 264 ЦК України, що у свою чергу є також підставою для відхилення доводів (аргументів) представника позивача щодо можливості переривання перебігу позовної давності.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, у тому числі на достеменно встановлений судом факт відсутності підстав для переривання перебігу строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позовна давність, в межах якої підлягає стягненню заборгованість, визначається з часу звернення позивача до суду із даним позовом, тобто з 21.08.2018 року.

Отже, в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача боргу за період з 01.03.2007 року по 21.08.2015 року, у задоволенні позову належить відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. Крім того, враховуючи, що за період з 21.08.2015 року по 31.07.2018 року відповідачем здійснювалась оплата послуг КП «Жилкомсервіс» та відсутня заборгованість відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» № р-17/10899 від 12.09.2017 року, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, недоведеними та такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому відмовляє у задоволенні предявленого позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача, яким сплачено судовий збір при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення абоскладення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м.Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 підприємство «Жилкомсервіс», місцезнаходження: м.Харків, вул.Конторська, 35, .

Відповідач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_4.

Повне судове рішення складено 30 листопада 2018 року.

Суддя