Справа № 372/1695/17 Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/635/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 19.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 березня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів Мельника Я.С., Суханової Є.М.

Секретар Шуляк Д.О.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,третя особа Перегонівська сільська рада Обухівського району Київської області про визнання права власності ,

За зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Перегонівська сільська рада Обухівського району Київської області про визнання права власності .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У червні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про припинення спільної часткової власності на будівлю, визнання права власності на гостьовий будинок .

У листопаді 2017 року позивач уточнила вимоги , просила визнати нею право власності на самочинно збудоване нерухоме майно , присвоїти будівлі літеру «А» .

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що вона та відповідач ОСОБА_4 в порядку спадкування та на підставі договору дарування стали власниками по 1/2 частині житлового будинку, який знаходиться за адресою : Київська область , Обухівський район , с. Перегонівка , вул. Механізаторів, 10. Домоволодіння складається з житлового будинку загальною площею 67,2 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., сараю, погребу, вбиральні, огорожі, воріт з хвірткою та колодязю.

Згідно рішення Перегонівської сільської ради №23-1 від 07 жовтня 2008 року, позивач та відповідач отримали державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, яка розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Перегоніка, вул.. Механізаторів, 10. На земельній ділянці було побудовано гостьовий будинок , альтанку, огорожу, басейн, ворота, вимощення, площадки, підпірні стінки, підвал під частиною будівлі, терасу . Дані споруди є спільною частковою власністю, але не визначені та не виділені в натурі. Тому позивач просить в судовому порядку з урахуванням уточненої позовної заяви визнати за нею право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: гостьовий будинок та присвоїти йому літеру «А» ..

У листопаді 2017 року відповідач ОСОБА_4 подав зустрічну позовну заяву , в якій просив визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно - житловий будинок , підвал під частиною будівлі під літерою «З», мансарду житлову , прибудову , альтанку , сарай , убиральню, господарські споруди під номерами 1-10 , огорожі № 1, 2, 4, ворота №3 , вимощення № 5 , площадки № 6 , яма вигрібна № 7 , стінка підпірна № 8 , колодязь № 9, басейн № 10 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від27 листопада 2017 року в задоволенні позовів відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушенням норм матеріального і процесуального права , постановити нове рішенням, яким задовольнити її вимоги .

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення не оскаржено, а відтак не підлягає перегляду в апеляційному порядку .

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України ОСОБА_4 був своєчасно повідомлений про день та час розгляду справи на 05 березня 2018 року, 19 березня 2018 року за адресою , яка була зазначена в матеріалах справи. Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від ОСОБА_4 не надходило, заяв про причини неявки в судове засідання від сторін до апеляційного суду не надходило, а тому підстави ,вважати причини неявки ОСОБА_4 до суду поважними , відсутні.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до розділу Х111 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції від 15 грудня 2017 року установлено , що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей:

8) до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується;

9) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4І є власниками житлового будинку за адресою : Київська область , Обухівський район , с. Перегонівка, вул.. Механізаторів, 10 по 1/2 частині в порядку спадкування після померлої ОСОБА_5 , та відповідно до договору дарування ( а.с. 10, 11, 12, 13) , а також власниками земельної ділянки, площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована: Київська область, Обухівський район, село Перегонівка, вулиця Механізаторів, 10, по 1/2 частині. (а.с.14).

Рішенням виконавчого комітету Перегонівської сільської ради Обухівського району Київської області № 42 від 19 грудня 2011 року, за наслідками розгляду заяв ОСОБА_2, ОСОБА_4 вирішено узаконити самовільно побудовані будівлі, які знаходяться за адресою: с. Перегоніка, вул. Механізаторів, 10 Обухівського району Київської області; збільшити загальну площу житлового будинку з 67,2 кв.м. на 139,1 кв.м. та жилу площу з 31.5 кв.м. на 63, 4 кв.м., а також Обухівському БТІ внести зміни в технічну документацію. (а.с. 56).

Центром незалежної оцінки «Актив Інвест» 13 вересня 2012 року було складено звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєктів за адресою: Київська область, Обухівський район, село Перегонівка, вулиця Механізаторів, 10, та встановлено відповідність вимогам надійності і можливість безпечної експлуатації (а.с.60-65).

КП КОР «Західне БТІ» 30 вересня 2013 року виготовлено та видано технічний паспорт на житловий будинок № 10 по вул.. Механізаторів в с. Перегонівка, загальною площею 140,1 кв.м. та житловою площею 63,4 кв.м., погріб з шийкою площею 10,10 кв.м, підвал під частиною будівлі площею 18,90 кв.м., мансарда житлова площею 72,60 кв.м., прибудова площею 32,40 кв.м., альтанка площею 10,30 кв.м., тераса площею 21,30 кв.м., сарай площею 42,80 кв.м., убиральня площею 1,20 кв.м., гостьовий будинок площею 60,90 кв.м.. (а.с.15-19).

Умови набуття права власності на новостворене майно та перероблену річ встановлені статтями 331, 332 ЦК України.

Згідно вимог ст. ст. 331, 332 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом, особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі; право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

У зв'язку із цим, норми ч. 3 ст. 376 ЦК України можуть бути підставою для задоволення позову про визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості лише тоді, коли було здійснено самочинне будівництво з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і правил.

За змістом ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Частина 3 ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» забороняє експлуатацію об'єктів, не прийнятих в експлуатацію в установленому законом порядку.

Відповідно до змісту пп.1 п. «б» ч.1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Згідно вимог ст.ст. 5, 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво нерухомого майна повинно вестись згідно із затвердженим у встановленому порядку проектом, закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.ст.328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті( ст.1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст.328) та власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

З урахуванням норм частини першої статті 3 ЦПК України( в редакції ,що діяла на час ухвалення рішення ) , частини першої статті 15 ЦК України правом звернення до суду за захистом наділені: особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів; органи і особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Таким чином, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і, залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких обєкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) обєкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) обєкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що обєкт нерухомості є самочинним.

Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України).

З контексту частин третьої та четвертої статті 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.

Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому обєкті нерухомості.( справа № 6 1328цс15 від 02 грудня 2015 року Верховний Суд України )

Звертаючись до суду з первісним та зустрічним позовами позивачі не надала жодних належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, при цьому як видно із матеріалів справи вони є власниками земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, не надано доказів, що відповідач або інші особи оспорюють або не визнають права позивачів на об»єкти самочинного будівництва , чи позивачами втрачені документи , які засвідчують право власності на спірні об»єкти а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовів , визначених ст.ст 376, 392 ЦК України

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України ,колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 365, 367,369,374,375,381 - 384 ЦПК України , колегія суддів ,-

П о с т а н о в и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 27 листопада 2017 року залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття .

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення , а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 28 березня 2018 року .

Головуючий

Судді