АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3446/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі колегії:

головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_4 про припинення поруки та визнання правочину недійсним,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Біллериса Юрія Олексійовича

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 року,

встановила:

у грудні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати припиненими зобов'язання за Договором поруки №013/025-П, укладеним 18.01.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») та нею. В ході розгляду справи позивач збільшила свої вимоги та просила також визнати недійсним Договір про внесення змін до Договору поруки від 18.01.2008, укладений 18.09.2015.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 р. позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача - Біллерис Ю.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення - про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

В ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» закріплено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &quдн;Голос України&quга; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказувала, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 18.01.2008 було укладено Договір кредиту №40.29-48/20 з кінцевим терміном погашення кредиту до 18.01.2033. На забезпечення виконання вказаного договору того ж дня між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено Договір поруки. Листом від 24.12.2008 за підписом заступника начальника Подільського відділення Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» ОСОБА_4 було повідомлено про розірвання Договору кредиту та заявлено вимогу про дострокове погашення всієї суми кредиту, процентів та комісії. Оскільки станом на 25.01.2009 заборгованість погашена не була, банк мав право протягом шести місяців пред'явити до неї, як поручителя, вимогу про погашення заборгованості. Однак цього зроблено не було, в зв'язку з чим вона просить визнати зобов'язання за Договором поруки припиненими, також просить визнати недійсним Договір про внесення змін до Договору поруки, укладений 18.09.2015.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 р. позовні вимоги було задоволено в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 18.01.2008 було укладено Договір кредиту №40.29-48/20 з кінцевим терміном погашення кредиту до 18.01.2033. 26.12.2008 позичальником ОСОБА_4 було отримано лист від кредитора, в якому її було повідомлено про розірвання договору та заявлено вимогу достроково погасити всю заборгованість. Такими діями кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, однак протягом шести місяців не він не звернувся до поручителя з вимогою про виконання зобов'язання до поручителя, в зв'язку з чим порука є припиненою. Визнаючи недійсним Договір про внесення змін до Договору поруки, укладений між банком та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що не існувало зобов'язань за Договором поруки від 18.01.2008 та посилався на положення ст. 203 ЦК України, однак не визначився, яким саме вимогам, встановленим в ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України не відповідав вказаний правочин.

Погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він зроблений з порушенням норм матеріального права та не відповідає встановленим по справі обставинам.

Як видно з матеріалів справи, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 18.01.2008 було укладено Договір кредиту №40.29-48/20 з кінцевим терміном погашення кредиту до 18.01.2033. Той факт, що 26.12.2008 позичальником ОСОБА_4 було отримано лист від кредитора, в якому її було повідомлено про розірвання договору та заявлено вимогу достроково погасити всю заборгованість, не свідчить про те, що відносини між сторонами припинились.

Відповідно до статей 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В статтях 626 та 627 ЦК України закріплено, що договором, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як на підставу припинення поруки позивач посилалася на ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При цьому позивач визнала, що 18.09.2015 вона уклала з кредитором Договір про внесення змін до Договору поруки від 18.01.2008, та який просила визнати недійсним, не конкретизуючи за якою саме підставою відповідно до ст. 215 ЦК України вона вважає є недійсним, і одночасно вказувала на положення ч. 2 ст. 548 ЦК України, відповідно до якої недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому суд першої інстанції не взяв до уваги рішення Апеляційного суду м.Києва від 18 жовтня 2017 р., ухвалене по справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору про внесення змін до договору кредиту, відповідно до якого Договір кредиту від 18.01.2008 розірваним не був і правовідносини між сторонами не припинились і вони 18.09.2015 дійшли згоди про внесення до нього змін.

Відповідно до ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Біллериса Юрія Олексійовича задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2017 р. скасувати та прийняти по справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_4 про припинення поруки та визнання правочину недійсним відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді