Дата документу 16.05.2018
Справа № 334/8248/17
Провадження № 2/334/1689/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Добрєва М.В.

при секретарі - Череп М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору районна адміністрація Запорізької міської ради, як орган опіки та піклування про дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору районна адміністрація Запорізької міської ради, як орган опіки та піклування про дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька.

У позові позивач вказав, що вона перебуваю у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 16 січня 2010 року. Шлюб зареєстровано відділом РАГС Докучаєвського міського управління юстиції Донецької області. Актовий запис № 1.

Від спільного життя мають двох дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( св.-во про народження серії НОМЕР_2 від 18.02.2010 р., а.з.№27) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (св.-во серії НОМЕР_1 від 17.10.2013 р., а.з. №210).

Вона матеріально утримує та належним чином піклуюся про здоров'я дітей,їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Раніше вона з сім'ю проживала у АДРЕСА_1, але у 2014 року разом з дітьми приїхала в м.Запоріжжя, де в статусі внутрішньо переміщених осіб зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується штампом про реєстрацію міста проживання в довідці про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України від 07,11,2014 р. №).

Але на тимчасово окупованій території в м.Докучаєвськ залишився її батько - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

Стан його здоров'я є таким, що викликає занепокоєння, крім цього він дуже хоче бачити своїх онуків та і діти сумують за дідусем.

З часу виїзду з тимчасово окупованої території позивач з її дітьми жодного разу не відвідували її батька, та інших родичів та друзів, які мешкають у м.Докучаєвськ.

З метою спілкування з родичами у літній період позивач з дітьми збирається виїхати у м.Докучаєвськ Донецької області, а саме з 01.07.2018 року по 01.10.2018 року.

Проте, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015 року № 367 « Про затвердження Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Тобто або за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків, або на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу другого з батьків.

Батько дітей - ОСОБА_2, на час виїзду позивача та її дітей до м.Запоріжжя залишався проживати у Донецькій області, але зараз вона не має можливості зв'язатися з ним, щоб вирішити питання про надання згоди для виїзду дітей до м.Докучаєвськ, його номер телефону позивачу не відомий, його місце знаходження нікому з її близьких невідомо.

Таким чином, оскільки отримати згоду відповідача на виїзд до тимчасово окупованої території Донецької області - неможливо, позивач вимушена звернутися до суду.

Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, прохали розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі у відповідності до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільних дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( св.-во про народження серії НОМЕР_2 від 18.02.2010 р., а.з.№27) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (св.-во серії НОМЕР_1 від 17.10.2013 р., а.з. №210), які на теперішній час мешкають разом з матір'ю і знаходяться на її утриманні.

Раніше позивач з сім'ю проживала у АДРЕСА_1, але у 2014 року разом з дітьми приїхала в м.Запоріжжя, де в статусі внутрішньо переміщених осіб зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується штампом про реєстрацію міста проживання в довідці про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України від 07,11,2014 р. №).

Судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні та догляді за дітьми, жодної матеріальної допомоги не надає.

У судовому засіданні встановлено, що позивач народилась та на сьогоднішній день зареєстрована у м. Докучаєвськ, а до міста Запоріжжя, з дітьми, переїхала у 2014 році, тому залишившись без підтримки відповідача, вона одна змушена виховувати дітей, забезпечувати їх належний догляд.

Встановлено, що родичі позивача проживають у м.Докучаєвськ, що є тимчасово окупованою територією України. На тимчасово окупованій території в м.Докучаєвськ залишився батько позивача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

Стан його здоров'я є таким, що викликає занепокоєння, крім цього він дуже хоче бачити своїх онуків та і діти сумують за дідусем.

З часу виїзду з тимчасово окупованої території позивач з її дітьми жодного разу не відвідували батька позивача, та інших родичів та друзів, які мешкають у м.Докучаєвськ.

З метою спілкування з родичами у літній період позивач з дітьми збирається виїхати у м.Докучаєвськ Донецької області, а саме з 01.07.2018 року по 01.10.2018 року.

Фактично, для безперешкодного виїзду ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до тимчасово окупованій території Донецькій області строком на 3 (три) місяці необхідний відповідний дозвіл батька.

Судом встановлено, що отримати від відповідача позивачу - дозвіл на виїзд дітей не можливо у зв'язку з відсутністю даних про його місце перебування на теперішній час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 367 "Про затвердження порядку в"їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї" передбачено, що в"їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред"явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документу дитини з дотриманням вимог, передбачених чинним законодавством України. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію Донецькій області, а лише встановлено певний порядок її виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 367 "Про затвердження порядку в"їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України на тимчасово окуповану територію Донецькій області може бути дозволено на підставі рішення суду.

З огляду на те, що виїзд дитини на тимчасово окуповану територію Донецькій області без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством України та не суперечитиме інтересам дітей, що було встановлено у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі ст.155 СК України, ст.313 ЦК України, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 367 "Про затвердження порядку в"їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї" та керуючись ст.ст. ст.10,60,88,209,212,214,224,294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до предмету спору районна адміністрація Запорізької міської ради, як орган опіки та піклування про дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька -задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до тимчасово окупованої території Донецької області на період з 01.07.2018 р. по 01.10.2018 р. у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Добрєв М. В.