Номер провадження: 22-ц/785/358/18
Номер справи місцевого суду: 509/3261/17
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Кононенко Н.А.,Сегеди С.М.

За участю секретаря- Цихиселі Л.Р.

Осіб,що беруть участь у справі:

Представник відповідача- Мірошник О.І.

Позивача -ОСОБА_5

Представника позивача- Гуленко О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Овідіопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, третя особа - ОСОБА_6 ( суддя Кочко В.К.)

- про стягнення матеріальної і моральної шкоди та упущеної вигоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовними вимогами в котрих зазначав , що мав у власності корову ІНФОРМАЦІЯ_2, 15.03.2010 року народження, відповідно до паспорту великої рогатої худоби серії НОМЕР_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, порода українська чорно-ряба молочна, яка загинула 05.05.2017 р. після проведення 03.05.2017 року передчасної вакцинації проти сибірської виразки, у її виснаженому стані після отелення, а також в результаті не вірно поставленого діагнозу та ненадання хворій корові термінової необхідної професійної медичної допомоги ветеринарним лікарем Овідіопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_6.

Зокрема зазначає, що 30.04.2017 р. по 03.05.2017 р. ветеринарним лікарем ОСОБА_6 було проведене планове ветеринарне дослідження та щеплення великої рогатої худоби власників приватного сектору господарювання с. Петродолинське, Овідіопольського району Одеської обл.

Посилаючись на те, що всупереч «Інструкції про заходи з профілактики та боротьби з сибіркою тварини» вакцину проти сибірки ветеринарним лікарем ОСОБА_6 здійснено двічі на рік 26.10.2016 року та 03.05.2017 року, в період її виснаження після зимівлі та розльоту -05.05.2017 року корові стало погано.Ветеринарний лікар ОСОБА_6 встановивши діагноз корови -«сибірська виразка» заборонив йому зробити вимушений забій. Вподальшому небуло виявлено небезпечних захворювань на лейкоз бруцельоз ТБС під час дослідження крові корови взятої на аналіз.

15.05.2016 року Овідіопольською державною лабораторією ветеринарної медицини надано висносок по експертизі № 7204 щодо дослідження пат.матеріалу відповідно до якої збудника сибірської виразки виявлено не було.

Посилаючись на те, що діями ветеринарного лікаря ОСОБА_6 призвели до загибелі корови,що позбавело можливості здійснити забій корови та подальшої реалізації мяса вважає, що йому нанесено матеріальну шкоду .

Розмір шкоди оцінює виходячи з фактичної собівартості 1 кг. живої ваги корови-20 грн.63 коп. з врахуванням середньої ваги семирічної дійної корови української чорно-рябої породи,що складає 500 кг. та дорівнює-10315 грн.

Одночасно зазначає, що після втрати корови він змушений був купувати молоко для годування теляти на протязі 1-го місяця та його витрати становлять 1500 грн. виходячи з вартості молока 10 грн. та щоденного використання телятком по 5 літрів на день.

Позивач зазначає, що неправомірні дії ветеринарного лікаря призвели до загибелі корови, та негативно вплинуло на його здоров'я,стосунки сім»ї,котра була годувальницею сімї. Зміни в житті призвели до нервового напруження та він змущений був вживати ліки на суму 1405,9 грн.

Погіршення стану здоровя ,втрата корови призвело до душевних страждань котрі позивач оцінює 5000 грн.

Одночасно позивач зазначає, що корова ІНФОРМАЦІЯ_2 в середньоденному надої давала 18 літрів молока на ден., а тому він втратив упущену вигоду з 05.05.2017 року до 01.08.2017 року ,що складає ,за виключенням придбання молока для телятки 14 520 грн.

Посилаючись на вищезазначене просив задовольнити заявлені вимоги .

В запереченнях представник Овідіопольської районної державної ветеринарної медицини просив відмовити в задоволенні позову з посиланням на те небезпечне захворювання хвороби-сибіркою.При цьому зазначає, що Інструкція про заходи з профілактики та боротьби з сибіркою тварин» не забороняє повторне щеплення ВРХ через 6 місяців а тому рішення було прийнято про щеплення корови з врахуванням цих обставин. Одночасно посилається на правомірні дії ветеринарного лікаря щодо заборони вимушеного забою худоби,так як з підвищенням температури тіла корови виникла обґрунтована підозра на Сибірку.

Крім того представник відповідача зазначає, що придбання молока для теляти не входить до матеріальної шкоди, а упущена вигода не є дійсною та розрахована до подачі позову, що збільшує її розмір . Відсутність доказів причинного зв'язку з погіршенням його здоров'я, на думку відповідача, не може бути підставою для задоволення позовних вимог та доказами не підтверджено розмір такої шкоди.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового,про задоволення позовних вимог посилаючись на неповне з'ясування обставин,що мають значення для справи невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на ті ж обставини, що і в позовній заяві та на те, що суд не звернув уваги щодо наявності всіх елементів передбачених ст..1166 ЦК України завдання шкоди, а відповідач не надав будь-яких доказів його правомірних дій; розмір збитків відповідачем не оскаржувалась, а рішення суду не відповідач вимогам ст.215 ЦПК України( що діяла на момент його винесення) так як не надана правова оцінка діям ветеринарного лікаря.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити рішення Овідіопольського районного суду Одеської області в силі. Зокрема посилається на ті ж пояснення, що і в запереченнях на позовні вимоги.

В судове засідання 3-я особа-Печерський О.М. не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутністю.

Відмовляючи в заявлених вимогах районний суд виходив недоведеності ваги корови та вартості матеріальних збитків а витрати на придбання молока для телятка не входять до матеріальної шкоди. Відмовляючи в моральній шкоді районний суд виходив з відсутності доказів що підтверджують причинний зв'язок між зверненням до лікаря та погіршенням стану здоров'я. Відмовляючи у вимог щодо упущеної вимоги,районний суд виходив з того, що розрахунок є теоретичним та не підтверджений належними доказами.

З таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Встановлено, що позивачу належала на праві власності корова ІНФОРМАЦІЯ_2 ,15.03.2010 року народження, відповідно до паспорту великої рогатої худоби серії -НОМЕР_2,індефікаційний номер НОМЕР_4,порода українська-чорно-ряба молочна,яка загинула 05.05.2017 року.

Встановлено, що після розльоту корова повторно( перший раз 26.10.2016 року, а другий раз-03.05.2017 року) була щеплена вакциною проти Сибірки ветеринарним лікарем ОСОБА_6,який знаходиться в трудових стосунках з відповідачем.

Після падіння корови 05.05.2017 року ветеринарним лікарем діагнозовано -сибірську виразку та заборонив позивачеві зробити вимушений забій корови.

15.05.2017 року Овідіопольською державною лабораторією ветеринарної медицини надано висновок по експертизі № 7204 щодо дослідження пат. матеріалу відповідно до якої збудника сибірської виразки виявлено не було.

Відповідно до положення ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод захищають традиційну концепцію власності, що включає в себе рухоме та нерухоме майно.

Виходячи з кондепдії власності, що вбачається із рішень Європейського суду, яка поширюється на «законні сподівання» та «свідчення» (підтвердження) права власності і, враховуючи наведений підхід до захисту права власності, судова колегія вважає, що ветлікар ОСОБА_6 дійсно порушив принцип обґрунтованих сподівань позивача на володіння своїм майном на свій розсуд .

Працівником відповідача порушені права позивача, передбачені ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції, за яким «кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Суд першої інстанції не взяв до уваги положення закону цивільного кодексу про те, що деліктні зобов'язання ґрунтуються на принципі генерального делікту, відповідно до якого кожному заборонено заподіювати шкоду майну або особі і жодне заподіяння шкоди іншому є протиправним, якщо особа на це не уповноважена.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

У цивільному законодавстві діє принцип «презумпції вини особи, яка заподіяла шкоду», що безпосередньо зазначено у ч. 2 ст. 1166 ЦК, яка проголошує, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Тобто тягар доказування відсутності вини лежить на особі, яка завдала шкоду.

Між тим, судом тягар доказування наявності вини перенесено на позивача, якому було завдано шкоду, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 1166 ЦК.

Відповідачем по справі не надано жодних доказів відсутності їхньої вини у заподіянні шкоди позивачу в наслідок загибелі корови після повторного річного щеплення корови.

Між тим згідно Інструкції про заходи з профілактики та боротьби з сибіркою тварин п.2.4.3. передбачено, що профілактичні щеплення сприйнятливих тварин проти сибірки проводяться у дорослих тварин в усіх останніх пунктах, сприятливих до сибірки, один раз на рік.( а.с.16-21).

З паспорту тварини вбачається, що щеплення проти Сибірки проводилось двічі на рік ( а.с.13-15).

При дослідженні пат. матеріалу від загиблої корови доставленої 05 травня 2017 року збудника сибірської виразки не виявлено.

Дослідивши наявні по справі докази надані сторонами на засадах змагальності,колегія суддів дійшла висновку, що права позивача порушені та потребують захисту.

Вина працівника відповідача в заподіянні шкоди має форму необережності, що передбачено ч.1 ст.614 ЦК України.

При цьому об'єкт відшкодування шкоди не залежить від форми вини.

Судова колегія приходить до висновку,що вимоги щодо відшкодування матеріальних збитків підлягають задоволенню у розмірі фактично собівартості 1 кг. живої ваги корови,що складає 20,63 грн. та ваги 500 кг., що становить 10315 грн.

Матеріалами справи встановлено, та сторонами не оспорювався факт ваги та вартості корови, розмір надою молока та його його вартість.

Не оспорювався і факт, що від загиблої корови залишилось телятко, котре потребувало и щоденно 5 літрів молока. Судова колегія погоджується що після смерті корови телятко потребувало 5 літрів молока місяць.

Виходячи з вартості молока 10 грн.х5 літрів х30=1500 грн.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК.

Приймаючи до уваги докази, які надали сторони суду на засадах змагальності, враховуючи ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції та роз'яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди»,розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повенен визначати залежно від характеру немайнових витрат і з урахуванням інших обставин,при цьому суд повинен виходити з засад розумності,виваженості і справедливості.

Судова колегія вважає, що з урахуванням характері й обсягу моральних страждань яких позивач зазнав у зв'язку з порушенням його прав та гибеллю корови, а також виходячи з засад розумності,виваженості та справедливості на його користь за заподіяну моральну шкоду має бути стягнуто 2000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною 1 зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Виходячи з того, що у зв'язку з неправомірними діями працівника ОСОБА_6 котрий нарушив п.2.4.3. Інструкції та провів щеплення проти сибірки корові відповідача двічі на рік, судова колегія погоджується з твердженням позивача про можливість отримання від корови молока щоденно 18 літрів вартістю 10 грн., так як ці твердження не спростовані відповідачем.

Також важливо зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 623 ЦК України, при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті позивачем щодо їх одержання, а саме утримання корови, а тому вважає, що вартість молока становить 5 грн., та розмір упущеної вигоди становить 7 260 грн.

З врахуванням вищезазначеного,судова колегія приходить до висновку, що позивачем доведений факт: неправомірність поведінки ветлікаря ОСОБА_6, котрий знаходиться в трудових стосунках з відповідачем; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода виступає об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; його вина , а боржник не довів відсутність своєї вини тому висновок районного суду про відмову в позовних вимогах є помилковим в силу ст.215 ЦПК України, що діяла на момент ухвалення судового рішення.

В силу ст.376 ч.1 п.3,4 ЦПК України судова колегія приходить до висновку, про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Одночасно судова колегія в силу ст.141 ч.6 ЦПК України та з врахуванням звільнення позивача від сплати судового збору покладає такі витрати на відповідача пропорційно сумі задоволених вимог

Керуючись ст. 367,368,374,376, 381,382,384,390 ЦПК України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2017 року скасувати з ухваленням нового рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Овідіопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, третя особа - ОСОБА_6 про стягнення матеріальної і моральної шкоди та упущеної вигоди задовольнити частково.

Стягнути з Овідіопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини Головного Управління Держпродспоживслужби в Одеській області (67801, Одеська область. Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Суворова, буд. 83) на користь ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 матеріальну шкоду на суму 11 815 (одиннадцять тисяч вісімсот п»ятиадцять) гривень.

Стягнути з Овідіопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини Головного! Управління Держпродспоживслужби в Одеській області (67801, Одеська область.І Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Суворова, буд. 83) на користь ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 моральну шкоду на суму 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з Овідіопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини Головногої Управління Держпродспоживслужби в Одеській області (67801, Одеська область. Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Суворова, буд. 83) на користь ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 збитки у; вигляді упущеної вигоди на суму 7 260 грн.( сім тисяч двісті шість десять гривень.)

Стягнути з Овідіопольської районної державної лікарні ветеринарної медицини Головногої Управління Держпродспоживслужби в Одеській області (67801, Одеська область. Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Суворова, буд. 83) на користь держави судовий збір пов'язаний з розглядом справи у суді першої інстанції в розмірі 640 грн. та у зв'язку з переглядом спави у суді апеляційної інстанції-960 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді Н.А.Кононенко

С.М.Сегеда

Повний текст судового рішення складено 22.03.2018 року