Справа № 303/68/18
2/303/538/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2018 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого судді Довжанин В.М.

секретар Фозекош І.І.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення та стягнення моральної шкоди -,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 17 березня 2017 року відповідач ОСОБА_3 скоїв крадіжку належного йому велосипеда разом з з пакетом, у якому були кросівки «Адідас». В результаті цього злочину йому заподіяно суттєву матеріальну шкоду, оскільки позбавився єдиного засобу пересування містом. Користуватися громадським транспортом, а тим більше таксі він не може, ходити пішки не дозволяє загальний стан здоровя. Велосипед для нього це фактичний порятунок як засіб існування, бо три рази на тиждень повинен робити програмний гемодіаліз крові. Якщо йти пішки, то йому потрібно не менше 40 хвилин, громадський транспорт теж неефективний, тому що він спочатку має дістатися зупинки, дочекатися транспорту, заплатити за проїзд, від зупинки громадського транспорту до його будинку не менше 500 метрів. Отже, ОСОБА_3 не тільки позбавив його єдиного доступного засобу пересування, а фактично поставив під загрозу його здоровя та життя. Через крадіжку велосипеду він пропустив одну процедуру програмного гемодіалізу, що поставило під загрозу його життя, а тому наступні дні він користувався таксі. Загальна сума матеріальних збитків станом на 22 травня 2017 року становить 8460,00 гривень (700 гривень кросівки, 300 гривень послуги таксі, 8460 гривень санаторно-курортне лікування). Моральна шкода полягає в тому, що втратив звичайний спосіб життя, перебував у смутку та печалі. Лікар рекомендував йому курс психотерапевтичного лікування, реабілітацію у морському кліматі в районі чорноморського узбережжя. Моральну шкоду оцінює в 35000,00 гривень. Витрати на юридичну допомогу складають 4000,00 гривень.

16 лютого 2018 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. Заяву мотивує тим, що після повернення велосипеду зясувалося, що він потребує ремонту, відновлювальні та ремонті роботи обійшлися у 5600,00 гривень. Остаточна сума матеріальних збитків становить 15060,00 гривень, юридичні витрати збільшуються з 4000,00 гривень на 18500,00 гривень. В решті позовні вимоги без змін.

16 лютого 2018 року позивачем подано клопотання про забезпечення позову у цивільній справі.

Ухвалою суду від 19 лютого 2018 року в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, довіряє і підтримує позицію представника його інтересів.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та кримінального провадження №1-кп/303/337/17 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.185 КК України, повно зясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав оцінку, встановив, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 серпня 2017 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Згідно вироку, ОСОБА_3 17 березня 2017 року о 11 годині 30 хвилин, знаходячись в м. Мукачево по вул. І.Зріні, біля будинку №43, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого ОСОБА_2, переконавшись, що його дії не помічають сторонні особи, шляхом вільного доступу, таємно викрав бувший у використанні велосипед марки «Bulls cross bike 1 disk», вартість якого становить 6500,00 гривень, на якому знаходилися кросівки марки «Adidas», вартість яких 700,00 гривень, чим заподіяв ОСОБА_2 матеріальної шкоди на загальну суму 7200,00 гривень. В задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27 грудня 2017 року вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 серпня 2017 року скасовано в частині вирішення цивільного позову та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Статтею 128 ч.1 КПК України, передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Правилами ч.6 ст.82 ЦПК України, передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обовязковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З аналізу вказаної норми слідує, що розглядаючи позов, який випливає з кримінального провадження, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками в розумінні ст.22 ЦК України є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що йому завдано матеріальної шкоди в сумі 15060,00 гривень, з яких: 700,00 гривень вартість кросівок 40 розміру фірми «Адідас», 300,00 гривень вартість послуг таксі, 8460,00 гривень вартість санаторно-курортного лікування, 5600.00 гривень відновлювальні та ремонтні роботи.

Кошти за кросівки у розмірі 700,00 гривень ОСОБА_4 було повернуто, що підтверджено останнім в судовому засіданні 16 серпня 2017 року під час ухвалення вироку та представником позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні 14 березня 2018 року під час розгляду цивільної справи, тому в цій частині слід відмовити.

Що стосується відшкодування витрат на проїзд в таксі. Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно копії повідомлення приватного підприємця №03-І від 10.04.2017 року, ОСОБА_4 надавалися послуги приватного таксі 18, 21 та 23 березня 2017 року по маршруту: м.Мукачево, вул.Митрака, 32/2 ЦРЛ з розрахунку 100,00 гривень за одну поїздку. Підстава: товарна транспортна накладна.

Подана позивачем копія товарної транспортної накладної є нечитабельною та неякісною.

Крім того, позивачем не доведено причинного звязку між діями ОСОБА_3 та необхідністю користання послугами таксі, не додано документального підтвердження того, що ОСОБА_4 може пересуватися тільки на велосипеді, що останній не може пересуватися за допомогою громадського транспорту та/або пішки.

Також, суд звертає увагу на той факт, що послуги таксі надавалися 18, 21 та 23 березня, а згідно вироку Мукачівського міськрайонного суду від 16 серпня 2017 року, які в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доведенню, подія мала місце 17 березня 2017 року, потерпілий ОСОБА_2 ствердив, що велосипед йому повернули через три дні, тобто 21 та 23 березня 2017 року ОСОБА_4 мав змогу користуватися велосипедом.

Також, згідно рахунку на оплату №4168 від 02 березня 2017 року, виданого дочірнім підприємством «Санаторій «Сонячне Закарпаття» - ОСОБА_4 вартість путівки становить 8460,00 гривень.

Суд звертає увагу на той факт, що рахунок на оплату №4168 видано 02 березня 2017 року, а подія, повязана з викраденням велосипеду, мала місце 17 березня 2017 року, що встановлено вироком.

Також, ОСОБА_4 не довів в судовому засіданні наявність причинного звязку між викраденням велосипеду та необхідністю санаторно-курортного лікування.

Що стосується відшкодування вартості ремонтно-відновлювальних робіт у сумі 5600,00 гривень, то суд зазначає наступне.

Згідно копії повідомлення малого колективного підприємства «САША» №76-5 від 14.04.2017 року, вартість комплектуючих та слюсарних робіт склала 5600,00 гривень.

Згідно висновку експерта від 21.03.2017 року вартість велосипеду марки «Bulls cross bike 1 disk», становить 6500,00 гривень, жодних пошкоджень велосипеда експертом не встановлено.

Крім того, потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні 16 серпня 2017 року, про що зазначено у вироку Мукачівського міськрайонного суду від 16 серпня 2017 року, пояснив, що 17.03.2017 року в нього було викрадено велосипед, який йому повернули працівники поліції через три дні в тому ж стані як і до викрадення.

Подана позивачем копія повідомлення малого колективного підприємства «САША» №76-5 від 14.04.2017 року та копія накладної №131/17 від 14.04.2017 року не містить зазначення причин проведення слюсарних робіт та причини заміни комплектуючих.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 133 ЦПК Українидо витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" (далі Постанова № 10) судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.12,46,56 ЦПК України). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, позивачем додано до матеріалів справи тільки копію квитанції до прибуткового касового ордеру №01 від 14 квітня 2017 року на суму 4000,00 гривень та копію квитанції до прибуткового касового ордеру №01-18 від 14 лютого 2018 року на суму 14500,00 гривень, які не є належними доказами витрат на правову допомогу.

Зважаючи на те, що позивачем не додано до матеріалів справи обґрунтований, документальний розрахунок витрат наданих йому адвокатом на правничу допомогу, який відповідає відпрацьованому часу та не перевищує граничного розміру, суд вважає, що в задоволенні вимог про відшкодування юридичних витрат в розмірі 18500,00 гривень слід відмовити.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.4,5,9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими під час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуючи характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди.

В обґрунтування позову в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 35 000 грн., позивач посилається на те, що внаслідок крадіжки велосипеду він втратив звичний спосіб життя, змінився на гірше його моральний стан, перебував у смутку та печалі, він став погано спати, погіршився апетит та його відносини з мамою.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що є усі підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди та стягнення її з відповідача, оскільки вироком суду встановлена протиправна поведінка відповідача, судом встановлена наявність причинного звязку між завданою позивачу шкодою та протиправною поведінкою відповідача, протиправна поведінка спричинила позивачу моральні страждання.

Дослідивши обставини справи та приймаючи до уваги викладені позивачами доводи, сам факт наявності моральної шкоди, яка відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, характер завданих позивачам моральних страждань та виходячи з принципів об'єктивності, розумності та справедливості, суд оцінює моральну шкоду у розмірі 1000,00 гривень.

За таких обставин з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 1000,00 гривень. В решті вимог відмовити.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 19, 81, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України суд, -

Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, Паспорт громадянина України ВР320245, виданий Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області 09 січня 2008 року, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 Ідентифікаційний код НОМЕР_1, у відшкодування моральної шкоди 1000 (одну тисячу) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, Паспорт громадянина України ВР320245, виданий Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області 09 січня 2008 року, в дохід держави 704,80 (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок) гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 19 березня 2018 року.

Головуючий В.М. Довжанин