Справа № 706/1473/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2018 року м.Христинівка Христинівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Орендарчука М.П.,

за участю секретаря судового засідання Пізняк Т.В.,

за участі ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Христинівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за угодою позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені з договором позики.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що за угодою позики, укладеною у письмовій формі з ним, позичкодавцем, ОСОБА_1 та позичальником, ОСОБА_2, 01.05.2017 року він позичив їй 2200 ( дві тисячі двісті грн.), вона прийняла зобовязання повернути борг до 15.06.2017 року.

За порушення виконання боргового зобовязання визначена відповідальність в обсязі 5% від простроченої суми за кожний день прострочення.

На час розгляду справи позивач просив суд, стягнути із ОСОБА_2 на його користь, 2200 грн. основного боргу та неустойку з 15.06.2017 року до 30.11.2017 року що складає 169 днів, що відповідно з 5% складає 110 грн. за добу, тобто 18590 грн.в цілому, що разом складає 20790 грн., а також підтверджені судові витрати.

В судове засідання позивач не зявився, проте від нього надійшла заява, в якій він збільшив позовні вимоги, а саме зазначив, що станом на 01.02.2018 року борг збільшився на 6820 грн. і разом складає 27610 грн.

В судове засідання відповідач не зявлялась, по невідомій для суду причині, хоча про час та місце проведення судового засідання належним чином було повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчать почтові повідомлення та оголошення в газеті «Черкаський край» № 4 (20195) від 24.01.2018 року, заперечень та заяв від відповідачки до суду не надходило.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного.

ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

ч.3 ст.12 ЦПК України, передбачено що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ч.1.ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ч.1 ст.95 ЦПК України передбачено, що письмові докази є документи, які містять дані для правільного вирішення справи.

Стаття 81. ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до розписки від 01.05.2017 року: - Я ОСОБА_2, проживаю за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1, позичила в ОСОБА_1 2.200 ( дві тисячі двісті грн.) які зобовязуюсь повернути 15 июня 17 року у випадку не повернення в строк до 15 июня за кожні прострочені сутки буде нараховуватися 5% від позиченої суми пеня.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обовязок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Дана правова позиція відображена у постанові ВСУ у справі за № 6-487цс17.

Дослідженою борговою розписки від 01.05.2017 року судом встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві, таку ж суму грошових коштів (суму позики), а у разі прострочення виконання зобовязання сторони передбачили відповідальність в розмірі 5% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів встановив, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054,1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК України, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання).

Відповідач в суді даним правом не скористався і дана обставина не може бути врахована судом при винесенні рішення.

За таких обставин позов підлягає до задоволення щодо стягнення 2200 грн. основного боргу та 27610 грн. пені за прострочення виконання в повному обсязі.

Окрім того, позивачем ставтеся питання про стягнення із відповідача на його користь судових витрат а саме, судовий збір, послуги адвоката та кошти повязані з оголошенням в газеті. Однак позивачем підтверджено документально лише судові витрати у розмірі 640 грн., та оплату оголошення в газеті, що стосується послуги адвоката то позивачем не надано жодного доказу про надання йому адвокатом правової допомоги, а тому до стягнення підлягають 640 грн, судового збору та 130 грн за оголошення в газеті,. документально підтверджених судових витрат. За таких обставин позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 280-289 ЦПК України, на підставі ст.526,551,625,1046,1047,1049 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш ИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 -70-а, Христинівського району Черкаської області) до ОСОБА_2 ( жительки м.Христинівка вул. Мира, 41, Черкаської області) про стягнення боргу та пені за угодою позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27610 грн. згідно укладеної угоди з врахуванням пені за договором позики від 01.05.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 650 грн, з комісією банку, згідно квитанції про сплату № 6 від 10.11.2017 року та за оголошення в газеті 133 грн, з послугами банку.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Христинівський районний суд Черкаської області. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: М.П. Орендарчук