Справа №489/1344/18
Провадження №2/489/1290/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 червня 2018 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:
головуючого судді Румянцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа товарна біржа «Едвайс-Ріелті» про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
Позивач звернулася до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.12.1999 року в звязку із тим, що цей договір був посвідчений на Товарній біржі «Едвайс-Ріелті». На теперішній час вона не має можливості реалізувати свої права щодо відчуження нерухомого майна, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавці ніяких претензій не предявляють, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна ухиляються.
Сторони у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами.
Судом ухвалено провести заочний розгляд справи.
Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Житловий будинок №1 з господарськими і побутовими будівлями і спорудами по вулиці 2 Інгульській в місті Миколаєві належав ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.07.1999 року, посвідченого другою Миколаївській державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 1-1449, зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації 02 серпня 1999 року за реєстровим №9359.
21 грудня 1999 року на Товарній біржі «Едвайс-Ріелті» був зареєстрований договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, з одного боку, та ОСОБА_3, з іншого боку, який був зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за №9359 від 01.02.2000 року.
Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.
У звязку із наміром реалізувати свої права позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно.
Рішенням від 30.03.2018 року державного реєстратора Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області відмовлено ОСОБА_3 у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: договір купівлі-продажу, посвідчений на Товарній біржі «Едвайс-Ріелті», потребує визнання дійсним судом.

У звязку із наміром реалізувати свої права позивач звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_6, однак листом від 03.04.2018 року за № 79/01-16 приватного нотаріуса ОСОБА_6 надано розяснення щодо посвідчення договору купівлі-продажу, а саме відмовлено в посвідченні договору купівлі-продажу, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений.

На час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони цього договору ухилились від його нотаріального посвідчення, а на даний час визнання такого договору дійсним можливе лише в судовому порядку.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилаються на те, що вона придбала будинок на біржі, однак через необізнаність сторін договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений, а лише зареєстрований на біржі. Позивач вказує, що після укладання договору сторонами були виконані умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відразу після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами, позивачами було зареєстровано право власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації, який на час виникнення спірних правовідносин мав повноваження реєстраційного органу.

Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в липні 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року.

У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обовязковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.

При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обовязки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої права щодо відчуження належної їй квартири, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений.

Приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов у частині вимог про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа товарна біржа «Едвайс-Ріелті» про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку № 1 по вулиці 2 Інгульській в місті Миколаєві, зареєстрований на Товарній біржі «Едвайс-Ріелті» від 21.12.1999 року, укладений між ОСОБА_3, з одного боку, та ОСОБА_5, ОСОБА_4, з іншого боку.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії ЕО 352640, виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 04.07.1997 р.

Представник позивача: ОСОБА_7, юридична адреса: м. Миколаїв, вул.. Погранична, 96/40

Відповідач: ОСОБА_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

Відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5

Третя особа: Товарна біржа «Едвайс-Ріелті», юридична адреса: м. Миколаїв, вул.. Велика Морська, 63

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста ОСОБА_1.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста ОСОБА_1 Румянцева

Повний текст судового рішення складено «05» червня 2018 року.