07.06.2018 Справа № 469/296/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді Гапоненко Н.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в смт.Березанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів,-
в с т а н о в и в :
У зв"язку з невиконанням відповідачем свого обов"язку зі сплати аліментів позивачка просила стягнути з нього на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 6262,54 грн. за період з березня 2013 року по березень 2018 року та понесені нею судові витрати.
Ухвалою суду від 13 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони заяв про розгляд справи у судовому засіданні не надавали.
03 травня 2017 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_4 на позовну заяву, в якому він позовні вимоги визнав частково, посилаючись на важке матеріальне становище, сплату аліментів на іншого сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, погіршення стану здоровя, необхідністю медикаментозного та оперативного лікування, постійною дискредитацією його в очах сина з боку позивачки, у зв"язку з цим просив зменшити розмір неустойки до 2000,00 грн. та суму відшкодування витрат позивачки на оплату правової допомоги до 1000 грн., вважаючи заявлену позивачкою суму вказаних витрат необгрунтованою.
08 травня 2017 року позивачкою надано відповідь на відзив відповідача на позовну заяву, в якій вона звертала увагу суду на те, що заборгованість виникла виключно з вини відповідача, який мав розуміти наслідки несплати аліментів та накопичення боргу; відсутність офіційного працевлаштування відповідача, який звільнився з роботи за власним бажанням, не може свідчити про поважність причин несплати аліментів; до лікарні відповідач звернувся після того, як ним створено заборгованість по сплаті аліментів, та не надав жодних доказів того, що цей розлад здоровя є тривалим та систематичного лікування та підтримуючої терапії. Вважає, що наявність інших утриманців також не є підставою для зменшення розміру пені. У зв"язку з розглядом справи без проведення судового засідання з повідомленням(викликом) сторін зменшила розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу на суму витрат за представництво в суді в сумі 2000,00 грн.
Відповідач отримав відповідь на відзив 12 травня 2017 року, що підтверджено результатом пошуку поштових відправлень, заперечень до суду не надав.
З доказів, наданих сторонами, судом встановлено, що рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 06 лютого 2012 року зі ОСОБА_2 утримуються аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 16 січня 2012 року і до повноліття дитини, щомісячно (а.с.8-9).
На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист (а.с.10-11).
23 березня 2013 року відповідач звільнений з останнього місця роботи за згодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України), що вбачається з копії трудової книжки, та до 07 січня 2014 року отримував виплати по безробіттю.
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину.

Згідно з чч.1, 2 ст. 196 Сімейного кодексу в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Відповідач будь-яких доказів відсутності своєї вини у несплаті аліментів не надав та не зазначив про відсутність вини у відповіді на відзив, а тому суд вважає доведеними наявність підстав для стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у справі № 6-300цс16, правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.
Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов'язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобов'язань.
Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Наведений позивачкою у позовній заяві розрахунок пені відповідає зазначеним вимогам, а тому визнається судом вірним.
Разом з тим, враховуючи наявність доказів щодо існування у відповідача захворювання, яке потребує оперативного та медикаментозного лікування, що підтверджено протоколами обстежень та виписками з медичних карт, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на суму, що виникла з часу діагностики захворювання відповідача, тобто з січня 2018 року, стягнувши з відповідача на користь позивачки пеню відповідно до наданого розрахунку за період з березня 2013 року по листопад 2013 року -1056,94 грн.; з січня 2014 року по грудень 2014 року - 685,20 грн.; з січня 2015 року по грудень 2015 року - 787,17 грн.; за період з січня 2016 року по грудень 2016 року - 1444,50 грн.; за період з січня 2017 року по грудень 2017 року - 2181,41 грн., всього 6155,22 грн. (а.с.3-4).
Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
До витрат, повязаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, та витрати, повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п.п.1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до документів, долучених до позовної заяви та відповіді на відзив, сума витрат позивачки на професійну правничу допомогу на підставі договору № 09/18, укладеного з адвокатом ОСОБА_6, становить 4750 грн.; витрати позивачки на оплату послуг поштового зв"язку за надіслання відповіді на відзив - 30 грн.; витрати відповідача не зазначені та документально не підтверджені.
Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, тому витрати, пов"язані з розглядом справи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України частина судового збору пропорційно до відхиленої частини вимог компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; інша частина підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 692,72 грн.
Витрати по сплаті судового збору в сумі 12,08 грн. віднести на рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя: