Постанова

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 523/10349/15-ц

провадження № 61-3300св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради,

представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

треті особи: приватне підприємство «Маловський», об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський»,

представник приватного підприємства «Маловський» - Філер Тамара Володимирівна,

представники об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський»: СерженюкВікторія Юріївна, Панчишина Світлана Юріївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси у складі судді Виноградової Н. В. від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області у складі колегії суддів: Сватаненка В. І., Артеменка І. А., Черевка П. М. від 8 червня 2016 року

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2015 року Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради (далі - Суворовська РА Одеської МР) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: приватне підприємство «Маловський», об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» про виселення.

Позовна заява мотивована тим, що у квартирі № 70 у буд. № 10 на вул. Маловського в м. Одесі проживав та був зареєстрований ОСОБА_9, який помер 14 серпня 2011 року, після його смерті особовий рахунок на квартиру було закрито, будь-яких інших осіб у квартирі не зареєстровано. Тому позивач просив суд виселити відповідача з квартири без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року позов Суворовської РА Одеської МР задоволено. Виселено ОСОБА_4 з квартири квартири № 70 на вул. Маловського № 10 у м. Одесі без надання іншого жилого приміщення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки Суворовська РА Одеської МР, як виконавчий орган Одеської МР, ордер на зайняття вказаної квартири ОСОБА_4 не видавала, договір найму жилого приміщення з нею не укладала, то відповідач самовільно зайняла цю квартиру.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року залишено без змін.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскільки відповідач самовільно зайняла квартиру АДРЕСА_1, то її слід виселити з неї без надання іншого жилого приміщення.

У червні 2016 року ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати судові рішення й ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не встановили коли ОСОБА_4 вселилась до спірної квартири, а Суворовська РА Одеської МР не має права на звернення до суду з цим позов. Крім того, позивач не довів наявність балансу інтересів особи та держави в разі виселення відповідача зі спірної квартири. До того ж, суд апеляційної інстанції не дав можливості представнику відповідача надати пояснення по суті апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суди встановили, що житловий будинок АДРЕСА_1знаходиться на балансі та обслуговується ОСББ «Маловський».

На підставі розпорядження Приморської РА виконкому Одеської МР від 21 грудня 2004 року ОСОБА_9 видано ордер на право заняття житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою про склад сім'ї від 21 лютого 2006 року, наданої ПП«Маловський», особовий рахунок на квартиру було відкрито на ім'я ОСОБА_9, який був реєстрований за вказаною адресою постійно, як основний квартиронаймач з 28 січня 2005 року.

14 серпня 2011 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Квартира № АДРЕСА_1 наразі ні ким не приватизована та, відповідно, належить до комунальної власності громади м. Одеси. Раніше вказана квартира знаходилася в користуванні ОСОБА_9

Суворовська РА Одеської МР отримала інформацію від ПП «Маловський», що ОСОБА_4 самовільно зайняла житлову площу, а саме: однокімнатну квартиру за АДРЕСА_1.

Згідно з Положенням про Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради, затвердженим рішенням Одеської МР від 13 лютого 2014 року, районна адміністрація є виконавчим органом Одеської МР та створена нею з метою реалізації функцій місцевого самоврядування на території Суворовського району м. Одеси. У галузі житлово комунального господарства Суворовська РА Одеської МР, згідно з пунктом 3.2.4. цього Положення, виконує функції уповноваженого органу власника житлового фонду жилих та нежилих приміщень.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 червня 2013 року позов ОСОБА_4 до ПП «Маловський», Суворовської РА Одеської МР про визнання права користування житловим приміщенням та визнання наймачем задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 9 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2014 року, вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалами апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 до Суворовської РА Одеської МР про визнання відмови незаконною та зобов'язання визнати наймачем квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2012 року в справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю встановлено, що ОСОБА_4 з червня 2005 року по 14 серпня 2011 року постійно проживала однією сім'єю з ОСОБА_9, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в буд. АДРЕСА_1 який належить їй на праві власності.

Згідно з довідкою про склад сім'ї від 18 березня 2015 року у квартирі АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України в редакції, що була чинною на час звернення до суду з позовом, обставини, встановлені рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі статтею 58 ЖК Української РСР єдиною підставою для вселення в жиле приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є ордер.

Відповідно до статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордеру на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем.

Згідно з частиною третьою статті 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Зважаючи на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій, установивши характер спірних правовідносин та дослідивши наявні в справі докази, дійшли обґрунтованого висновку, що оскільки Суворовській РА як виконавчому органу Одеської МР належить право звернутися до суду з цим позовом, а позивач відповідачу ордеру на зайняття спірної квартири не видавав, договір найму жилого приміщення з нею не укладав, то позов підлягає задоволенню.

Посилання ОСОБА_4 у касаційній скарзі на те, що позивач не довів наявність балансу інтересів особи та держави в разі виселення її зі спірної квартири не заслуговують на увагу, оскільки судами встановлено, що відповідачу належить на праві власності буд. АДРЕСА_2 в якому вона і проживала з ОСОБА_9 Отже, суди ухвалили судові рішення про виселення відповідача зі спірної квартири з дотриманням положень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та судової практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення цього суду від 2 грудня 2010 року в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (заява № 8863/06).

Інші доводи касаційної скарги ОСОБА_4 висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Таким чином, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 8 червня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю.В. Черняк