Справа № 2/756/2279/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11 червня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Бондаренко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 р. позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником АДРЕСА_1, яка їй належить на підставі права приватної власності від 03.07.1995 р., зареєстроване в Київському МБТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна та записано в реєстрову книгу за № 38969.

Позивач зазначає, що відповідач на даний час зареєстрована в АДРЕСА_4, але фактично з жовтня 2004 р. по даний час в зазначеній квартирі не проживає. Зі слів позивача, вона позбавлена можливості вільно користуватися своєю власністю, оскільки реєстрація відповідача - її доньки, яка насправді не проживає у вказаній квартирі, є тягарем та тягне додаткові витрати на утримання житла.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала до суду клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає можливим розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини викладені нижче.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як з'ясовано судом, АДРЕСА_2 належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 26.06.1995 р., посвідченого державним нотаріусом 1-ої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 (а.с. 3).

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як з'ясував суд, у спірній квартирі також зареєстрована відповідач ОСОБА_2, яка є донькою позивача. (а.с. 7).

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 29 ч. 1 та 4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

У п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 р. № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначено, що у справах визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

У відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає вже 14 р., суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача ОСОБА_2 втратившим право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 71 ст. 116, 157, 191 ЖК України, ст. 317, 319, 405 ЦК України, ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640) грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Суддя: К.А. Васалатій