Справа № 618/1134/18
Провадження № 2/618/310/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання Рябенко Л. В., розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт Дворічна у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним: 24 вересня 2006 року помер його батько ОСОБА_2, за життя батько позивача заповіту не складав, спадщину за законом прийняв фактично ОСОБА_1 інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає. Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: смт Дворічна, вул. Партизанська, б. 56, Дворічанського району Харківської області. Свого часу батько у 1971 році побудував вказаний житловий будинок разом з надвірними будівлями, але не зареєстрував його органах БТІ та не отримав свідоцтва про право власності. Право власності на цей житловий будинок з надвірними будівлями не було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними будівлями не видавався. Спадщину ОСОБА_1 прийняв фактично, так як проживав та був зареєстрований разом з батьком по день його смерті за однією адресою. Однак, йому через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок на імя померлого державним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, повязаних з видачою свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями в смт Дворічна, вул. Партизанська, б. 56, Дворічанського району Харківської області. В звязку з цим, позивач просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння, як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_2

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надавши до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю і просив їх задовольнити, справу розглянути в його відсутність.

Представник відповідача - Дворічанський селищний голова ОСОБА_3 в підготовче засідання не зявився, надавши до суду заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив слухати справу у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Виходячи з того, що відповідачі визнали позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про народження серії ЯЖ № 169226 від 09 лютого 1957 року, виданого Рідкодубівською сільською радою депутатів трудящих Дворічанського району Харківської області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №079819 від 26 вересня 2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дворічанського районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_2 помер 24 вересня 2006 року.

Після смерті ОСОБА_2 залишився житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: смт Дворічна, вул. Партизанська, б. 56, Дворічанського району Харківської області.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області № 2933 від 23 жовтня 2018 року, ОСОБА_2, дійсно по день своєї смерті був головою домогосподарства в смт Дворічна по вул. Партизанська б. 56, а саме: зафіксованого в технічному паспорті КП «Дворічанське БТІ» від 19 березня 2018 року, житловий будинок «В», що складається: веранда «в», тамбур «в2», літня кухня «Д», сарай «д», сарай «Е», гараж «И», літня кухня «З», тамбур «з», погріб «Ж», надбуд. н/погрібом «ж», убиральня «Л», сарай «М», ворота з хвірткою «№5», забор «№7», хвіртка «№8», свердловина «№9», двор. покриття «№І», двор. покриття «№ІІ».

Право власності на зазначений вище житловий будинок не було зареєстроване за життя за померлим ОСОБА_2 в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок не видавався, оскільки закон, який існував до 01 січня 2004 року, не передбачав державної реєстрації права власності. Право власності на житловий будинок підтверджував запис в погосподарській книзі виконкому сільської ради.

Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, а саме пункту 40, в якому вказано, що в погосподарській книзі в розділі ІУ «Споруди, які є особистою власністю господарства» записуються дані про житловий будинок, назви інших будівель, рік їх збудування, та характеристика будинку, споруд, підстави виникнення права власності, вид права власності.

Згідно з постановою Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 732/02-31 від 24 липня 2018 року, ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями в смт Дворічна, вул. Партизанська, б. 56, Дворічанського району Харківської області, після смерті його батька ОСОБА_2, який помер 24 вересня 2006 року, в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок на імя померлого.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При розвязанні даного спору, враховуючи, що спірні цивільні правовідносини, повязані з набуттям ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, виникли до 1 січня 2004 р., згідно вимог Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, суд застосовує норми ЦК України від 18.07.1963 р. А до спірних цивільних правовідносин, повязаних зі спадкуванням вказаного житлового будинку, на підставі ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, слід застосовувати правила книги шостої Цивільного кодексу України, оскільки спадщина відкрилася після набрання чинності цим кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 р.), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Однією із форм власності - є приватна (ч. 4 ст. 86 ЦК).

Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про власність» (в редакції 1991 р.), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, одним із обєктів приватної власності є житловий будинок.

Таким чином, належність на праві приватної власності житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, підтверджується довідкою Дворічанської селищної ради Дворічанського району Харківської області, технічним паспортом на житловий будинок від 19 березня 2018 року, виготовленим КП «Дворічанське бюро технічної інвентаризації».

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняв ОСОБА_1, позивач по справі.

Згідно довідки Дворічанської держнотконтори № 1241/01-16 від 23.11.2018, після смерті ОСОБА_2, який помер 24 вересня 2006 року по теперішній час спадкова справа в Дворічанській держнотконторі Харківської області не заводилася.

Заяви про прийняття або відмову від спадщини до держнотконтори не надходили.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач скористався зазначеним правом, але постановою державного нотаріуса Дворічанської держнотконтори № 732/02-31 від 24 липня 2018 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок на імя померлої.

Згідно з ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в звязку з чим в даний час неможливо внести відомості до Державного реєстру прав щодо вказаного житлового будинку, належного батьку позивача, що дало б можливість їй отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті в нотаріальній конторі.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями в порядку спадкування в судовому порядку.

Згідно з статтею 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, згідно з ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 право власності на зазначене домоволодіння перейшло до його спадкоємця ОСОБА_1

Згідно вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд розяснює відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Судом також встановлено, що визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 55, 64 Конституції України, ст. ст. 16, 25, 392, 1233, 1268, 1297 ЦК України (в редакції 2004 р.), ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст. 13 Закону України «Про власність» (в редакції 1991 р.), 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МН 309863, виданий Дворічанським РВ УМВС України в Харківській області 11 грудня 2001 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: смт Дворічна, вул. Партизанська, б. 56, Дворічанського району Харківської області, а саме: житловий будинок «В», що складається: веранда «в», тамбур «в2», літня кухня «Д», сарай «д», сарай «Е», гараж «И», літня кухня «З», тамбур «з», погріб «Ж», надбуд. н/погрібом «ж», убиральня «Л», сарай «М», ворота з хвірткою «№5», забор «№7», хвіртка «№8», свердловина «№9», двор. покриття «№І», двор. покриття «№ІІ», в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_2, який помер 24 вересня 2006 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов