КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 755/16392/17

Апеляційне провадження 22-ц/824/788/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Поливач Л.Д.

при секретарі Борисенко Д.В.

сторони

позивач ОСОБА_2

відповідач Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року, ухвалене під головуванням судді Савлук Т.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» про визнання членом сім'ї померлого наймача та визнання права користування частиною квартири,

в с т а н о в и л а :

у/н справи № 755/16392/17 № а/п 22-ц/824/788/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому просила визнати себе членом сім'ї наймача - померлого ОСОБА_8 та визнати за нею право користування 48/100 частини квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначала, що на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 20.02.2015 вона набула права власності на 52/100 частки спірної квартири. Ця квартира є двокімнатною, вона займає кімнату жилою площею 15,0 кв.м, іншу кімнату займав ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, та за життя не встиг оформити документа на приватизацію своєї частки квартири. Вона з ОСОБА_8 не мали родинних зв'язків, проте у них були спільні обов'язки, вони вели спільне господарство, вона зробила ремонт в квартирі в своїй кімнаті та у місцях загального користування, допомагала сусіду матеріально, позичила йому кошти для оплати заборгованості по квартирі, він оформив на її ім'я довіреність, надавши повноваження займатись підготовкою документів для приватизації своєї частки кімнати. Відтак вважає, що вона має право на користування часткою квартири, якою користувався померлий, і яку не встиг приватизувати за життя.

Ухвалою суду від 06.12.2017 до участі у справі як третю особу без самостійних вимог залучено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.02.2018 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що права позивачки порушені, оскільки відповідач не визнає за нею право користування кімнатою у спірній квартирі та звернувся до суду з позовом про її виселення. У спірній квартирі єдина мережа електропостачання та опалення, єдиний особовий рахунок з електропостачання, відкритий на ім`я позивачки лише вона здійснювала оплату. Кімнати у квартирі не ізольовані та не відокремлені. Позивач за життя ОСОБА_8 вільно користувалась не лише своєю часткою, але й часткою, на якій проживав ОСОБА_8. У кімнаті, у якій проживав ОСОБА_8 позивач встановила нішу, пофарбувала двері, встановила грати на вікно, а також здійснювала прибирання. Вона надала ОСОБА_8 в позику кошти для того, щоб він сплатив заборгованість за житлово - комунальні послуги, а він їй видав довіреність на виготовлення технічного паспорта на квартиру. Суд не надав цим доказам та показанням свідків належної оцінки та неправильно застосував положення ст. 158 ЖК України.

Відзиву на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник відповідача Яценюк Л.П. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть, видане відділенням судово-медичної експертизи трупів моргу № 2 14.11.2016.

Згідно відомостей, викладених у довідці Комунального концерну «Центр комунального сервісу» вих. № 5358 від 15.11.2017 квартира за адресою: АДРЕСА_1 не приватизована, станом на 15.11.2017 за вказаною адресою ніхто не зареєстрований, сусідами по квартирі зазначена ОСОБА_2 (сім'я з трьох чоловік) займає 15.10 кв.м.

Згідно відомостей, викладених у довідці Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 15.11.2017 за адресою АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані троє членів сім'ї: ОСОБА_2 (власник особового рахунку), яка є власником 52/100 часток квартири, на підставі договору купівлі-продажу, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сусідами по квартирі зазначено ОСОБА_8, 1965 року народження, який помер та знятий з реєстрації 31.01.2017.

Відповідно до витягу з розпорядження № 196 від 22.04.2009 ЖРЕО № 409 змінено договір найму двокімнатної квартири АДРЕСА_1, та укладено окремі договори найму: на кімнату жилою площею 15,10 кв. м з ОСОБА_12, одиноким; на кімнату жилою площею 14,10 кв. м з гр. ОСОБА_8, одиноким. За взаємною згодою всіх членів сім'ї та у зв'язку зі смертю квартиронаймача - ОСОБА_13, з урахуванням норми жилої площі, яка припадає на кожного члена сім'ї.

Згідно з довідкою № 101 від 10.05.2017 ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, за вказаною адресою участь в приватизації житла не брала, право на безоплатну приватизацію житла не використала.

Органом приватизації житла Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації передача в приватну власність ОСОБА_2 вищевказаного житла, не здійснювалась.

Відповідно до акта № 246 обстеження комунальної квартири від 14.07.2017, затвердженого начальником ЖЕД - 409 Данильченко Д.В., житловий будинок АДРЕСА_1 1964 забудови, 5-ти поверховий, 6-ти під'їзний, квартира АДРЕСА_1, загальна площа становить 44,2 кв.м., житлова площа кімнати в якій мешкає ОСОБА_2 становить 15,0 кв.м.. На час комісійного обстеження встановлено, що в даній кімнаті зареєстровані три особи: ОСОБА_2, ОСОБА_10 (з 08.06.2017), ОСОБА_11 (з 08.06.2017). Також встановлено, що в кімнаті та в місцях загального користування виконано поліпшений ремонт в 2015-2016 році. Кімната та місця загального користування укомплектовані всіма необхідними меблями для проживання.

Відповідно до акта № 247 обстеження комунальної квартири від 14.07.2017, затвердженого начальником ЖЕД-409 Данильченко Д.В. житловий будинок АДРЕСА_1 1964 забудови, 5-ти поверховий, 6-ти під'їзний, квартира АДРЕСА_1, загальна площа становить 44,2 кв.м., житлова площа кімнати в якій мешкав покійний ОСОБА_8 становить 12,9 кв.м. Не приватизована, є комунальною та являється власністю місцевих рад. На час обстеження виявлено, що кімната відкрита, не захаращена сторонніми речами. Ремонт в даній кімнаті не проводився багато років. В місцях загального користування виконано поліпшений ремонт мешканкою сусідньої кімнати ОСОБА_2.

Відповідно до витягу з розпорядження № 489 від 11.09.2017 про розгляд заяв громадян та організацій Дніпровського району з питань квартирного обліку, враховуючи протокол засідання районної громадської комісії з житлових питань від 07.09.2017 № 16/1 відмовлено ОСОБА_2, зареєстрованій у м. Києві з 2015, в прийнятті на квартирний облік, з підстав реєстрації у місті Києві менше 5 років (п. п. 3 п. 1 Постанови виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів і президій Київської міськради профспілок № 234 від 30.04.1991).

28.09.2017 Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація у відповідь на звернення позивача щодо визнання права користування 48/100 часток квартири за адресою: АДРЕСА_1, повідомила, що ОСОБА_2 є власником житлової кімнати площею 15,0 кв. м, в комунальній квартирі АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 20.02.2015, на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов за місцем реєстрації у Дніпровській райдержадміністрації не перебуваєте.

Станом на 27.09.2017 повідомлення про звільнення кімнати в комунальній квартирі АДРЕСА_1, до Відділу обліку та розподілу житлової площі Дніпровської райдержадміністрації не надходило.

Відповідно до вимог пункту 1 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 11.09.2014 № 1017 «Про деякі питання розподілу житлової площі в місті Києві» районні в місті Києві державні адміністрації зобов'язані передавати Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради всі житлові приміщення, що звільнилися і перебувають у власності територіальної громади міста Києва.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з позивачем не був укладений договір житлового найму на кімнату, яка перебувала у користуванні ОСОБА_8, та вона не є членом сім'ї наймача ОСОБА_8.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 64 цього ж Кодексу члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Позивач вселилася у квартиру АДРЕСА_1 не як член сім'ї наймача квартири, а у зв`язку з тим, що набула у власність 52/100 частини цієї квартири за договором купівлі - продажу від 20.02.2015, укладеним з ОСОБА_15, якій ця частина квартири належала на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.11.2014 року.

Відповідно до розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 22.04.2009 № 196 договір найму спірної квартири було змінено та укладено окремі договори найму цієї квартири, окремо на кімнату площею 15,10 кв. м та на кімнату площею 14,10 кв. м ОСОБА_8 був наймачем кімнати площею 14,10 кв. м. у спірній квартирі.

Вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмові згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж дня відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

За обставинами справи встановлено, що ОСОБА_8 за життя згоди на вселення позивачки у кімнату, наймачем якої він був, не надавав ні в письмовому, ні в усному вигляді. Позивач після набуття у власність частини спірної квартири вселилася у кімнату площею 15 кв.м, у кімнату ж площею 14,10 кв. м вона не вселялася. Той факт, що позивач заходила у кімнату, наймачем якої був ОСОБА_8 та провела там деякі опоряджувальні роботи не свідчить про її вселення у цю кімнату на правах члена сім'ї наймача.

Видача ОСОБА_8 на ім`я позивачки довіреність для вирішення питання про приватизацію частини квартири не свідчить про те, що він надав згоду на вселення позивачки у частину квартири, наймачем якої він був.

За матеріалами справи не встановлено, що позивач та ОСОБА_8 проживали однією сім'єю та вели спільне господарство. Сама позивач вказує, що надала ОСОБА_8 у позику грошові кошти для покриття заборгованості за комунальні послуги, що свідчить про відсутність єдиного сімейного бюджету.

Постійним місцем проживання позивачки була кімната площею 15 кв.м у спірній квартирі, яку вона придбала за договором купівлі - продажу, а не вся квартира.

Покази свідків не підтвердили ні факту надання ОСОБА_8 згоди на вселення позивачки у частину квартиру, наймачем якої він був, ні факту вселення у цю частину квартири. Добросусідські відносини самі по собі не породжують право користування житловою площею у комунальній квартирі.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що стаття 158 ЖК не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Проте, зазначення судом першої інстанції у рішенні цієї норми не призвело до неправильного вирішення спору. З рішення суду вбачається, що дана норма судом лише процитована, проте до спірних правовідносин не застосована.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 06.11.2018

Головуючий

Судді