У х в а л а

30 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 592/8514/17

провадження № 61-45434ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 18 вересня 2018 року в справі за позовом комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня № 1» до ОСОБА_2 про стягнення боргу, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня № 1» про визнання незаконними дій відповідача, відшкодування витрат на поліпшення орендованого майна та завданої шкоди,

В с т а н о в и в:

25 жовтня 2018 року ОСОБА_2 надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 18 вересня 2018 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить суд касаційної інстанції оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати частково, постанову апеляційного суду скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина 2 статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Вказану касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2018 року та постанови апеляційного суду Сумської області від 18 вересня 2018 року і ОСОБА_2 не порушує питання про поновлення цього строку.

Ураховуючи наведене, суд позбавлений повноважень поновити строк на касаційне оскарження з власної ініціативи.

Таким чином, ОСОБА_2 необхідно надіслати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій вказати поважність причин пропуску цього строку та надати відповідні докази.

Також, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Натомість, у прохальній частині касаційної скарги заявлено клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору, з посиланням на судове рішення Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі № 761/24881/16-ц, а також на те, що судом першої інстанції його звільнено від сплати судового збору.

Разом з цим, відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, судове рішення ВеликоїПалати Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі № 761/24881/16-ц відсутнє, натомість відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у зазначеній справі, питання стосується звільнення споживача, право якого порушено, від сплати судового збору, відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з частиною 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, у порядку передбаченому законом, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний період.

Жодних доказів, на підтвердження важкого майнового стану ОСОБА_2 не надано.

Крім того, з матеріалів касаційного провадження та оскаржуваних судових рішень не вбачається, що права ОСОБА_2, як споживача, порушено, водночас правовідносини між сторонами випливають з договору, укладеного ОСОБА_2, як фізичною особою-підприємцем.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав, відповідно до яких ОСОБА_2 можливо звільнити від сплати судового збору, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Таким чином, ОСОБА_2 необхідно надати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1%ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви).

Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви).

Частиною третьою статті 6 вказаного Закону визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум в розмірі 1 600 грн.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

З оскаржуваної постанови апеляційного суду Сумської області від 18 вересня 2018 року убачається, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позову КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 1» до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, сторонами не оскаржується, та відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядалося.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просить визнати незаконними дії головного лікаря КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 1» та у відшкодування майнової шкоди стягнути з лікарні 962 772 грн 11 коп. у подвійному розмірі та 100 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Отже, ОСОБА_2 заявлено вимоги майнового характеру та одну вимогу немайнового характеру.

Ціна позову в даній справі становить 2 025 544 грн 22 коп.

Враховуючи наведене, за подання касаційної скарги на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 18 вересня 2018 року ОСОБА_2 необхідно сплатити 16 000 грн судового збору за вимоги майнового характеру (стягнення майнової та моральної шкоди) та 1 280 грн за одну вимогу немайнового характеру (визнання дій головного лікаря КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 1» незаконними).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України установлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Отже, касаційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Сумської області від 18 вересня 2018 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 20 січня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі неподання заяви для поновлення строку касаційного оскарження або якщо наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк інших вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Пророк