АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 601/194/17Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/789/152/18 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2018 року м. Тернопіль

Колегія суддів апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Танцюра О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 601/194/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ДельтаБанк" на рішення Кременецького районного суду від 27 листопада 2017 року (ухваленого Мочальською В.М.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ДельтаБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитною лінією,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось із зазначеним позовом посилаючись на те , що 28 березня 2013 року між ним та ОСОБА_2 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви №002-19005-2803132, відкрито картковий рахунок, встановлено ліміт кредитної лінії 50000 гривень, видано платіжну карту та ПІН- код до неї. Посилаючись на неналежне виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 62669.60 грн., яка складається з 43721.15грн.-заборгованості за кредитом, 18948.45 грн-. заборгованості за відсотками.

Рішенням Кременецького районного суду від 27 листопада 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ "ДельтаБанк" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на незаконність рішення, невідповідність фактичним обставинам справи.

Апелянт вказав на помилковість висновку суду про недоведеність факту укладення кредитного договору, оскільки згідно пропозиції позичальника договір є укладеним з моменту прийняття (акцепту) банком зазначеної пропозиції - дати підписання банком пропозиції та скріплення її печаткою. Факт отримання відповідачкою грошей та виконання умов цього договору підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, з якого вбачається отримання позичальником грошей, повернення частини позики, сплата відсотків за користування нею.

ОСОБА_3 надала відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що позивач не долучив до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг і Тарифи банку, які є невід'ємною частиною договору, що позбавляє суд можливість переконатись з якими умовами вона була ознайомлена і погодилась. Вказані умови. За відсутності на них її підпису, не можуть вважатись частиною договору, а їх положення регулювати взаємовідносини між ними. Заява є лише пропозицією і не свідчить про факт укладення договору та що її наслідком було отримання грошей. Банк не надав документального підтвердження - виписки з карткового рахунку, яка є належним та допустимим доказом про те, що на рахунок відповідачки було перераховано кредитні кошти. Розрахунок заборгованості, наявний в матеріалах справи, містить грубі помилки в сторону завищення, про що вона вказувала у запереченнях на позов.

Позивач не довів, що до підписання пропозиції вона була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Підписана нею заява не містить детального розпису загальної вартості кредиту. Звертає увагу суду на те, що суд визнав явку позивача обов'язковою, однак банк на неодноразові виклики в судові засідання не з'являвся та не надавав доказів на підтвердження заявлених вимог.

Апелянт, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився.

ОСОБА_2 надіслала суду заяву про розгляд справи в її відсутності.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 березня 2013 року ОСОБА_5 звернулась до ПАТ «Дельта Банк» з заявою № 002-19005-280313, в якій просила відкрити їй поточний рахунок № НОМЕР_1 з використанням платіжної картки та встановити ліміт Кредитної лінії в розмірі 50 000 грн (п.п. 1.1-1.3, 1.5). У цій заяві ОСОБА_2 підтвердила своє розуміння та згоду з тим, що моментом укладення договору є дата підписання банком цієї пропозиції і скріплення печаткою (п. 2.1). Кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку , визначеному п. 2.4 частини 2 пропозиції - 364 календарні дні. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цій пропозиції, та не потребує підписання додаткових угод. До підписання нею пропозиції, вона була ознайомлена в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення ліміту Кредитної лінії), орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України (п. 2.5) та її повідомлено, що чинна редакція Правил і Тарифів розміщені на офіційному сайті Банку і вона зобов'язана періодично ознайомлюватися з ними з метою перевірки їх чинності та ознайомлення зі змінами до них, а також перевіряти правильність здійснених операцій за рахунком у спосіб та в порядку, визначеними у Правилах (п.5). ОСОБА_2 погодилась, що складовою та невід'ємною частиною пропозиції є Правила та Тарифи Банку, з якими вона попередньо ознайомлена, повністю згідна, розуміє їх зміст, положення і зобов'язується неухильно дотримуватись (п. 7) та підтвердила, що отримала від банку автентичний примірник пропозиції, Правил та Тарифі, кредитну карту НОМЕР_2 з ПІН кодом за тарифним пакетом "Кредитна карта №1 Еволюція лояльна" в дату їх підписання (п.п. 8, 10).

Згідно розрахунку ціни позову станом на 11 січня 2017 року заборгованість за кредитом становить 62 669,60 грн, з яких просрочене тіло кредиту - 43 721,15 грн та заборгованість за відсотками - 18 948,45 грн (а.с. 4).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем виникнення між сторонами договірних зобов`язань. При цьому суд вказав, що сама по собі заява №002-19005-2803132 є лише пропозицією, адресованою банку і не є доказом виникнення у відповідача зобов'язань. Позивачем на підтвердження факту укладення кредитного договору не долучено підписаний відповідачкою Правил та Тарифів банку, що позбавляло суд можливості переконатись, з якими умовами вона була ознайомлена та не надано доказів про отримання нею кредитних коштів.

Апеляційний суд не погоджується повністю з висновками суду.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви додавалась заява № 002-19005-280313, тарифи банку та розрахунок ціни позову.

Згідно долучених тарифів на обслуговування платіжної картки тарифного пакету "Кредитна карта №1 "Еволюція Лояльна" частка обов'язкового повернення тіла кредиту становить 2% від суми використаних коштів станом на день розрахунку; пільговий період для погашення заборгованості за кредитом 55 днів, обов'язковий мінімальний платіж складається з частини обов'язкового повернення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредитом (тариф 1.6.7), процентів за недозволений овердрафт (тариф 1.6.4), штраф за просрочену заборгованість (тариф 3.1) та суми заборгованостей минулих періодів.

Відповідно до розділу 1 Обслуговування карткового рахунку та кредитної лінії, процент за користування відновлювальною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду та для здійснення операцій з видачі готівки з карткового рахунку у банкоматах та /або касах банку - 4% в місяць (1.6.2); процент за користування відновлювальною кредитною лінією для здійснення операцій в торгово-сервісній системі - 0,0001% (1.6.1); процент за позитивний залишок - 10% (1.6.3); процент за недозволений овердрафт - 48% (1.6.4); плата за обслуговування кредитного рахунку 9,90 грн щомісячно сплачується з витратного ліміту (п. 1.7); плата за повідомлення (СМС) про здійснені операції - 5 грн щомісячно сплачується з витратного ліміту (п. 1.9.2).

У розділі 2 передбачено тарифи за здійснення операцій за картковим рахунком: " за поповнення карткового рахунку через касу АТ "Дельта Банк" та через інші канали поповнення; видачу готівки через касу та банкомат АТ "Дельта Банк" та банкомати інших мереж (п. 2.1, 2.2); комісію за проведення операцій, здійснених у валюті, відмінній від валюти картрахунку (п. 2.4).

Розділ 3 встановлює штраф за просрочену заборгованість обов'язкового, мінімального платежу - 0,01 %, але не менше та /або не більше 75 грн за кожен факт просрочення.

Заява № 002-19005-280313 та тарифи банку підписані сторонами, містять умови кредитування.

Наведене свідчить про те, що сторони погодили всі істотні умови кредитного договору.

Про долучення до позовної заяви тарифів на обслуговування платіжної картки, обумовленого тарифного пакету, зазначено у позовній заяві у розділі додатки та вони знаходяться на звороті 5 сторінки справи. Суд першої інстанції не звернув на це уваги та помилково вказував на відсутність тарифів банку і недоведеність умов кредитування ОСОБА_2 за відкритою кредитною лінією та виданою карткою НОМЕР_2 та факту укладення кредитного договору.

Місцевий суд посилався на те, що недолучення позивачем до матеріалів справи підписаних відповідачкою Правил та Тарифів банку позбавляє його можливості встановити з чим було ознайомлено відповідачку при подачі заяви, тобто на яких умовах надавалась дана фінансова послуга. При цьому суд посилався на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року.

У вказаній постанові Верховний Суд України зазначав, що умови надання споживчого кредиту фізичним особам передбачали збільшену позовну давність тривалістю в 5 років, не містили підпису позичальника, тому не можуть вважатись складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Крім цього, у заяві позичальника домовленості щодо збільшення позовної давності не було.

Отже, Верховним Судом України правовий висновок зроблено з приводу позовної давності, передбаченого в Умовах надання споживчого кредиту у зв'язку з тим, що згідно чинного цивільного судочинства загальний строк позовної давності становить 3 роки (погіршення становища позичальника).

Такі обставини відсутні у справі, яка переглядається, тому судом невірно застосовано судове рішення Верховного Суду України.

Позивач на підтвердження факту надання кредитних коштів та невиконання обов'язку з їх повернення надав розрахунок заборгованості, в якому відображено зняття коштів та їх повернення відповідачкою.

Зняття коштів мало місце: 4 квітня 2013 року - 20 000 грн; 20 червня 2013 року - 10 000 грн; 26 вересня 2013 року - 15 000 грн; 23 вересня 2014 року - 4 000 грн; 26 вересня 2014 року - 2 000 грн; 29 вересня 2014 року - 2 000 грн; 24 вересня 2014 року - 2 000 грн; 1 жовтня 2014 року - 2 000 грн; 7 жовтня 2014 року - 6 000 грн; 10 жовтня 2014 року - 2 000 грн; 3 жовтня 2014 року - 2 000 грн; 13 жовтня 2014 року -1 400 грн (загалом 68 400 грн), а повернення: 23 травня 2013 року - 21 205, 17 грн; 19 липня 2013 року - 2 000 грн; 23 серпня 2013 року - 2 000 грн; 16 вересня 2013 року - 2 000 грн; 22 жовтня 2013 року - 992,56 грн; 22 листопада 2013 року - 1 188,12 грн; 20 грудня 2013 року - 1 188,12; 20 січня 2014 року - 1 188,12; 24 лютого 2014 року - 1 188,12 грн; 24 березня 2014 року - 1 300 грн; 18 квітня 2014 року - 1 200 грн; 22 травня 2014 року - 1 100 грн; 23 червня 2014 року - 1 000 грн; 18 липня 2014 року - 925 грн; 21 серпня 2014 року - 2 000 грн;23 серпня 2013 року - 2 000 грн;23 серпня 2013 року - 1 100 грн; 18 вересня 2014 року - 2 000 грн;23 серпня 2013 року - 2 000 грн;23 серпня 2013 року - 1 000 грн; 16 жовтня 2014 року - 1 400 грн; 18 листопада 2014 року - 2 860 грн; 18 грудня 2014 року - 2 780 грн; 21 січня 2015 року - 3 030 грн; 20 лютого 2015 року - 2 800 грн; 27 березня 2015 року - 2 300 грн; 26 березня 2015 року - 320 грн; 23 квітня 2015 року - 2 810 грн (всього 58 845,51 грн).

З матеріалів справи вбачається, що 3 травня 2017 року ОСОБА_2 зверталась із зустрічною позовною заявою про захист прав споживача та визнання кредитного договору (договору кредитної лінії) № 002-19005-280313 недійсним, посилаючись на те, що банком грубо порушені вимоги чинного законодавства з питань кредитування, а саме ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", п. 3.4 розділу 3 Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а саме на відсутність у заяві відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 23-28).

У зустрічній позовній заяві відповідач вказувала на невідповідність розрахунків. Звертала увагу на те, що 23 травня 2013 року позивач за зустрічним позовом сплатив 21 205,17 грн кредиту, з яких 20 000 грн зараховано на сплату кредиту, який отримано 4 квітня 2013 року, а 1 175, 41 грн зараховано на сплату відсотків, в той час, коли відповідно до умов тарифів пільговий період по кредитній лінії 55 днів, тобто банк безпідставно стягнув з неї 1 175,41 грн. Зазначала, що така ситуація повторювалась при кожному платежі та що мали місце розбіжності у незарахуванні незначних сум сплачених позичальником в погашення кредиту.

У запереченні на позовну заяву ОСОБА_2 також звертала увагу на неправильність проведеного розрахунку, а саме в графі 17 "Платежі" загальна сума погашення по кредиту становить 58 945,41 грн (в тому числі графа 6 оплачено кредит 36 616 грн, графа 9 оплачено відсотки 22 329,51 грн), в графі 18 наведено зняття готівки - загальна сума 68 400 грн, тому залишок редиту складає 31 784 грн (68 400-36616), а в розрахунку вказано 43 721,15 грн. Зазначила про безпідставне незастосування пільгового періоду 55 днів (а.с. 29-31).

За клопотанням ОСОБА_2 судом долучено до матеріалів справи аналіз розрахунку ціни позову, в якому відображені "відхилення" (а.с. 57-59).

Наведене свідчить про те, що ОСОБА_2, заперечуючи суму боргу, не заперечувала факту укладення кредитного договору (просила визнати його недійсним) та отримання коштів за цим договором.

За клопотанням ОСОБА_2 про визнання обов'язкової явки представника ПАТ "Дельта Банк" суд виніс ухвалу про виклик в судове засідання представника позивача для дачі пояснень у справі, яка була отримана банком 29 травня 2017 року (а.с. 34, 37, 39, 40, 44). Після цього, судові засідання призначалися на 9 та 26 червня, 13 липня, 7 серпня, 6 жовтня та 3 і 27 листопада 2017 року, однак, за наявності даних про належне завчасне повідомлення ПАТ "Дельта Банк" про день та час слухання справи, представник жодного разу в судове засідання не з'явився.

Належне повідомлення ПАТ "Дельта Банк" про призначені судові засідання підтверджуються повідомленнями про вручення поштового відправлення: на судові засідання: 9 червня (вручено 29 травня, а.с. 44), 26 червня (вручено 14 червня, а.с. 49), 13 липня (вручено 29 червня, а.с. 51), 7 серпня (вручено 21 липня, а.с. 56), 3 листопада (вручено 11 жовтня, а.с. 64), 27 листопада (вручено 10 листопада 2017 року, а.с. 69).

Наведене свідчить про те, що позивач не бажав з'являтись в судові засідання та вважав достатніми докази, надані ним до позовної заяви за такої значної кількості повідомлень про призначені судові засідання у цій справі.

Згідно чинного законодавства у сфері банківських послуг, належним доказом підтвердження факту користування кредитними коштами та розміру заборгованості, тобто їх зняття, нарахування відсотків, списання коштів за надання послуг (згідно тарифів за зняття коштів в інших банкоматах, СМС повідомлення про здійснені операції, комісії, перегляд залишку у інших банкоматах та інше), які сплачуються з витратного ліміту, є виписка по рахунку, який за умовами договору відкривався позичальнику.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, статей 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 12 ЦПК України (ст. 10 в редакції, діючій на час розгляду справи) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Статтею 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий судовий розгляд. Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін. Європейський Суд звертає увагу судів на фактичну змагальність сторін у процесі, перевіряючи відсутність будь-яких процесуальних і фактичних привілеїв у сторін.

У частині 2 статті 13 ЦПК України зазначено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Зважаючи на обов'язок позивача по доведенню позовних вимог та заперечення відповідача про неправильність розрахунку щодо збільшення розміру виданих коштів, неврахування тарифу - 55 днів пільгового періоду та відхилення у розрахунках, на які неодноразово посилалась відповідачка, апеляційний суд вважає недоведеним розмір заборгованості за укладеним кредитним договором.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду про відсутність договірних відносин між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2, однак вважає недоведеним розмір заборгованості за відкритою відповідачці кредитною лінією, а тому рішення суду слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДельтаБанк" задовольнити частково.

Рішення Кременецького районного суду від 27 листопада 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити Публічному акціонерному товариству "ДельтаБанк" у позові до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг з кредитування з використанням платіжної картки №002-19005-280313 від 28 березня 2013 року.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню не підлягає як малозначна.

Повний текст рішення складено 11 квітня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська