Провадження № 2/317/1369/2018
Справа № 317/3571/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мінгазова Р.В.

при секретарі Балковій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Позивач просить визнати за неюправо власності на ? частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, збудований в період спільного проживання з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано 01.1.1980 року та який до цього часу не розірвано. Право власності на спірний будинок зареєстровано за їх обопільною згодою на відповідача, однак на сьогоднішній час між сторонами виник спір з приводу розподілу спільного майна подружжя, в тому числі і житлового будинку. Спільних дітей сторони не мають.

У судове засідання сторони не з'явились, надали заяви в яких позивач позов підтримав, просив задовольнити та розглянути справу за його відсутності, а відповідач позов визнав, також просив розглянути справу за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 01.11.1980 року встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 01.11.19801 року уклали шлюб, про що Григорівською сільською радою Запорізького району Запорізької області зроблено відповідний актовий запис № 21. Після укладення шлюбу позивачка набула прізвище «ОСОБА_2».

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2004 року вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_3 належить цілком на праві власності ОСОБА_2.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок, складений станом на 13.10.2004 р., він має загальну площу 312,8 кв.м., житлову площу 75,6 кв.м.

На час розгляду справи питання поділу спільного майна подружжя врегульоване наступним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю, оскільки побудований у шлюбі. Оскільки відомостей про існування будь-якої домовленості між сторонами стосовно цього майна матеріали справи не містять, суд приходить до висновку, що частки позивача та відповідача в праві спільної сумісної власності на житловий будинок є рівними і повинні бути визначені в розмірі ? частини за кожним.

За приписами ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд констатує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення, а тому суд приймає визнання позову відповідачем позову в цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 88, 141, 142, 89, 265-267 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5 виданий 23.03.2002 року Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, НОМЕР_3, виданий 23.03.2002 року Запорізьким РВ ГУМВС України в Запорізькій області) про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5 виданий 23.03.2002 року Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області) право власності на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 352 грн. 40 коп. (триста п'ятдесят дві грн. 40 коп.).

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Запорізькому районі Запорізькій області повернути 50 % сплаченого ОСОБА_1 судового збору на розрахунковий рахунок 8122, МФО 899998, банк отримувача - Казначейство України, згідно квитанції від 24.10.2018 року № МР_АВ260683ВАV_3680399, а саме суму у розмірі 352 грн. 40 коп. (триста п'ятдесят дві грн. 40 коп.) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Р.В. Мінгазов