Дата документу 06.11.2018 Справа № 320/2146/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/2146/18 Головуючий у 1 інстанції Іваненко О.В.
Провадження №22ц/807/102/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначав, що 16 квітня 2017 року померла його бабуся, ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири №52, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Інтеркультурна,

буд. 143. Інша 1/2 частина належить третій особі ОСОБА_3

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_7, був її син, його батько - ОСОБА_8, який помер 05 березня 1994 року. Спадщину після померлого батька позивач прийняв шляхом постійного проживання на день смерті зі спадкодавцем, оскільки на час смерті батька, він був малолітнім. Крім нього, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є відповідачі, дружина померлого, його мати ОСОБА_5 та донька, його сестра ОСОБА_6, які також прийняли спадщину після померлого ОСОБА_8 шляхом постійного проживання на день смерті зі спадкодавцем.

Зазначав, що він є спадкоємцем за правом представлення після смерті бабусі, ОСОБА_7 Спадщину він прийняв шляхом подачі заяви про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно він не має можливості в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Враховуючи вищевикладене позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири №52, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Інтеркультурна буд. 143, після померлої 16 квітня 2017 року бабусі, ОСОБА_7

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири №52, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Інтеркультурна буд. 143, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, яка померла 16 квітня 2017 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 всі понесені скаржником судові витрати по сплаті судового збору.

ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання 19.10.2018 року ,про що свідчить його особистий підпис в рекомендованому повідомленні до суду не з»явився . Перед судовим засіданням апеляційного суду надійшла заяву про перенесення слухання справи у звязку з неможливістю присутності в судовому засіданні з боку представника апелянта ОСОБА_9 . Будь - яких доказів що вказана особа є представником ОСОБА_3 до заяви не надано, апеляційне провадження по справі відкрито за скаргою ОСОБА_3 13.07.2018 року і судова колегія ,з урахуванням приписів ч.1,п.10 ч.2 ст.2 ЦПК України щодо обовязку суду та учасників процесу керуватися завданням цивільного судочинства, до складу якого входить своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, вважає зазначені причини неявки до суду неповажними і розглядає справу за відсутності особи яка подала апеляційну скаргу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників процесу,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Судом встановлено, що 16 квітня 2017 року померла бабуся позивача, ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ЖС №390440, актовий запис №660 (а.с.8).

Розділ ІІІ ЦК України визначає перелік цивільних прав та їх правовий статус.

Відповідно до статті 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

При цьому відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку.

Такий висновок міститься у постанові Верховного суду від 10.05.2018 року по справі 330/7725/15-ц.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на частину квартири №52, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Інтеркультурна, буд. 143, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого "Мелітопольжитлосервіс" від 17.05.1999 року та знаходилась у спільній сумісній власності (а.с.13).

В матеріалах справи міститься довідка КП "Мелітопольського міжміського бюро технічної інвентаризації" від 31.01.2018 р., згідно якої право власності на квартиру №52, розташовану у житловому будинку №143 по вулиці Інтеркультурній в місті Мелітополі Запорізької області зареєстровано в спільній сумісній власності 2-х співвласників за фізичними особами: ОСОБА_7 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.05.1999 року (а.с. 12)

Однак, судом першої інстанції помилково встановлено, що саме ? частка вищезазначеної квартири є об»єктом спадкування і повинна належати ОСОБА_3, оскільки, згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.05.1999 року частки не визначені.

Відповідно до ст. ст. 1220, 1217, 1266 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Онуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд виходив із того, що будь-які інші спадкоємці на частину належної спадкодавцю ОСОБА_7 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 відсутні, а позивачем належними, допустимими та достовірними доказами доведено своє право на спадкування за законом спірної нерухомості після померлої ОСОБА_7

Проте, колегія суддів вважає такий висновок суду невірним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки при зверненні до суду першої інстанції із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом ОСОБА_4 зазначив ОСОБА_3 як третю особу, вказавши неправильно його адресу мешкання. Крім того, позивачем при зверненні до суду з позовною заявою, не було зазначено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7,

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 та матеріалів спадкової справи його матірю зазначена ОСОБА_7 (а.с.98), він на підставі ст. 1261 ЦК України входить у першу чергу права на спадкування за законом на майно спадкодавця ОСОБА_7

За повідомленням приватного нотаріуса ОСОБА_10 Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_3 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із пропуском строку прийняття спадщини.

Відповідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушне, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Суд першої інстанції не з'ясував належним чином коло спадкоємців, не перевіривши доводи позивача, який стверджував про себе, як фактично єдиного спадкоємця, що вказує на його недобросовісність, оскільки він не повідомив суд про сина померлої , який нарівні з ним є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його бабусі .А тому належним відповідачем має бути інший спадкоємець, з яким у позивача існує спір щодо права спадкування.

Тлумачення статті 42 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Втім судом першої інстанції, в порушення статей 42,189 ЦПК України не вирішено питання щодо складу осіб, які мають брати участь у розгляді справи, а апеляційний суд позбавлений такої процесуальної можливості усунути такі недоліки.

Позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду першої інстанції з позовом, вказавши всіх осіб, які повинні брати участь у розгляді у справи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, оскільки станом на час розгляду справи не визначені ідеальні частки у квартирі і є інші спадкоємці,яки претендують на спадкове майно, а саме: син померлої ОСОБА_7 ОСОБА_3, спадкоємець першої черги, який не був залучений в якості відповідача при розгляді позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спірну частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищенаведене, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції колегія вважає, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення, яке не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Згідно до вимог ч.ч.1,13 ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з позивача понесені скаржником витрати по сплаті судового збору за оскарження рішення в апеляційному порядку.

Керуючись положеннями ст. ст. 141,367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 травня 2018 року у цій справі - скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

«У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування відмовити.»

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в сумі 1 500 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: