КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 754/14247/17
№ апеляційного провадження:22-ц/824/4968/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

10 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку ст.. 369 ЦПК України справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 1 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вона є пенсіонером за віком, на час звернення до суду її вік становить 74 роки.

Зазначила, що її єдиним доходом є пенсія, яка станом на вересень 2017 року становить 1531,16 грн., інших джерел доходу вона не має.

Також зазначила, що вона є самотньою літньою жінкою, чоловіка або іншої близької людини, яка може допомагати та матеріально підтримувати, вона не має. Пенсія, яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімуму проживання, оскільки частину вона одразу після отримання віддає на сплату комунальних послуг.

Крім того, вона страждає на ряд захворювань, внаслідок чого потребує щомісячного медикаментозного лікування, на що витрачає щомісячно приблизно 500 грн. Сума, яка залишається, є меншою, ніж мінімальний прожитковий мінімум, і їй ледь вистачає на харчування. Побутовими предметами першої необхідності вона забезпечити себе не може.

Вказує на те, що хоча вона і проживає разом зі своєю донькою, остання матеріально не допомагає, хоча працює та заробляє достатньо.

Посилаючись непрацездатність, скрутне матеріальне становище, необхідність лікування, відсутність інших джерел доходу, крім пенсії, просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до зміни матеріального та сімейного стану сторін.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 1 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 300 грн., починаючи з 30 жовтня 2017 року до зміни матеріального та сімейного стану сторін.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач, через свого представника подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_5

ОСОБА_5 є пенсіонером з 17 жовтня 1998 року та отримує пенсію у розмірі 1531,16 грн. на місяць, згідно довідки Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 7 вересня 2018 року.

Згідно медичної документації, з 12 жовтня 2015 року по 21 жовтня 2015 року позивач перебувала на лікуванні у КМКЛ № 1, 3 листопада 2015 року отримувала консультацію в ДУ «Інститут серця МОЗ України», має призначення лікарів на медикаментозне лікування.

Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських праві ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Згідно ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

За ч.2 ст.205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році:1) мінімальна зарплата:у місячному розмірі: з 1 січня - 3723 грн.; у погодинному розмірі: з 1 січня - 22,41 грн.,2) прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 грн., з 1 липня - 1777 грн., з 1 грудня - 1853 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 грн., з 1 липня - 1841 грн., з 1 грудня - 1921 грн.; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 грн., з 1 липня - 1435 грн., з 1 грудня - 1497 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є непрацездатною особою та потребує матеріальної допомоги, у відповідача, по відношенню до неї виникає обов'язок щодо її утримання.

Відтак, з урахуванням вказаних розмірів, суд вважає, що позивач потребує надання матеріальної допомоги, оскільки розмір її пенсії незначно перевищує розмір прожиткового мінімуму.

Проте з таким висновком суду першої інстанції повною мірою погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним

Згідно ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Тобто вищезазначеною статтею визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків.

Тому моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Вирішуючи спір суд першої інстанції не врахував сімейний та матеріальний стан ОСОБА_4, яка є матір'ю-одиначкою, утримує малолітню дитину, 2006 року народження , її дохід як СПД за 2016 рік складає 27 990 грн., за шість місяців 2017 року - 15 600 грн.

Також суд першої інстанції не врахував, що сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум.

Згідно діючого законодавства держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому суди при постановленні рішень мають зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

ОСОБА_5 є пенсіонером з 17 жовтня 1998 року та отримує пенсію у розмірі 1531,16 грн. на місяць, згідно довідки Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 7 вересня 2018 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач отримує пенсію у розмірі, меншому за встановлений Державним бюджетом України розмір, у зв'язку із чим підлягає стягнення аліментів на користь позивача з відповідача, оскільки як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримує заробітну плату в середньому у розмірі 2325 грн., що підтверджується довідкою ДПІ Деснянського району ГУ ДФС України в місті Києві, наявною в матеріалах справи, а пенсія ОСОБА_5 перевищує прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений станом на 1 грудня 2018 року у розмірі 1497 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 1 жовтня 2018 року скасувати, прийняти постанову наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді