Справа № 745/808/17 Провадження № 22-ц/795/531/2018 Головуючий у I інстанції - Смаль І. А. Доповідач - Висоцька Н. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

із секретарем -Зіньковець О.О.

учасники справи:

позивач - Моторно (транспортне) страхове бюро України,

відповідач - ОСОБА_2,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2018 року (місце ухвалення рішення суду - смт Сосниця, дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - 26 лютого 2018 року) у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов»язаних із здійсненням виплати,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов»язаних із здійсненням виплати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2015 році на території Республіки Білорусь мала місце ДТП за участю якої одним з транспорних засобів був ТЗ марки «Мазда», д.р.н. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 та є винною у скоєнні ДТП.

Згідно довідки ДАІ відповідач пред»явив на місці ДТП страховий сертифікат «Зелена картка» UA 015/10099078, оформлений на бланку ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

03.12.2015 МТСБУ здійснило виплату Білоруського бюро транспортного страхування у розмірі 501,88 євро, що станом на 03.12.2015 в національній валюті складало 19 454 грн.

В позові позивач посилається, що страховий сертифікат не був чинний на час ДТП. Обгрунтовує тим, що страховий сертифікат виданий по відношенню до іншого транспортного засобу, ніж той яким керував відповідач під час завданої ДТП, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заперечує справжність страхового сертифікату «Зелена картка».

Зазначає, що 09.06.2017 позивач направляв відповідачу претензію про компенсацію витрат у добровільному порядку, проте кошти відповідач не повертає. На підставі викладеного позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь витрати в розмірі 19 454 грн та сплачений судовий збір.

Рішенням Сосницького районного суду від 23.02.2018 у задоволенні позовних вимог МТСБУ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат, пов»язаних із здійсненням виплати - відмовлено. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_2 3500 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано недоведеністю позивачем неправомірності дій відповідача ОСОБА_2, причинного зв»язку між відповідачем та шкодою, а також вини, а коли це було наслідком джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду МТСБУ подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити ОСОБА_2 на належного відповідача, а саме - ОСОБА_5, скасувати рішення місцевого суду від 23.02.2018, прийняти нове про задоволення позову, яким стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача понесені витрати в розмірі 19 454 грн, та судовий збір в розмірі 1600 грн, відмовити в задоволенні понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 в розмірі 3500 грн з позивача.

Доводи скарги зводяться до того, що рішення місцевого суду від 23.02.2018 ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В скарзі заявник посилається, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про заміну первісного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_5, оскільки позивачу стало відомо лише після відкриття провадження у справі про те, що ОСОБА_2 на підставі нотаріальної довіреності від 10.02.2011 передала право користування та розпорядження автомобілем марки «Мазда» громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в свою чергу ОСОБА_3 на підставі нотаріальної довіреності передав право користування та розпорядження автомобілем ОСОБА_5, який вчинив дві ДТП на території Республіки Білорусь.

Зазначає, що 23.02.2018 під час відкриття підготовчого судового засідання судом не було постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду відповідно до ч. 2 ст. 200 ЦПК України.

Необгрунтованість судового рішення, в частині стягнення з позивача на користь відповідача втрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн, заявник обґрунтовує тим, що судом в порушення вимог ч. 9 ст. 83, ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України стягнуто такі витрати, крім того, остаточний розрахунок суми судових витрат понесених відповідачем не були заздалегідь надані або направлені сторонам у справі, такі докази не можуть братися до уваги при ухваленні рішення, належними та допустимими доказами понесені судові витрати відповідачем не доведено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на законність та обґрунтованість рішення місцевого суду від 23.02.2018. Зазначає, що у 2011 році оформила нотаріальну довіреність на ОСОБА_7 та ОСОБА_4, згідно якої уповноважила вказаних громадян розпоряджатись автомобілем на власний розсуд. З часу видачі довіреності автомобіль більше не бачила, ніколи ним не керувала, жодного з кордонів не перетинала, тим паче не керувала автомобілем на час скоєння ДТП, страхових карток та Зелених карт не укладала, відношення до підробки не має, а тому у позивача не має жодних підстав для стягнення з ОСОБА_2 виплат. Що ж до судових витрат, зазначає, що понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500 грн підтверджуються ордером, розрахунком оплати витрат на правову допомогу та актом виконаних робіт, які маються у справі.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 14.07.2015 на території м. Гомель Республіки Білорусь о 19.01 год та о 19.10 год сталося дві ДТП за участю транспортного засобу Мазда 626, номерний знак НОМЕР_1. За обома ДТП потерпілими визнано ОСОБА_8, який керував автомобілем марки Вольво 850, реєстраційний номер НОМЕР_4, та ОСОБА_9, який керував автомобілем марки Фольксвеген Транспортер, реєстраційний номер НОМЕР_5. Винуватцем обох ДТП визнано ОСОБА_5, жителя АДРЕСА_1, який керував автомобілем Мазда 626, номерний знак НОМЕР_1. У двох довідках від 14.07.2015 зазначено, що власником транспортного засобу Мазда є ОСОБА_2 Страхове свідоцтво серія НОМЕР_6 з 30.07.2014 по 29.07.2015 видане МТСБУ (а.с. 125, 126).

В матеріалах справи наявні довідки Білоруського бюро по транспортному страхуванню, з яких вбачається, що вартість завданих збитків внаслідок ДТП становить: потерпілому ОСОБА_9 - 253,78 Євро, потерпілому ОСОБА_8 - 501,88 Євро (а.с. 127-130).

Наказами МТСБУ від 16.10.2015 № 5215 та № 6144 про компенсацію витрат, пов»язаних з врегулюванням претензії Бюро Білорусь заступнику головного бухгалтера Нечасу О.І. перерахувати на рахунок централізованого страхового резервного фонду страхових гарантій МТСБУ на рахунок Бюро Білорусі 253,78 євро та 501, 88 євро як компенсацію понесених ним витрат на виплату гонорару за врегулювання претензій, що виникли внаслідок ДТП на території Білорусі за фальшивою «Зеленою карткою» (а.с. 131, 132).

З довідок департаменту фінансів МТСБУ від 15.05.2017 № 5-41/11510 та № 5-41/11507 про розмір виплати страхового відшкодування за фальшивою «Зеленою карткою» вбачається, що 07.12.2015 та 22.10.2015 МТСБУ була здійснена виплата страхового відшкодування на користь Belarusian Transport Insurance Bureau по платіжному дорученню № 2259 у сумі 501,88 євро та № 2239 у сумі 253,78 євро, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день сплати складає суму 12939,33 грн та 6514,67 грн відповідно (а.с. 135, 136).

З листа ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адресованого МТСБУ від 14.08.2015 № 4387 вбачається, що ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» визнає сертифікат міжнародного страхування «Зелена карта» UА015/10099078 фальшивим (а.с. 33).

09.06.2017 Департамент міжнародного страхування МТСБУ надсилав претензію ОСОБА_2, в якій останній пропонувало компенсувати МТСБУ 19454,00 грн у добровільному порядку (а.с. 41).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.09.2006 ОСОБА_2 прийняла у спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_11 автомобіль марки Мазда 626, 1985 року випуску, двигун № НОМЕР_2, кузов № НОМЕР_3, д.н.з. НОМЕР_7 (а.с. 66).

10.02.2011 ОСОБА_2 на підставі довіреності уповноважила ОСОБА_3 та/або ОСОБА_4 котрі діють самостійно та незалежно один від одного, розпоряджатися (продати у встановленому законом порядку, обміняти, здати в оренду, укласти договір позички транспортного засобу, страхувати (цивільна відповідальність, повне Авто-КАСКО, часткове Авто-КАСКО тощо) за ціну і на умовах на свій розсуд належним транспортним засобом - автомобілем марки Мазда. Довіреність видана строком на тридцять років, з правом передоручення повноважень третім особам і дійсна до десятого лютого дві тисячі сорок першого року та зберігає чинність до припиненн її дії, з правом використання транспортного засобу на території України та за її межами за умови оформлення такого права у встановленому чинним законодавством порядку (а.с. 65).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріали справи не містять доказів винуватості ОСОБА_2 у вчиненні нею ДТП на території Республіки Білорусь, обов»язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача, доказів використання ОСОБА_2 підробленого або заміненого у незаконний спосіб страхового сертифікату «Зелена картка» не надано. Враховуючи відсутність підстав для задоволення позову судом першої інстанції з позивача на користь ОСОБА_2 стягнуто судові витрати понесені відповідачем на професійну правничу допомогу.

На підтвердження даного висновку в рішенні містяться необхідні доводи та обґрунтування, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Згідно п. 40.2 ст. 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо МТСБУ відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка» було здійснене відшкодування шкоди за страховика - члена об'єднання або власника та/або користувача зареєстрованого в Україні транспортного засобу, який використовував за кордоном підроблений або змінений у незаконний спосіб страховий сертифікат «Зелена картка» та спричинив дорожньо-транспортну пригоду, відповідні витрати МТСБУ та регламентні виплати з фонду страхових гарантій мають бути компенсовані такими особами МТСБУ в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В своїй постанові №4 від 01.03.2013 Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз»яснив, що відсутність складу злочину або складу адміністративного правопорушення не означає відсутність вини для цивільно правової відповідальності.

Проте, статті 1166, 1187 ЦК України передбачають, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, яка її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 16 Закону України «Про страхування» передбачає, що у разі виїзду зареєстрованого в Україні автотранспортного засобу на територію іншої країни - члена міжнародної системи автострахування «Зелена Картка» власник такого транспортного засобу зобов'язаний укласти договір міжнародного обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, дія якого поширюється на ці країни, та отримати від страховика - повного члена Моторного (транспортного) страхового бюро страховий сертифікат «Зелена Картка» єдиного зразка, який прийнятий в усіх країнах - членах цієї міжнародної системи страхування.

Аналогічне положення зазначено у п. 10.3. ст. 10 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), відповідно до якого договори міжнародного страхування діють на території країн, зазначених у таких договорах. Договори міжнародного страхування, які діють на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», посвідчуються відповідним уніфікованим сертифікатом «Зелена картка», що визнається і діє в цих країнах. Страховий сертифікат «Зелена картка» - страховий сертифікат єдиної форми, що застосовується в країнах - членах міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка», які зазначені і не викреслені у такому сертифікаті (п. 1.11.ст.1 Закону № 1961-IV).

Згідно пункту 17.1. статті 17 Закону № 1961-IV страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

В пункті 17.2. статті 17 цього ж Закону № 1961-IV зазначено, що поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Зразок типового поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах міжнародної системи автострахування «Зелена картка» востаннє за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України затверджений в новій редакції розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 20.03.2014 року № 81. Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

За положеннями ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини.

Таким чином, встановлено, що з вини водія ОСОБА_5 14.07.2015 сталася ДТП, про що складено довідки (а.с. 125, 126).

Не є обгрунтованими доводи апеляційної скарги про необґрунтовану відмову в заміні відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача, а саме - ОСОБА_5 враховуючи наступне.

Як вбачається, ухвалою суду першої інстанції від 23.02.2018 у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_12 про заміну неналежного відповідача у справі ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_5 відмовлено (а.с. 184-185).

Необгрунтованими є посилання на те, що позивач до відкриття провадження у справі не знав, що ОСОБА_2 на підставі нотаріальної довіреності від 10.02.2011 передала право користування та розпорядження автомобілем марки «Мазда» громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в свою чергу ОСОБА_3 на підставі нотаріальної довіреності передав право користування та розпорядження автомобілем ОСОБА_5, який вчинив дві ДТП на території Республіки Білорусь.

Матеріали справи містять довідки від 14.07.2015 про вчинення ДТП на території м. Гомель Республіки Білорусь за участю транспортного засобу Мазда 626, номерний знак НОМЕР_1, згідно яких винуватцем ДТП визнано ОСОБА_5 (а.с. 125, 126), крім того, 28.08.2015 та 23.09.2015 Білоруське бюро транспортного страхування надсилало до МТСБУ повідомлення про компенсацію витрат страхового відшкодування, де зазначено транспортний засіб: Mercedes р/н НОМЕР_8, водій: Lobanov Anatoliy (а.с. 127-130), надані копії документів позивачем також були приєднані до позовної заяви (а.с. 32,35-36).

Крім того, судом апеляційної інстанції було зроблено запит до Головного центру обробки спеціальної інформації адміністрації прикордонної служби України з відповіді якої вбачається, що за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» відомостей про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2015 по 31.12.2015 громадянкою України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в базі даних не виявлено (а.с. 242)

Враховуючи викладене зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду щодо заявленого відповідача ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на ч. 3 ст. 376 ЦПК як на підставу для скасування рішення, та не постановлення судом першої інстанції ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення суду, крім того розгляд справи по суті було призначено ухвалою від 24.11.2017 (а.с. 48) за правилами чинної на той час редакції ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про проведення 23.02.2018 року саме підготовчого судового засідання є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи.

Не ґрунтуються на нормах процесуального права і вимоги апеляційної скарги в частині заміни відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_5, оскільки суд апеляційної інстанції не наділений такими повноваженнями.

Не знайшли свого підтвердження доводи скарги щодо безпідставного стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи. До витрат, пов»язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов»язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Ч. 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріали справи містять ордер серії АА № 097564 адвоката ОСОБА_13, який є представником ОСОБА_2 (а.с. 103), розрахунок оплати витрат на правову допомогу від 15.01.2018 (а.с. 117), квитанції до прибуткового касового ордеру (а.с. 186, 187), Акт виконаних робіт від 23.02.2018 (а.с. 188).

Так, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення сум документально підтверджених та належним чином обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обгрунтованності рішення суду першої інстанції.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судове рішення у повному обсязі складено 18.04.2018.

Головуючий:Судді: