Справа № 752/6248/18
Провадження № 2/752/3905/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 травня 2018 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.

за участю секретаря Мархотка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У березні 2018 року позивач ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.10.2015 року, у розмірі 23 504,47 грн. та 1 762 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.10.2015 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Оскільки відповідач своїх зобов'язань за договором б/н від 15.10.2015 року не виконує виникла заборгованість, про стягнення якої позивач звернувся до суду з позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12.04.2018 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні 25.05.2018 року.

У судовому засіданні 25.05.2018 року відповідач заперечив позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши, що жодного кредитного договору з позивачем не укладав та кредитних коштів не отримував, а 15.10.2015 року між сторонами спору укладено договір банківського вкладу, копію якого надав в розпорядження суду.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідач суд надходить до наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

В обґрунтування укладення між сторонами спору кредитного договору, позивач додав до позовної заяви розрахунок заборгованості та заяву відповідача про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Однак, наданим відповідачем в розпорядження суду письмовими доказами, а саме - копією договору «Вклад «Депозит Плюс» срочний на 6 мес.» від 15.10.2015 року, підтверджується факт укладення 15.10.2015 року між сторонами справи договору банківського вкладу, за умовами якого відповідач вніс на депозитний рахунок суму вкладу у розмірі 800 доларів США, та спростовується укладення 15.10.2015 року кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За змістом положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За вказаних обставин, суд надходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими письмовими доказами, обставин, на які позивач посилається у поданому позові, а саме - укладення 15.10.2015 року між сторонами спору кредитного договору, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 000 грн.

З урахуванням викладеного, суд надходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, у зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 04.06.2018 року.

Суддя