ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 678/389/15-ц
Провадження № 22-ц/4820/65/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення державного виконавця Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30 березня 2016 року про накладення штрафу за апеляційною скаргою Міністерства аграрної політики та продовольства України на ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області в складі судді Лазаренко А.В. від 03 травня 2018 року.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

встановив:

У грудні 2017 року Міністерство аграрної політики та продовольства України, звертаючись до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 30.03.2016 року серія ВП №50533825, вказувало, що рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 20.01.2016 року скасовано наказ Мінагрополітики від 05.11.2015 року №239-п та поновлено ОСОБА_4 на посаді директора ДП «Нігинський кар'єр» з 05.11.2015 року. На виконання зазначеного рішення суду наказом Мінагрополітики від 30.03.2016 року поновлено ОСОБА_4 на посаді директора ДП «Нігинський кар'єр» з 05.11. 2015 року.

04.04.2016 року Мінагрополітики отримало вимогу державного виконавця від 30.03.2016 року щодо негайного виконання рішення суду шляхом поновлення ОСОБА_4 на посаді. 07.04.2016 року на адресу Мінагрополітики надійшла постанова державного виконавця від 30.03.2016 року про накладення штрафу за невиконання рішення суду. Проте на момент отримання зазначеної вимоги державного виконавця та постанови від 30.03.2016 року рішення Летичівського районного суду від 20.01.2016 року Мінагрополітики виконало в повному обсязі, про що видало відповідний наказ 30.03.2016 року і повідомило державного виконавця 11.04.2016 року. Тому вважає вказану постанову незаконною.

14.04.2016 року Мінагрополітики подало адміністративний позов про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 30.03.2016 року про накладення штрафу. Ухвалою суду адміністративної юрисдикції від 14.11.2017 року провадження у справі закрито та роз'яснено, що вирішення спірних правовідносин відноситься до юрисдикції Летичівського районного суду Хмельницької області. 23.11.2017 року Мінагрополітики отримано зазначену ухвалу.

Тому просило поновити строк на оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу від 30.03.2016 року, визнати протиправною та скасувати зазначену постанову.

Ухвалою Летичівського районного суду від 03 травня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги Мінагрополітики на рішення державного виконавця Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 30.03.2016 року.

В апеляційній скарзі Мінагрополітики вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу. На думку апелянта, законних підстав для винесення постанови державного виконавця від 30.03.2016 року про накладення на Мінагрополітики штрафу не було, оскільки на час її винесення рішення Летичівського районного суду від 20.01.2016 року виконано в повному обсязі. Крім того, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 18.03.2016 року на адресу Мінагрополітики не надходила, а тому немає підстав вважати, що судове рішення не виконано у строк, встановлений цією постановою.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 376 ч.1 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у справі.

Так, судом встановлено, що рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 20.01.2016 року скасовано наказ Мінагрополітики №239-п від 05.11.2015 року про звільнення ОСОБА_4 та поновлено ОСОБА_4 на посаді директора державного підприємства «Нігинський кар'єр» з 05.11.2015 року.

Вказане рішення суду звернуто до примусового виконання, 18.03.2016 року державним виконавцем Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

04.04.2016 року Мінагрополітики отримало вимогу державного виконавця від 30.03.2016 року щодо негайного виконання рішення суду шляхом поновлення ОСОБА_4 на посаді.

30.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на Мінагрополітики у розмірі 680 грн. за невиконання рішення суду, копію якої боржником отримано 07.04.2016 року.

Наказом Мінагрополітики №47-ц від 30.03.2016 року на виконання рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 20.01.2016 року ОСОБА_4 поновлено на посаді директора Державного підприємства «Нігинський кар'єр» з 05.11. 2015 року.

11 квітня 2016 року Мінагрополітики направило Департаменту ДВС МЮ України повідомлення про одержання вимоги державного виконавця від 30.03.2016 року та повне виконання рішення суду.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що боржник не виконав вимогу державного виконавця про виконання рішення суду у встановлений строк, тому останній правомірно виніс постанову про накладення штрафу.

Проте з таким висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

За змістом ст. 383 ЦПК України (в редакції, що діяла на час подання скарги) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.76 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час примусового виконання вказаного рішення суду, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У разі невиконання власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника на них накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 75 цього Закону після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

За змістом ч.1 ст. 31 цього ж Закону копії постанов про відкриття виконавчого провадження державний виконавець зобов'язаний надіслати сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо отримання Мінагрополітики постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 18.03.2016 року і помилково вважав, що саме скаржник має спростувати твердження органу ДВС про його належне повідомлення про відкриття виконавчого провадження.

Органом ДВС не надано жодних доказів надіслання копії постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику і на спростовування доводів апеляційної скарги.

Відтак апеляційний суд констатує, що в порушення вимог Закону «Про виконавче провадження» боржнику не було направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №678/389/15-ц від 20.01.2016 року, виданого Летичівським районним судом Хмельницької області, а отже, він з поважних причин був позбавлений можливості виконати судове рішення в зазначений у ній строк для добровільного виконання.

Тому, виходячи зі змісту ч.ч.1-2 ст. 75 цього Закону, у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про накладення штрафу на боржника.

Факт отримання боржником копії судового рішення про поновлення особи на посаді не має істотного значення, оскільки підставою для винесення постанови про накладення штрафу на боржника є факт невиконання вимоги державного виконавця, викладеній у постанові про відкриття виконавчого провадження, що мав місце на стадії примусового виконання рішення суду.

В свою чергу факт вирішення скарги по суті судом першої інстанції свідчить про поновлення ним строку на оскарження постанови державного виконавця.

Зважаючи на викладене, оскаржувану ухвалу суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України задовольнити.

Ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 03 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30.03.2016 року серії ВП №50533825 про накладення штрафу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Головуюча у першій інстанції: Лазаренко А.В. Провадження № 22-ц/4820/65/18

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: ухвала