Єдиний унікальний номер 233/1789/17 Номер провадження 22-ц/4804/84/18
Головуючий в 1 інстанції: Малінов О.С.
Суддя-доповідач: Тимченко О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Жданової В.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 233/1789/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна та за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна,-

за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_2

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2018 року у цивільній справі (суддя Малінов О.С.), ухваленого в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого послалась на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2013 року по 22 березня 2017 року, від шлюбу спільних дітей з не мають. Під час спільного проживання ними було придбано майно: - житлова квартира АДРЕСА_1, для придбання якої остання позичила гроші у розмірі 4000 доларів США, відповідач за час спільного проживання не працював, його єдиним доходом біла пенсія по інвалідності . Згідно норм СК України не заперечує , що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності, про те оскільки вона на її придбання вклала значно більше коштів, просила суд: визнати за нею та відповідачем право спільної сумісної власності на вище зазначене майно, визнавши за нею право власності на 9/10 частки, а за відповідачем - 1/9 частку вказаної квартири.

У листопаді 2017 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, в якому з врахуванням уточнень від 15 листопада 2017 року, зазначив, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 з 27 листопада 2013 року по 22 березня 2017 року, він набув на підставі договору дарування, укладеному між ним та його матір'ю земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України вказана земельна ділянка вважається його особистою власністю. У грудні 2015 року він, будучи власником вищевказаної земельної ділянки, продав її за 53 990,00 грн., та за рахунок отриманих коштів від реалізації зазначеної земельної ділянки, 08 вересня 2016 року придбав за власні кошти у розмірі 50 000 гривен спірну квартиру АДРЕСА_1. Крім того, зазначив , що за час сумісного проживання в шлюбі із відповідачкою він залишив за місцем проживання відповідачки придбане ним до шлюбу майно, а саме: - золоті сережки з рубінами «583» проби; - дві каблучки «583» проби; - золотий перстень «583» проби з каменями агат; - золотий жіночий перстень «583» проби без каміння; - золотий кулон «Водолій» «585» проби; - електро соковижималка СРСР; - пилосос «Ракета» СРСР; - фарфоровий кофейний сервіз з розами; - керамічні гусі - 2 шт.; - вазу зелена; - срібні сережки з фіанітами; - срібний перстень з зеленим каменем; - набір чайних ложок в коробці; - столик під телевізор з фігурними металевими ніжками «Німфи»; - парасолька чоловіча чорного кольору; - окуляри пластмасові + 5. Разом з тим за час сумісного життя ними з відповідачкою було набуте спільне мацйно, а саме: автомобіль «Рено» вартістю 3 300 доларів США; - автомобіль «Шевроле Авео» вартістю 3700 доларів США; - золотий ланцюжок 7 гр. «585» проби; 300 євро; - золоті сережки з рубінами; - золотий ланцюжок жіночий «585» проби; - костюм чоловічий чорного кольору; - окуляри чоловічі сонцезахисні коричневого кольору; - пральна машина «Самсунг»; - пароварка; - електрична духовка «Сатурн».

З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд: визнати за ним право особистої приватної власності на наступне майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, золоті сережки з рубінами «583» проби; - дві каблучки «583» проби; - золотий перстень «583» проби з каменями агат; - золотий жіночий перстень «583» проби без каміння; - золотий кулон «Водолій» «585» проби; - електро соковижималка СРСР; - пилосос «Ракета» СРСР; - фарфоровий кофейний сервіз з розами; - керамічні гусі - 2 шт.; - вазу зелена; - срібні сережки з фіанітами; - срібний перстень з зеленим каменем; - набір чайних ложок в коробці; - столик під телевізор з фігурними металевими ніжками «Німфи»; - парасолька чоловіча чорного кольору; - окуляри пластмасові + 5. Поділити сумісно нажите майно наступним чином: за ним визнати право власності на наступне майно: на костюм чоловічий чорного кольору; окуляри чоловічі сонцезахисні коричневого кольору; - автомобіль «Шевроле Авео» придбане за 3700 доларів США; - пральну машину «Самсунг»; - золотий ланцюжок 7 гр. 585 проби. За ОСОБА_2 визнати право власності на 300 євро; - автомобіль «Рено» придбане за 3300 доларів США; - золоті сережки з рубінами; - золотий ланцюжок жіночий «585» проби; - золотий перстень жіночий з рубіном; - пароварку; - електричну доховку «Сатурн». Зобов'язати відповідачку ОСОБА_2 повернути йому наступне майно: - золоті сережки з рубінами «583» проби; - обручки 2 шт. «583» проби; - золотий перстень «583» проби з камнями агат; - золотий жіночий перстень «583» проби лом без каменя; - золотий кулон «Водолій» «585» проби; - електро соковижималку СРСР; - пилосос «Ракета» СРСР; - фарфоровий кофейний сервіз з розами; - керамічних гусей 2 шт.; - вазу зелену; - срібні сережки з фіанітами; - срібний перстень з зеленим каменем; - набір чайних ложок в коробці; - столик під телевізор з фігурними металевими ніжками «Німфи»; - парасолька чоловіча чорного кольору; - окуляри пластмасові + 5; - костюм чоловічий чорного кольору; - автомобіль «Шевроле Авео» придбане за 3700 доларів США; - пральну машину «Самсунг»; - золотий ланцюжок 7 гр. «585» проби.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2017 року справу № 233/5424/17 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна об'єднано в одне провадження із справою № 233/1789/17 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна, та присвоєно об'єднаному провадженню номер 233/1789/17.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2018 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна в частині поділу та повернення ОСОБА_2 автомобілю «Шевроле Авео», придбаного за 3700 доларів США; автомобілю «Рено», придбаного за 3300 доларів США.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна задоволено частково: визнано за ОСОБА_2 право власності у спільному майні подружжя на ? частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,90 кв.м, житловою площею 29,30 кв.м. В решті позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково: визнано за ОСОБА_3 право власності у спільному майні подружжя на ? частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,90 кв.м, житловою площею 29,30 кв.м. В решті позовних вимог відмовлено.

З зазначеним рішенням суду не погодилась позивачка, подала апеляційну скаргу в якій ставить питання про визнання за нею права власності на 9/10 частин спірної квартири, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки всім наданим нею доказам . Не завернув уваги на те, що квартира придбана за гроші , яки взяти нею у борг. Також за період шлюбу відповідач неодноразова знищував майно родини.

Також з рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволені позову ОСОБА_4 та задоволені його позову , посилаючись на неповне з'ясування судом обставин , що мають значення для справ, невідповідність висновків суду обставинам справи .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для внесення такого майна до об'єктів спільно сумісної власності подружжя. Сул першої інстанції не врахував, що спірна квартира була придбана ОСОБА_3 за власні кошти, які він отримав від продажу земельної ділянки.

ОСОБА_2 подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити. В обґрунтування відзиву послалась на те, що апеляційна скарга є не обґрунтованою, вимоги викладенні в ній не відповідають чинному законодавству.

Згідно із ст. 274 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суд вважає, що апеляційні скарги як ОСОБА_2 та і ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.19, 210) 27 листопада 2013 року у відділі ДРАЦС по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського МУЮ у Донецькій області укладено шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16-18, 213) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (20-22), актовий запис № 387.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО Разумовою Т.П. 08 вересня 2016 року (а.с. 6, 212) продавець ОСОБА_6, передав належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, а покупець ОСОБА_3 прийняв цю квартиру і сплатив її ціну у розмірі 50000,00 грн. Зазначена квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 43,90 кв.м., житловою площею 29,30 кв.м. Вказаний договір купівлі-продажу квартири зареєстровано у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 26) приватним нотаріусом Разумовою Т.П., власником майна заначено ОСОБА_3, що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за № 67925611 від 13.09.2016 р. (а.с.5, 211).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії заяви ОСОБА_2 до приватного нотаріусу Костянтинівського МНО Донецької області Разумової Т.П. від 08 вересня 2016 року (а.с.7) ОСОБА_2 вказаною заявою надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на придбання квартири АДРЕСА_1 на умовах та за ціну які йому відомі. При цьому, вона ствердила, що договір купівлі-продажу, укладається її чоловіком в інтересах сім'ї на умовах, які вони попередньо обговорили і вважають вигідними для них, і укладання цього договору відповідає їх спільному волевиявленню.

Згідно довідок КП «СЄЗ № 7» за № 1315, № 1314 від 19 вересня 2016 року (а.с.8) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та зареєстрований у вказаній квартирі з 16.09.2016 р., окрім нього зареєстрованих осіб не значиться.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 березня 2017 року (а.с.11, 209) розірвано шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем м. Київ, громадянином України, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м. Дебальцеве Донецької області, громадянкою України, зареєстрований 27 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис за № 387. Рішення суду набрало законної сили 14 квітня 2017 р. (а.с.209).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії № КВ-1 № 013198 (а.с.13, 216), ОСОБА_3 є інвалідом дитинства, група інвалідності - друга, у зв'язку з чим перебуває на обліку у ПФУ та отримує пенсію у разі втрати годувальника, інвалід 2 групи, з дитинства, що вбачається з копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.15, 215).

Як вбачається з виписки по картоковому рахунку ОСОБА_3 за період з 17.03.2014 р. по 28.01.2015 р. (а.с.64-67) доходом ОСОБА_3, є пенсія яка у вказаний період склала 10490,45 грн.

Як вбачається з відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків № 593 від 30.03.2017 р. (а.с.94, 201) ОСОБА_3 в період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р. отримав доходи з наступних джерел: - МБФ «Європейський ХЕСЕД «БНЕЙ АЗРІЕЛЬ»; - Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат; Костянтинівський міський центр зайнятості.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 по визнання за нею права власності саме на 9/10 частин квартири, суд першої інстанції виходив з того, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що існують обставини для відступлення від рівності часток.

Також відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про розподіл сумісно нажитого майно та зобов'язання ОСОБА_2 повернути майно, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Таки висновки суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положення зазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду, так у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, позивачем не надано.

Задовольняючи частково позовні вимоги як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив того, що спірне нерухоме майно придбано сторонами у власність під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі. Це майно є спільною сумісною власністю подружжя і частки сторін у ньому є рівними, проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов в з порушенням норма процесуального права.

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю,якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (частина друга статті 60 СК України).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (стаття 60 СК України).

За змістом частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є: майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Позивачка ОСОБА_2 не заперечувала того факту, що спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності, а згідно з вимогами ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню , якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2013 року по 22 березня 2017 року. 08 вересня 2016 року ОСОБА_3 у власність була придбана квартира АДРЕСА_1, вартістю 50 000 гривен. ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчену згоду своєму чоловіку ОСОБА_3 на придбання зазначеної кварти.

Проте позивака ОСОБА_2 в обґрунтування якої позовних вимог зазначала, що для придбання спірної квартири вона позичила гроші у розмірі 4 000 доларів США , відповідач не працював, являється інвалідом другої групи, вона в свою чергу працювали , тому вважає, що суд повинній відійти від рівності часток та визнати розділити спірну кватиру між нею та відповідачем, визнавши за нею 9/10 частин квартири, за відповідачем 1/10 частину спірної квартири.

Вимогами. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстави для відступлення від рівності часток відсутні, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження цих вимог, її посилання на те, що спірна квартира була придбана за гроші, якій вона позичила не підтверджені належними доказами.

Проте суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вимогами ч.1 ст. 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 просила суд поділити сумісно нажите майно у вигляді квартири АДРЕСА_1, проте суд першої інстанції в порушення норм процесуального права ,лише визнав за нею право власності на ? частину спірної квартири, фактично вимоги про розподіл спільного майна не розглянув, тому рішення суд першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Також розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст. 13 ЦПК, визнав за останнім право власності на ? частину спірної квартири, хоча останній такі позовні вимоги не заявляв, що також є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Проте є вірними висновки суду першої інстанції, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання спірної квартири його особистою приватною власністю .

Вимогами п.3 ч.1 ст.57 СК України передбачено, що майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали, йому особисто.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_3 зазначав, що спірна квартира придбана за його особисті кошті, якій він отримав від продажу земель ділянки.

Як вбачається із матеріалів справи, дійсно 18 грудня 2015 року, позивач подав належну йому на праві договору дарування земельну ділянку розташовану за адресою:АДРЕСА_2 за 53 000 гривен., проте позивачем на надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме ці гроші були витрачені на придбання спірної квартири, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, скасуванню з ухваленням нового.

Керуючись статтями 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 липня 2018 року в частині визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності на 1/2 частину квартири, скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Провести розподіл спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1, визнавши за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири за кожним.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання квартири АДРЕСА_1 його особистою приватною власністю відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: І.О.Дундар

В.С.Жданова