Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , за участю секретаря Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Кальміуському району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що під час спільного проживання з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилась дитина ОСОБА_3. З лютого 2015 року сторони разом не проживають, при цьому ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, адже ОСОБА_3 перебуває на повному утриманні матері. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05.05.2015 року з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 23.04.2015 року. однак, відповідач аліменти на доньку не сплачує, тому ОСОБА_1 зверталась до Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про притягнення його до кримінальної відповідальності. У теперішній час дитина проживає разом із позивачем, батько ОСОБА_3 її життям не цікавиться, бажання спілкуватися з нею не виявляє, участі в її вихованні не приймає. У зв'язку із цим просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заперечував проти позовних вимог, вказував, що має бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь в її вихованні, також має намір надавати їй матеріальну допомогу.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Кальміуському району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, просив ухвалити рішення з урахуванням висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 12.09.2014 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що зроблено актовий запис № 763.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 травня 2015 року, яке набрало законної сили 15 травня 2015 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 23.04.2015 року.

26 червня 2015 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_6, після чого їй присвоєне прізвище ОСОБА_6.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем Кальміуського ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 52367637/18 від 31.05.2017 року, ОСОБА_2 має заборгованість, загальний розмір якої станом на 31.03.2017 року складає 8450,38 грн.

01 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області із заявою про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за фактом невиплати аліментів на утримання дитини, про що свідчить талон-повідомлення № 13 про прийняття відповідної заяви.

У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої доньки, також надав довідку з місця роботи, з якої вбачається, що у період часу з 22.06.2016 року по 22.02.2017 року ОСОБА_2 працював охоронником у відділі охорони ПрАТ «Азовелектросталь».

Одночасно стороною відповідача надано до суду звіт про здійснення відрахування та виплати № А-7952 від 18.04.2017 року, складений головним бухгалтером ПрАТ «Азовелектросталь», з якого вбачається, що за період з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року із заробітної плати ОСОБА_2 були утримані 1886,86 грн. При цьому на момент звільнення сума заборгованості склала 4289,44 грн.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 15.03.2018 року було прийнято рішення про затвердження висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за яким встановлено, що батько дитини аліменти на її утримання не сплачує, має заборгованість, з родиною не проживає, доньку не відвідує, до лікарні з приводу стану її здоров'я не звертається. При цьому за пропозицією соціального працівника пройти процедуру медіації в Кальміуському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, батьки дитини відвідують медіатора в центрі, робота з ними триває.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 76-78 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів і показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем не було надано до суду достатніх та переконливих доказів, які свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 життям та здоров'ям своєї доньки не цікавиться, з нею тривалий час не бачиться, будь-якої участі в її вихованні не приймає, тобто належним чином не виконує свої батьківські обов'язки.

У свою чергу відповідач заперечував проти позбавлення його батьківських прав, виявив бажання спілкуватися з дитиною, приймати участь в її житті та надавати їй матеріальну допомогу.

За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд не вбачає достатніх підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 180, 181, 183 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Кальміуському району управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д. В. Кузнецов