Справа № 598/1737/17
провадження № 2/598/101/2018
РІШЕННЯ

іменем України

"07" листопада 2018 р. Збаразький районний суд Тернопільської області у складі головуючої судді Щербатої Г.Р.

за участю секретаря судового засідання Довбуш М.Ю.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу по договору позики, оформленого розпискою. Свої вимоги мотивує тим, що 02 грудня 2012 року він позичив відповідачам грошові кошти в сумі 5500 доларів США, з кінцевим терміном повернення 01.06.2013 року. Оскільки відповідачі позику не повертають у строк визначений у розписці, тому він вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з відповідачів борг в сумі 5500 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 17.11.2017 року складає 145652 грн.. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідачів на його користь понесені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 1456. грн. 52 коп. та правничої допомоги в сумі 4000 грн., згідно квитанції від 31.10.2017 року.

Ухвалами Збаразького районного суду Тернопільської області від 14.12.2017 року та від 19.02.2018 року відкрито провадження у даній справі та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, передбаченого ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року, зі стадії підготовчого провадження.

В підготовче судове засідання позивач та його представник не зявилися, однак від них на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Окрім того позивач подав поновлену розписку, написану відповідачем ОСОБА_2, від 21.05.2018 року, в якій останній зазначив що борг за договором позики в сумі 5500 доларів США визнає та вживає заходи щодо його повернення позивачу.

Відповідачі в підготовче судове засідання не зявилися, однак від них на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю.

Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами.

Враховуючи те, що позивачем подані докази на підтвердження позовних вимог, а відповідачами визнано позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення у даній справі за результатами підготовчого провадження.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення частково.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 02 грудня 2012 року укладений договір позики грошей в сумі 5500 доларів США, які Позичальники зобовязувалися повернути Позикодавцеві до 01 червня 2013 року.

Позичкове зобовязання було оформлено розпискою, написаною Позичальниками відповідачами, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_3, позичили у Позичкодавця - ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5500 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 01 червня 2013 року.

Згідно довідки, виданої ТВБВ №10019/026 філії Тернопільське обласне управління Державного ощадного банку від 17.11.2017 року №07-03/174, станом на 16 листопада 2017 року офіційний курс валют НБУ становив 2648,2221 за 100 доларів США.

21 травня 2018 року відповідач ОСОБА_2 написав розписку, в якій зазначив, що визнає борг перед позивачем ОСОБА_1 сумі 5500 доларів США, які він позичав 02 грудня 2012 року і зобовязується повернути позичені кошти Позичальнику.

Як передбачено ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник, як передбачено статтею 1049 ЦК України, зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, згідно зі статтями 1046, 1047 ЦК України розписка є підтвердженням укладення договору позики, який вважається укладеним з моменту передачі грошей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку, що боргова розписка від 02 грудня 2012 року виявляє справжню правову природу укладеного між сторонами договору позики грошових коштів, наявність між сторонами позикових відносин, оригіналом розписки від 02 грудня 2012 року, підтверджується, як факт отримання боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 коштів за договором позики, так і зобов'язання повернути ці кошти Позикодавцю - ОСОБА_1 до 01 червня 2013 року. Оскільки відповідачами не виконано позичкове зобов`язання, термін виконання якого був визначений сторонами у розписці в строк до 01 червня 2013 року, кошти відповідачами повернуті не були, що порушило право позивача на повернення йому відповідачами коштів, яке підлягає захисту, шляхом стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 5500 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 17.11.2017 року складає 145652 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові випрати понесені ним на оплату судового збору в сумі 1456 грн. 52 коп.

Як зазначено в ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.2 статті 76 та статті 78 ЦПК України передбачено, що позивач ОСОБА_1 та його представник, для стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу мають надати суду допустимі та належні докази понесення цих витрат, однак такі докази на зазначену в позовній заяві суму судових витрат суду ними не надано, а тому в цій частині вимоги щодо стягнення із відповідачів на користь позивача судових витрат на правничу допомогу до задоволення не підлягають .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 81, 141, 200, 263, 265, 268, 352 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5500 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 17.11.2017 року складає 145652 грн., в солідарному порядку.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 судовий витрати понесені на оплату судового збору в сумі 728 грн. 26 коп..

Стягнути з ОСОБА_3, жительки м. Збараж, вул. Д.Вишнівецького, 3/6 Тернопільської області на користь ОСОБА_1 судовий витрати понесені на оплату судового збору в сумі 728 грн. 26 коп..

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 07 листопада 2018 року.

Суддя Збаразького

районного суду ОСОБА_4