Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/678/18
Номер провадження: 2/511/384/18
07 червня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Іванова О. В.,
за участю секретаря Кирилової І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
30.09.2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Дата ОСОБА_2" було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ "Дата ОСОБА_2 " перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500408225 від 30.08.2013 року .
10.10.2016 року між ТОВ "Дата ОСОБА_2" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідальності до умов якого, ТОВ "Дата ОСОБА_2" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ "Дата ОСОБА_2", а ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло право вимоги грошових коштів від відповідача.
Представник позивача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.38, 57). Подав заяву про підтримання позовних вимог, задоволення їх у повному обсязі та розгляд справи у його відсутність в заочному порядку (а.с.43).
Відповідач ОСОБА_1 повідомлявся належним чином про дату та час судового засідання, однак в судове засідання не зявився без поважних причин, за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується поштовим повідомленням, яке наявне в матеріалах справи.
Відповідач відповідно до відповіді Єреміївської сільської ради Роздільнянського району зареєстрований за адресою: вул. Центральна(бувша Леніна), № 64, с.Єреміївка, Роздільнянський район, Одеська область, але за місцем реєстрації не проживає. (а.с.38, 45, 49).
Деякі поштові листи повернулися до суду без вручення, а саме: з відміткою листоноші, що «за зазначеною адресою не проживає», хоча адреса вказана відповідно даних позовної заяви (а.с.39-40), та відповіді сільської ради. (а.с.55-56).
Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи. Будь-яких заяв, заперечень, відзиву щодо спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду наданих ним не було.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.43).
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд виходить з того, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу кредиту, які регулюються параграфами 1, 2 глави 71 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобовязаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).
30.09.2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Дата ОСОБА_2" було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ "Дата ОСОБА_2 " перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500408225 від 30.08.2013 року .
10.10.2016 року між ТОВ "Дата ОСОБА_2" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідальності до умов якого, ТОВ "Дата ОСОБА_2" відступило ТОВ "ФК "ЄАПБ" належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ "Дата ОСОБА_2", а ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло право вимоги грошових коштів від відповідача.
Згідно п. 2.3 договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, право вимоги вважається відступленим фактору з дати надходження на рахунок ТОВ «Дата ОСОБА_2» ціни прав вимоги в повному обсязі. В дату отримання оплати ТОВ «Дата ОСОБА_2» у повному обсязі ціни прав вимоги відповідно до п. 4.3 цього договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленого в додатку №2 цього договору.
Згідно п. 3.1.7 договору факторингу ТОВ «Дата ОСОБА_2» запевняє та гарантує, що на день укладення цього договору право вимоги, яке відступається за цим договором, не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість боржників перед клієнтом, що ця заборгованість виникла на законних підставах, що вона повністю не погашена, не прощена, не стягнена, а також, що права вимоги повернення заборгованості по боржникам не відступлені клієнтом третім особам, клієнтом не укладено угод про заміну зобовязань по поверненню такої заборгованості іншими зобовязаннями.
На виконання умов договору факторингу № 2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, згідно вимог ст. 512-514, 516 ЦПК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, від імені ТОВ «Дата ОСОБА_2» відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК»ЄАПБ».
У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.
Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
- 5450 гривен пеня, штраф, неустойка.
Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвело до виникнення вище вказаної заборгованості.
У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.
Таким чином, відповідач знехтувала своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості.
Вимогами ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором.
Відповідно до вимог ст. 1050 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики.
За викладених обставин суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством.
Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку із неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати: …. п. 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Однак, позивачем на час розгляду справи, до суду не надіслано належних і необхідних доказів, понесених ним витрат на розміщення оголошення про виклик відповідача, а тому відсутні у суду підстави для стягнення названих витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 1762.00 гривен судового збору.
Керуючись ст.ст.11, 16, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 629, 1049,1054 ЦК України, ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-81, 83, 95, 133, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 284-289, 354, 355 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
- 5450 гривен пеня, штраф, неустойка,
та судовий збір 1 762.00 гривен (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривен) .
Відповідачам, які не зявилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О. В. Іванова