Постанова

Іменем України

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 754/14783/17

провадження № 61-37388св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Комунальне некомерційне підприємство «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2018 року в складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Невідомої Т. О., Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва (далі - КНП «Консультативно-діагностичний центр») про визнання неправомірними дій щодо невиконання рішення суду, зобов'язання вчинити дії, визнання незаконними та скасування наказів, витребування документів, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування майнової та моральної шкоди, поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на такі обставини.

01 листопада 2013 року вона була переведена на посаду лікаря стоматолога-терапевта до стоматологічного відділення філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр».

Наказами директора КНП «Консультативно-діагностичний центр» від 06 червня 2016 року №126 та від 23 червня 2016 року №150 їй оголошено догани за неналежне ведення медичної документації під час виконання своїх трудових обов'язків. Наказом від 29 червня 2016 року № 155-к її було звільнено з роботи з 30 червня 2016 року на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України - за систематичне невиконання без поважних причин своїх трудових обов'язків, якщо раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Позивач оскаржила зазначені накази в судовому порядку.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 серпня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 31 жовтня 2017 року в справі 754/9059/16, частково задоволено її позов про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, а саме: визнано незаконними та скасовані накази директора КНП «Консультативно-діагностичний центр» ОСОБА_5 про накладення на неї дисциплінарних стягнень, про звільнення з роботи, поновлено на роботі на посаді лікаря стоматолога-терапевта відділення терапевтичної стоматології філії №3 КНП «Консультативно-діагностичний центр», стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 53 136,60 грн та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В частині поновлення на роботі допущене негайне виконання.

06 листопада 2017 року вона по пошті отримала наказ від 31 жовтня 2017 року № 216 КНП «Консультативно-діагностичний центр» про поновлення її на роботі з 01 липня 2016 року у відділенні, яке в КНП «Консультативно-діагностичний центр» відсутнє і яке в рішенні суду зазначено як відділення терапевтичної стоматології філії №3 КНП «Консультативно-діагностичний центр». У цьому наказі зазначено: в разі відсутності ОСОБА_4 на роботі 01 листопада 2017 року протягом трьох годин без поважних причин - скласти акт про відсутність її на робочому місці у встановленому чинним законодавством порядку по кожному випадку відсутності.

01 листопада 2017 року вона не мала можливості приступити до роботи, оскільки наказ відповідача від 31 жовтня 2017 року вона отримала тільки 06 листопада 2017 року о 16:05 годині, 07 листопада 2017 року прибула до адміністрації КНП «КДЦ», однак була не допущена до роботи.

У зв'язку з тим, що позивач не приступила до роботи 01 листопада 2017 року, наказом КНП «Консультативно-діагностичний центр» від 07 листопада 2017 року № 222 її звільнено з 07 листопада 2017 року з посади лікаря стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр» з підстав, передбачених пунктом 4 статті 40 КЗпП України - за прогулу без поважних причин.

Посилаючись на те, що наказ про поновлення на роботі від 31 жовтня 2017 року № 216 є незаконним, оскільки її поновлено на роботі у відділенні, назва якого не відповідає змісту рішення суду, як і наказ про її звільнення з роботи від 07 листопада 2017 року № 222, просила їх скасувати та поновити її на посаді лікаря-стоматолога-терапевта відділення терапевтичної стоматології філії № 3КНП «Консультативно-діагностичний центр».

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04 квітня 2018 року в складі судді Галась І. А. позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ від 07 листопада 2017 року № 222 про звільнення ОСОБА_4 з посади лікаря стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва, стягнуто з КНП «Консультативно-діагностичний центр» на користь ОСОБА_4 18 990,40 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 20 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звільнення ОСОБА_4 з підстав, передбачених пунктом 4 статті 40 КЗпП України, є незаконним, а тому вона підлягає поновленню на посаді лікаря-стоматолога-терапевта відділення терапевтичної стоматології філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр».

Постановою апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2018 року рішення суду першої інстанції в частині поновлення позивача на посаді лікаря-стоматолога-терапевта відділення терапевтичної стоматології філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр» змінено в частині назви відділення, у якому поновлено ОСОБА_4 на посаді лікаря стоматолога-терапевта. Стягнуто з КНП «Консультативно-діагностичний центр» на користь ОСОБА_4 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що оскільки наказом КНП «Консультативно-діагностичний центр» ОСОБА_4 звільнено з посади лікаря стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр», то вона підлягає поновленню саме на цю посаду, яка крім іншого зазначена в трудовій книжці позивача. Доказів того, що ОСОБА_4 працювала у відповідача на посаді лікаря-стоматолога-терапевта відділення терапевтичної стоматології філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр», матеріали справи не містять.

У червні 2018 року ОСОБА_4 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не може приступити до роботи, оскільки стоматологічного відділення філії № 3 в КНП «Консультативно-діагностичний центр» не існує. У зв'язку з неможливістю поновлення позивача на роботі, вона 12 червня 2018 року повторно була звільнена з роботи за прогул.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

17 липня 2018 року справа надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Установлених судами обставин сторони не заперечують.

Предметом касаційного оскарження є постанова апеляційного суду в частині зміни назви відділення, у якому поновлено ОСОБА_4 на посаді лікаря стоматолога-терапевта. На інші обставини як підстави для скасування рішення апеляційного суду позивач не посилається.

Установивши, що ОСОБА_4 з 01 листопада 2013 року працювала на посаді лікаря-стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії №3 КНП «Консультативно-діагностичний центр», саме така посада зазначена в її трудовій книжці у записі про звільнення з роботи з 30 червня 2016 року, враховуючи наказ Управління охорони здоров'я Деснянської районної державної адміністрації від 30 грудня 2016 року про затвердження змін до структури КНП «Консультативно-діагностичний центр», відповідно до якого в КНП «Консультативно-діагностичний центр» діє «стоматологічне відділення філії № 3», а не «відділення терапевтичної стоматології філії № 3», апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач підлягає поновленню на посаду лікаря стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії №3 КНП «Консультативно-діагностичний центр», з якої була звільнена.

Доводи касаційної скарги про те, що стоматологічного відділення філії № 3 КНП «Консультативно-діагностичний центр» не існує, не заслуговують на увагу, оскільки доказів на підтвердження зазначених доводів позивач не надала і не спростувала наявні в матеріалах справи докази про існування у структурі КНП «Консультативно-діагностичний центр» стоматологічного відділення філії № 3.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В.І. Крат