Справа № 539/3354/17
Лубенський міськрайонний суд
в складі: головуючого судді - Даценка В.М.,
при секретарі - Ануфрієвій Н.М.,
за участю представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину в період її навчання,-
ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину в період її навчання.
Позов мотивований тим, що відповідач є її батьком. Наразі позивач є студентом денної форми навчання Дніпропетровського державного університету Внутрішніх справ Криворізького факультету. Навчається на контрактній основі, сума контракту складає 11 500 грн на рік. Мати щомісяця надає позивачу допомогу. Однак, батько жодної допомоги не надає, хоча має таку можливість.
Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 2 000 грн 00 коп. до досягнення 23-х річного віку.
При відкритті провадження судом вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиви до суду не надіслав.
Крім того, відповідач у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст.128 ЦПК України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
На підставі статті 223 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.
Відповідно до статті 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В судовому засіданні представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечив, а тому суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи.
З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом встановлено, що з 01.08.1998 року по 30.01.2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі. У шлюбі народилася донька - ОСОБА_2.
ОСОБА_2 навчається на денному відділенні Криворізького факультету Дніпропетровського державного університету Внутрішніх справ з 01.09.2016 року, на контрактній основі, з терміном навчання по травень 2020 року, що підтверджується довідкою Криворізького факультету Дніпропетровського державного університету Внутрішніх справ від 06.09.2016 року № 801/110.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
При цьому згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20Постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Таким чином, оскільки відповідач не надає своїй повнолітній дочці, що продовжує навчання, матеріальної допомоги, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд враховує позицію ВС, висловлену в постанові від 29.01.2018 року у справі № 622/373/16-ц, відповідно до якої на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
З наданих суду доказів вбачається, що позивач навчається на контрактній основі, сума контракту позивача на рік складає 11 500 грн 00 коп., тобто 958 грн 33 коп. на місяць.
Крім того, відповідно до ст.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 1762 грн 00 коп.
Виходячи з наведеного для розрахунку суми аліментів суд вважає за необхідне зарахувати наведену величину.
Отже, загальна сума доведеної матеріальної допомоги, яку потребує позивач, складає 2 720 грн 33 коп.
Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, суд вважає за необхідне стягнути з позивача половину вказаної суми, тобто 1 360 грн 16 коп.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину в період її навчання задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на користь доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки м.Лубни Полтавської області, зареєстрованої АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на час навчання в Криворізького факультету Дніпропетровського державного університету Внутрішніх справ в розмірі 1 360 грн 16 коп. щомісячно, починаючи з 14.12.2017 року і до закінчення нею навчання - травня 2020 року, однак не довше, ніж до досягнення дитиною двадцяти трьох років.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 479 гривень 32 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а за заявою учасника справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення - за його письмовою заявою, поданою протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Даценко В. М.