АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/415/2018 Доповідач: Кузнєцова О.А.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогоКузнєцової О.А.,
суддів:Бездрабко В.О.,
Приходько Л.А.,
секретарЗварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Одночасно позивач подав до суду заяву, в якій просив вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладання арешту в межах ціни позову у розмірі 195 580,00 грн. на рухоме майно, яке належить ОСОБА_5, а саме на легковий автомобіль Skoda Rapid, 2013 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року заяву ОСОБА_6 про забезпечення позову задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на незаконність даної ухвали та вважаючи її такою, що постановлена з порушенням норм діючого законодавства, просить ухвалу суду скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність ухвали, просить скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на належне ОСОБА_5 рухоме майно, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір щодо стягнення грошових коштів за надані послуги за договором у розмірі 7 000,00 доларів США, що еквівалентно 195 580,00 грн і невжиття такого заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду і вважає його таким, що відповідає вимогам ст.ст.149,150 ЦПК України.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, як зазначено в ч.3 ст. 150 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З надісланих до суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів за надані послуги за договором від 17 листопада 2017 року у розмірі 7 000,00 доларів США, що еквівалентно 195 580,00 грн.(а.с.3-21). Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами по даній справі дійсно виник спір майнового характеру.

До заяви про забезпечення позову ОСОБА_6 надав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 18 грудня 2017 року з якого вбачається, що рухоме майно - легковий автомобіль Skoda Rapid, 2013 року випуску, номер державної реєстрації НОМЕР_1, належить ОСОБА_7 та перебуває під заставою у ПАТ «Укргазбанк» (а.с.25).

Згідно листа МВС України Регіональний сервісний центр в Херсонській області територіальний сервісний центр №6541 від 04 січня 2018 року транспортний засіб Skoda Rapid було знято з обліку 27 грудня 2017 року (а.с.55).

Враховуючи, що єдиною підставою для забезпечення позову відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України є наявність обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та зважаючи, що відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, а також з огляду на те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, та враховуючи негативний вплив і наслідки можливого відчуження належного ОСОБА_5 майна на відновлення порушеного права позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову

Застосований судом вид забезпечення позову захищає права позивача на випадок можливого ухвалення рішення на його користь.

Посилання апелянта на незаконність ухвали суду, а також на те, що судом першої інстанції та заявником не зазначено жодних обставин, які б підтверджували, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом накладання арешту на рухоме майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки застосований судом вид забезпечення позову не порушує права відповідачів щодо ймовірного права володіння чи користування транспортним засобом, а може обмежувати лише право розпорядження цим майном на певний період.

Заперечуючи наявність підстав для забезпечення позову апелянт посилався також на необґрунтованість права вимоги позивача за договором від 17 листопада 2017 року. Проте, такі доводи апелянта не підлягають оцінці при вирішенні питання про забезпечення позову.

Ухвала суду відповідає вимогам ЦПК України і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 28 грудня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення - 20 березня 2018 року.

Головуючий О.А. Кузнєцова

Судді: В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько