Головуючий суду 1 інстанції - Харченко Г.А.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 414/971/16-ц
Провадження № 22ц/782/1036/16
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Луганська В.М.

за участю секретаря судового засідання Єгорової О.П.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»

представник позивача - Ременюк Тетяна Олександрівна

відповідач - ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_3

на заочне рішення

Кремінського районного суду Луганської області від 8 листопада 2016 року, ухваленого у складі судді Харченко Г.А. в залі судових засідань Кремінського районного суду Луганської області у м. Кремінна

у справі за позовом

Публічного акціонерного товариства «Альфа - банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ПАТ «Альфа - банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 3 лютого 2014 року банком з відповідачем було укладено договір кредиту № 500929237, відповідно до якого останній було надано кредит в сумі 42111 грн.

Позивач зі своєї сторони умови договору виконав, надав відповідачу кредит. Відповідач, в свою чергу, умови виконання договору порушила, внаслідок чого, станом на 18 травня 2016 року, виникла заборгованість у сумі 50443,79 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 41983,80 грн., 2416,02 грн. заборгованості за відсотками, 4443,97 грн. заборгованості по комісії, 1600 грн. штрафу, а тому позивач просить стягнути заборгованість на загальну суму 50443,79 грн. та судові витрати 1378 грн.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 8 листопада 2016 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість та судові витрати на загальну суму 51821,79 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано висновком, що між сторонами виникли догові відносини з приводу надання суми кредиту у розмірі 42111 грн., позивач надав вказану суму відповідачу, остання її своєчасно у визначений графіком погашення позивачу не повернула внаслідок чого станом на 18 травня 2016 року утворилася заборгованість у сумі 50443,79 грн., яка відповідає розрахунку, який міститься в матеріалах справи, а тому позовні вимоги про стягнення вказаної вище заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

В апеляційній скарзі поданій ОСОБА_3 та апеляційній скарзі ОСОБА_3 поданій через представника ОСОБА_4 ставиться питання про скасування рішення Кремінського районного суду Луганської області від 8 листопада 2016 року з підстав неправильного застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що ОСОБА_3 не знала предмету спору, була позбавлена можливості ефективного судового захисту, їй не було відомо про призначення розгляду справи на 08.11.2016 року. Позивач звернувся із позовом, в обґрунтування якого поклав неіснуючі правовідносини, так як, кредитного договору 03.02.2014 року №500929237 нею з ПАТ «Альфа - банк» не укладалось, надана до суду копія кредитного договору містить підпис виконаний не ОСОБА_3

Заперечення ПАТ «Альфа - банк» на апеляційну скаргу мотивовано тим, що посилання ОСОБА_3 на її неналежне повідомлення про час розгляду справи та на однобокість судового рішення не заслуговують на увагу. Справа перебувала у провадженні суду на протязі року, неодноразово призначалися судові засідання, відповідач подавала численні клопотання про відкладення розгляду справи та надання строку для врегулювання спору шляхом укладення договору реструктуризації. Виниклі між сторонами правовідносини підтверджуються доказами наведеними у рішенні та відповідають встановленим рішенням обставинам, щодо наявності кредитних правовідносин та заборгованості відповідача.

У судовому засіданні, у режимі відеоконференції ОСОБА_4, представник ОСОБА_3, доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, представник банку та відповідач надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, апеляційний суд, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порядок укладання та виконання кредитного договору регулюється загальними положеннями про позику - главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України, законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, колегія суддів приходить до висновку про наявність між сторонами кредитних відносин, що підтверджено матеріалами справи.

Судом встановлено, що між ПАТ «Альфа - банк» та ОСОБА_3 03.02.2014 року був укладений кредитний договір № 500929237, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 42111 грн.

Відповідно до умов договору позичальник зобов'язується прийняти, повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 11,99 % річних.

Кредит надано готівкою одноразово у строк з 03.02.2014 року до 04.02.2017 року.

Оцінюючи аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, позовні вимоги про стягнення заборгованості пред'явлено ПАТ «Альфа - банк» до ОСОБА_3 07.06.2016 року.

Заочне рішення ухвалено судом першої інстанції 8 листопада 2016 року.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 13.12.2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 30.12.2016 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 17.01.2017 року апеляційна скарга ОСОБА_3, подана через представника ОСОБА_4, прийнята до спільного апеляційного провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 21.02.2017 року задоволено клопотання ОСОБА_3 про витребування доказів, а саме, оригіналу кредитного договору № 500929237 від 03.02.2014 року. Зазначені письмові докази були надані апеляційному суду 27.03.2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 29.03.2017 року за клопотанням ОСОБА_3, у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено Донецькому Науково- дослідному інституту судових експертиз (ДНДІСЕ) м. Слов'янськ.

Згідно рахунку ДНДІСЕ № 104 від 21.04.2017 року, вартість проведення судово-почеркознавчої експертизи визначена у сумі - 10713,60 грн.

14.06.2017 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на значну вартість проведення судово-почеркознавчої експертизи ДНДІСЕ, звернувся до апеляційного суду з клопотанням про доручення проведення судово-почеркознавчої експертизи Державному науково- дослідному науково - криміналістичному центру м. Київ.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 18.07.2017 року у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено Державному науково- дослідному науково - криміналістичному центру м. Київ.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 04.10.2017 року задоволено клопотання експерта та направлено на адресу Державного науково- дослідного науково - криміналістичного центру м. Київ документи з вільними зразками підпису ОСОБА_3

Згідно повідомлення Державного науково- дослідного науково - криміналістичного центру м. Київ від 04.12.2017 року, станом на 04.12.2017 року оплата за виконання експертизи на рахунок ДНДЕКЦ МВС України не надійшла, у зв'язку з чим проведення експертизи неможливо, матеріали цивільної справи повернуто до апеляційного суду.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 10.01.2018 року, за клопотанням ОСОБА_3 , у справі була призначена судово-почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено Державному науково- дослідному науково - криміналістичному центру м. Київ.

Згідно висновків експерта Державного науково- дослідного науково - криміналістичного центру м. Київ від 01.03.2018 року № 19/17-3/1/29-СЕ/18, підписи від імені ОСОБА_3:

-на оригіналі Анкети-Заяви на отримання кредиту від 03.02.2014 року в графі «Підпис особи, що подає Анкету-Заяву» та в графі «Геллєр Наталія Валеріївна»;

-на оригіналі кредитного договору № 500929237 від 03 лютого 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Альфа-банк» та ОСОБА_3 в графі «Позичальник»;

- на оригіналі Додаток № 1 до кредитного договору № 500929237 від 03 лютого 2014 року, укладеного між «Альфа-банк» та ОСОБА_3 графік платежів та умови кредитування, в графі «Позичальник»;

-на оригіналі «Уведомление о доходах Заемщика» до кредитного договору № 500929237 від 03 лютого 2014 року, укладеного між «Альфа-банк» та ОСОБА_3, в графі «Подпись Клиента»;

- на ксерокопії паспорту НОМЕР_1, виданого 24 квітня 2004 року Кремінським РВ УМВС України в Луганській області, на ім'я ОСОБА_3, в графах «Копия верна ОСОБА_3»;

- на ксерокопії картки фізичної особи - платника податків на ім'я ОСОБА_3, в графі «Копия верна ОСОБА_3» - виконані однією особою, а саме ОСОБА_3.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 19.03.2018 року провадження по справі відновлено, справа призначена до розгляду на 04.04.2018 року в режимі відеоконференції.

04.04.2018 року представником відповідача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення відповідача із висновком експертизи та залучення до участі у справі експерта.

Клопотання про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд відкладено на 12.04.2018 року. Клопотання про залучення до участі у справі експерта відкладено для вирішення у судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 ознайомлена з матеріалами справи та висновком експерта 11.04.2018 року, останньою зроблено фотокопію експертизи.

У клопотанні від 12.04.2018 року представник ОСОБА_4 просив відкласти розгляд справи у зв'язку з його знаходженням у м. Слов'янську та посилаючись на ст.ст. 43, 72, 102 ЦПК України просив залучити до участі у справі експерта, який проводив експертизу, для допиту його щодо висновку експерта.

Однак, в клопотанні не зазначено поважних причин та не надано підтверджуючих документів, щодо наявності перешкод у представника відповідача прийняти участь у судовому засіданні 12.04.2018 року в режимі відеоконференції та не зазначено причин неможливості явки у судове засідання відповідача.

Крім того, у вказаних клопотаннях не наведено обставин в обґрунтування підстав виклику у судове засідання експерта.

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок почеркознавчої експертизи від 01.03.2018 року № 19/17-3/1/29-СЕ/18, не є неясним: у висновку дано однозначну і конкретну, а тому зрозумілу і ясну відповідь на поставлене судом запитання; висновок експертизи є повним і обґрунтованим, він даний на підставі проведеного дослідження наданих вихідних даних: відібраних у суді експериментальних зразків підпису, і вільних зразків підпису, а тому, підстави для виклику у судове засідання експерта відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 під час розгляду справи у суді першої інстанції та у апеляційному суді, неодноразово надавала заяви та клопотання про перенесення розгляду справи, ознайомлення з матеріалами справи, розгляд справи без її участі, що свідчить про обізнаність останньої про стан судового провадження та предмет і підстави пред'явленого до неї позову.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки (п. 41, 47 Рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03 від 03.04.2008 року, у справі «Мушта проти України» № 8863/06 від 18.11.2010 року).

Таким чином, висновком почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи на кредитних документах виконані власноручно відповідачем ОСОБА_3

Отже, апеляційним судом зроблено висновок, щодо безпідставності доводів апеляційної скарги ОСОБА_3, що складається з скарги поданої останньою та від її імені, відносно не укладання нею з банком кредитного договору № 500929237 від 03 лютого 2014 року.

Згідно позовних вимог, заявлених ПАТ «Альфа - банк» в позовній заяві, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість, що виникла станом на 18 травня 2016 року у розмірі - 50443,79 грн., яка складається з наступного:

41983,80 грн. - заборгованість за кредитом;

2416,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

4443,97 грн. - заборгованість за комісією;

а також штраф - 1600 грн.

За таких обставин, апеляційний суд, перевіривши наданий розрахунок заборгованості, погоджується з порядком нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором, який відповідає вимогам закону та положенням кредитного договору, та вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання, щодо відшкодування судових витрат вирішено судом першої інстанції в установленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 30.12.2016 року ОСОБА_3 було відстрочено сплату судового збору в розмірі - 1515,80 грн. за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення по справі.

Враховуючи те, що апеляційна скарга залишена без задоволення, зазначена сума, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з скаржника на користь держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Кремінського районного суду Луганської області від 8 листопада 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі - 1515 грн. 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2018 року.

Головуючий

Судді: