Справа № 390/1598/17
Провадження № 2/390/58/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2018 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Пасічника Д.І.,

при секретарі - Рац М.О.,

за участі сторін:

представника позивача - Маленко О.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_3, третя особа: Кіровоградський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» звернулося в суд з зазначеним позовом до ОСОБА_3, третя особа: Кіровоградський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, та просить звільнити майно, а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, з-під арешту, який було накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА №031536 від 05.03.2010 року, виданою Відділом державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції, функціональним правонаступником якого є Кіровоградський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Свої вимоги мотивує тим, що 15.07.2008 року ОСОБА_3 уклала з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту № 00. За умовами договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором був укладений іпотечний договір від 15.07.2008 року. За умовами іпотечного договору ОСОБА_3 передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором наступне нерухоме майно: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Обтяження згідно вищевказаного іпотечного договору відступлено TOB «Кей-Колект» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. 12.12.2011 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило TOB «Кей-Колект», відповідно до договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями позичальника за кредитним договором. 05.07.2017 р. позивачу, при зверненні до нотаріуса, стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА №031536 від 05.03.2010 року, виданою Відділом державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції, функціональним правонаступником якого є Кіровоградський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Проте, про звернення стягнення не було повідомлено позивача. Таким чином, даний арешт був накладений з порушенням вимог законодавства оскільки державними виконавцями під час виконавчого провадження, не повною мірою були проведені виконавчі дії, передбачені вказаною нормою. В порушення вимог закону державний виконавець, накладаючи арешт на нерухоме майно, не пересвідчився в існуванні заборони відчуження нерухомого майна та не повідомив позивача як заставодержателя про накладення такого арешту на предмет іпотеки, роз'яснивши йому право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Позивач має бажання скористатись свої правом розпорядження майном, однак, реалізувати вказане право не є можливим внаслідок існування накладеного арешту на нерухоме майно, а саме на: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, а тому звертається з позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив суду, що 15.07.2008 року ОСОБА_3 уклала з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту. В забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором був укладений іпотечний договір від 15.07.2008 року, на наступне нерухоме майно: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. 12.12.2011 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило TOB «Кей-Колект», відповідно до договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями позичальника за кредитним договором. 05.07.2017 р. позивачу, при зверненні до нотаріуса, стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за іпотечним договором накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, але, про звернення стягнення не було повідомлено позивача, а тому, даний арешт був накладений з порушенням вимог законодавства оскільки державними виконавцями під час виконавчого провадження, не повною мірою були проведені виконавчі дії, передбачені вказаною нормою.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позовної заяви. Пояснив, що позивач немає права звернення до суду зі вказаним позовом, оскільки з рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23 березня 2016 року вбачається, що рішенням Кіровоградського районного суду від 17.01.2012 року, зміненим рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11.04.2012 року кредитний договір від 15.07.2008 року № 0 визнано недійсним, встановлене свідчить, що оскільки вище зазначений кредитний договір визнано недійсним то як наслідок основне зобов'язання за даним кредитним договором припинилось то відповідно і іпотека припиняється в силу статті статей 3,17 Закону України «Про іпотеку» частини 1, 2 статті 548 ЦК України, визнавати недійсним договір іпотеки в даному випадку немає необхідності оскільки зазначений договір припинив свою дію відповідно до норм діючого законодавства, тобто ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не є власником майна на яке накладено арешт. Крім того, вказує що даний позов необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, направили до суду письмове заперечення відповідно до якого зазначили 05.03.2010 року державним виконавцем ВДВС Кіровоградського РУЮ винесено постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул.. Слави, 3, в с. Соколівське Кіровоградського району та області. 05.03.2010 року зазначене виконавче провадження завершено в зв'язку з повним фактичним виконанням виконавчого документа. Виконавче провадження з примусового виконання ухвали № 2-135 виданої 18.02.2010 року Кіровоградським райсудом про накладення арешту для забезпечення позовних вимог ПАТ «УкрСибБанк» на майно ОСОБА_3 в межах суми заборгованості 361690,81 грн. а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по вул. Слави, 3 в с. Соколівське Кіровоградського району та області знищено у 2013 році, а тому просять в задоволені позовної заяви відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15.07.2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 0 та договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано житловий будинок за адресою: с. Соколівське, вул. Слави, 3, Кіровоградського району та області.

05 березня 2010 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АА №031536 від 05.03.2010 року, виданою Відділом державної виконавчої служби Кіровоградського районного управління юстиції, на підставі ухвали Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2010 року по справі № 2-135, накладено арешт на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, з-під арешту, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 05.07.2017 року за № 91238413, та витягом ВП-Спецпідрозділ за номером виконавчого провадження: 1763001 від 04.10.2017 року.

12 грудня 2011 року АКІБ «УкрСиббанк» відступило TOB «Кей-Колект», відповідно до Договору факторингу № 1 свої права вимоги за зобов'язаннями Позичальника за кредитним договором.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.01.2012 року, зміненим рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11.04.2012 року кредитний договір від 15.07.2008 року № 0 визнано недійсним.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2015 року, визнано недійсним договір факторингу №1 від 12.12.2011 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект», у частині продажу права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.07.2008 року. Визнано недійсним договір іпотеки від 15.07.2008 року, який укладено між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 Визнано недійсним договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 12.12.2011 року, який укладено між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект», у частині відступлення права вимоги за договором іпотеки від 15.07.2008 року, який укладено між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 23 березня 2016 року, рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2015 року скасовано. Ухвалено нове рішення. У задоволені позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» про визнання недійсними договору факторингу від 12.12.2011 №1 між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в частині продажу права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 15.07. 2008, договору відступлення права вимоги за договором іпотеки від 12.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» в частині відступлення права вимоги за договором іпотеки від 15.07.2008 укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 визнання недійсним договору іпотеки від 15.07.2008 укладеного між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3», відмовлено. Мотивуючи в частині договору іпотеки тим, що рішенням Кіровоградського районного суду від 17.01.2012 року, зміненим рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11.04.2012 року кредитний договір від 15.07.2008 року № 0 визнано недійсним. Встановлене свідчить, що оскільки вище зазначений кредитний договір визнано недійсним то як наслідок основне зобов'язання за даним кредитним договором припинилось то відповідно і іпотека припиняється в силу статті статей 3,17 Закону України «Про іпотеку» частини 1, 2 статті 548 ЦК України. Визнавати недійсним договір іпотеки в даному випадку немає необхідності оскільки зазначений договір припинив свою дію відповідно до норм діючого законодавства

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2016 року, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23 березня 2016 року залишено без змін.

Відповідно до відповіді Кіровоградського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області за вих. № 18904/13.9-27/2 від 18.12.20147 року встановлено, що 25.02.2010 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-135 виданого 18.02.2010 року Кіровоградським райсудом про накладення арешту для забезпечення позовних вимог ПАТ «УкрСибБанк» на майно ОСОБА_3 в межах суми заборгованості 361690,81 грн., а саме на житловий будинок з надвірними будівлями розташований по АДРЕСА_1 Дане виконавче провадження завершено 05.03.2010 року в зв'язку з повним фактичним виконання виконавчого документа. Згідно розділу 9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих до архіву та відповідно до номенклатури справ відділу журнали реєстрації виконавчих проваджень переданих державному виконавцю становить 3 роки. Оскільки виконавче провадження знищено Кіровоградський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області не має можливості надати оригінал виконавчого провадження, відповідно до якого було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 031536 від 05.03.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту..

Відповідно до ч. 5 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження", у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач просить звільнити майно з під арешту накладеного постановою ВДВС Кіровоградського РУЮ, що свідчить про те, що відповідач ОСОБА_3 не є належним відповідачем, оскільки арешт на майно не накладала, та жодним чином не порушувала права ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ».

Крім того, відповідно до чинного законодавства, особа, якій належить майно, на яке накладено арешт, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту, що свідчить про те, що позивач ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» немає права звернення до суду з вказаним позовом, так як не є власником спірного майна як іпотекодержатель, оскільки кредитний договір від 15.07.2008 року № 0, по якому АКІБ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги за зобов'язаннями за кредитним договором ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», визнано недійсним, а як внаслідок і іпотека припинилася в силу статті статей 3,17 Закону України «Про іпотеку» частини 1, 2 статті 548 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, зваживши у сукупності надані сторонами докази, суд вважає, що позивач не довів обставини викладені в позовній заяві, на які посилається як на підставу своїх вимог, оскільки вони не підтверджені належними та допустимим доказами, а тому суд дійшов до висновку, що в задоволені позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_3, третя особа: Кіровоградський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про звільнення майна з-під арешту, слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд відмовляє позивачу у стягненні судового збору із відповідача, та відносить їх за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 15,16, 23, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 13, 81, 89, 141, 235, 258, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_3, третя особа: Кіровоградський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.І. Пасічник