Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/5381/17 Головуючий у 1-й інстанції: Полянчук Б.І.
Провадження № 22-ц/778/1745/18 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Воробйової І.А.

Крилової О.В.

При секретарі Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Бердянського міськрайонного суду від 14 грудня 2015 року розірвано шлюб між ним та ОСОБА_5, яка змінила прізвища на «ОСОБА_5». Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який залишився проживати з відповідачем у АДРЕСА_2.

Після розлучення у нього з відповідачем почались непорозуміння щодо участі у вихованні сина та його відвідуванні. ОСОБА_7 створює перешкоди у його спілкуванні з сином. Всі його намагання мирним шляхом врегулювати спір призводять до конфліктів. Він намагався налагодити нормальний зв'язок з дитиною, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення, але його права як батька порушуються.

15.11.2016 року листом служби у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізькій області його було повідомлено, що ОСОБА_4 була ознайомлена з вимогами ст. 153 та ст. 157 Сімейного кодексу України, було наголошено на її обов'язку виховувати в сина повагу до батька, сприяти організації зустріч з сином і недопущення створення перешкод у спілкуванні сина з батьком. Відповідач повідомила службу у справах дітей, що вона не заперечує проти вільного графіку спілкування з дитиною, та зі свого боку буде всіляко сприяти цьому. Виходячи з наведеного служба у справах дітей прийшла до висновку що станом на 15.11.2016 року спір між батьками щодо питання участі у вихованні дитини відсутній.

Проте, незважаючи на зазначене, відповідач знову почала чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина, постійно висуваючи нові вимоги щодо часу, терміну, місця та способу спілкування, повністю відкидаючи всі його пропозиції та пропонуючи для спілкування виключно робочі години звичайного тижня, коли він працює і не має вільного часу.

Враховуючи вищевикладене просив суд зобов'язати ОСОБА_4 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити такі способи його участі у вихованні: систематичні побачення п'ять разів на тиждень: у понеділок, середу, п'ятницю з 16:00 год. до 20:00 год., вівторок та четвер з 12:00 год. до 20:00 год. за місцем навчання сина або за місцем його проживання, перебування; систематичні побачення та спілкування за місцем проживання або перебування батька (з ночівлею) з 12:00 год. вівторка до 8:00 год. середи, з 12:00 год. четверга до 8:00 год. п'ятниці, з 8:00 год. суботи до 20:00 год. неділі у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ; під час навчання у загальному освітньому закладі: половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул (у тому числі з ночівлею за місцем проживання або перебування батька) безперервно; у свята з 8:00 год. до 20:00 год.: дні народження самої дитини та батька; Новий рік (31 грудня - 01 січня) з ночівлею за парними календарними роками, Різдво (7 січня), Великдень, день св. Миколая (19 грудня), першотравневі свята з ночівлею за непарними календарними роками тощо; у період хвороби дитини безперешкодне відвідування за місцем її фактичного знаходження (проживання); необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день його побачення з сином, він має право забирати сина з місця його проживання (домівки), дитячого садка, або школи особисто. Зобов'язати відповідача, не менш ніж за добу до часу його зустрічі з сином, надати йому точну інформацію телефонним засобом зв'язку, але не виключно, щодо фактичного місця, перебування, навчання, проживання дитини, а у разі настання змін звичайного способу життя (знаходження у лікувальному закладі, зміна місця проживання, зміна закладу виховання або освіти, знаходження в оздоровчому закладі тощо але не виключено), повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2018 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлено ОСОБА_3 час для систематичного особистого спілкування з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням стану здоров'я та з дотриманням режиму дня дитини наступним чином:

у вівторок та четвер з 17 год. до 20 год. за місцем навчання, проживання, перебування дитини або за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ;

у суботу через тиждень з 9 год. до 12 год. неділі з ночівлею за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ;

у святкові дні з 10 год. до 14 год. за місцем навчання, проживання, перебування дитини або за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 у тому числі для відвідування дитячих заходів, розважальних установ;

щоденне спілкування з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку в період часу з 9.00 год. до 20.00 год.

Забезпечення дитини засобом зв'язку та необхідними грошовими витратами на таке спілкування здійснює ОСОБА_3;

у випадку захворювання дитини безперешкодне відвідування її за місцем проживання або фактичного знаходження відповідно до режиму дня хворої дитини;

під час навчання дитини у загальноосвітньому навчальному закладі: другу половину осінніх, зимових, весняних та літніх канікул проводити з ОСОБА_3 у тому числі з ночівлею за місцем постійного проживання батька за адресою: АДРЕСА_1;

в день побачення з сином, ОСОБА_3 має право забирати дитину з місця його проживання, дитячого садка, або школи особисто;

у випадку неможливості побачення з сином ОСОБА_3 зобов'язаний завчасно повідомити про це ОСОБА_4;

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 640 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду: виключити з резолютивної частини рішення застереження з «дотриманням режиму дня дитини»; виключити з всього тексту резолютивної частини рішення поштової адреси проживання батька «АДРЕСА_1»; визначити початок перебігу строку спілкування після слів «у вівторок та четвер» визначення часу «з 17 год.» замінити на «з 12 години»; визначити порядок спілкування з ночівлею після слів «у суботу» словосполучення «через тиждень» виключити; після слів «у святкові дні» добавити « у тому числі дні народження самої дитини та батька, на Різдво (7 січня), Великдень, день св. Миколая (19 грудня)», після слів « з 10 годин до 14 годин» додати: Новий рік (31 грудня - 01 січня) з ночівлею за парними календарними роками; додати у п'ятницю через тиждень з 9 год. до 12 год. суботи з ночівлею за місцем проживання ОСОБА_3. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Згідно п.3 ст.9 Конвенції ООН про права дитини, передбачено право дитини підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом у період з 05.09.2012 року по 14.12.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі.

У період шлюбу у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6).

Після припинення шлюбних відносин малолітній ОСОБА_6 залишився проживати з матір'ю за адресою: АДРЕСА_2.

В ході розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що батьки не можуть спільно вирішити питання щодо здійснення ОСОБА_3 батьківських прав та виконання обов'язків відносно сина ОСОБА_6

Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні та систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Згідно із ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Так, у своєму висновку орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області зазначив, що вважає за доцільне встановити ОСОБА_3 час для особистого спілкування з сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, не порушуючи режим дня дитини наступним чином: дві будь-яких будні дні з 17.00 год. до 20.00 год.; чергування вихідних днів через тиждень: субота з 9.00 год. до 20.00 год., неділя з 9.00 год. до 18.00 год.; святкові дні з 10.00 год. до 14.00 год.; засобами телефонного зв'язку спілкуватися з 9.00 год. до 20.00 год.; у період хвороби дитини батько може спілкуватися з сином за місцем проживання ОСОБА_6. Під час навчання малолітнього у загальноосвітньому навчальному закладі половину канікул осінніх, зимових, весняних та літніх проводити з батьком, без ночівлі, за попередньою домовленістю з матір'ю дитини. (а.с.83-86).

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку органу опіки та піклування, оскільки ним було досліджена лише матеріальна складова його життя є неспроможними з тих підстав, що скаржник неодноразово нехтуючи своєю безпосередньою участю в комісіях виконавчого комітету Бердянської міської ради щодо вивчення умов життя батьків дитини, унеможливив встановити будь-які обставини а ніж матеріальний.

Зазначені обставини були доведені до відома суду представником органу опіки та піклування в ході розгляду справи, окрім того були підтверджені самим ОСОБА_3

Окрім того, вирішуючи питання про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, суд має враховувати положення ст.ст. 150, 151, 153 СК України, які передбачають обов'язок батька виховувати дитину, піклуватися про неї та право на безперешкодне спілкування між батьком та дитиною.

З огляду наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог з встановленням наступного часу для систематичного особистого спілкування ОСОБА_3 з сином з урахуванням стану здоров'я та з дотриманням режиму дня у вівторок та четвер з 17 год. до 20 год. за місцем навчання, проживання, перебування дитини або за місцем проживання батька, у суботу через тиждень з 9 год. до 12 год. неділі з ночівлею за місцем проживання ОСОБА_3, у святкові дні з 10 год. до 14 год. за місцем навчання, проживання, перебування дитини або за місцем проживання батька.

Колегія погоджується з висновком суду щодо недоцільності встановлення часу побачень батька з дитиною відповідно до позовних вимог ОСОБА_3, в зв'язку з тим, що запропонований позивачем графік побачень буде суперечити інтересам дитини, оскільки такий порядок порушує режим дня дитини в КДНЗКТ (ясла-садок) №20 «Червоний капелюшок».

Крім того, ст. 29 ч. 4 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Так, в ході розгляду справи було встановлено, що малолітній ОСОБА_6 постійно проживає з матір'ю, а запропонований позивачем порядок його участі у спілкуванні з дитиною передбачає переміщення дитини з місця її постійного проживання до місця проживання позивача, що з урахуванням віку дитини, безперечно матиме негативний вплив на її психоемоційний стан

Колегія погоджується з висновком суду щодо недоречності та недоцільності встановлення ОСОБА_3 систематичних побачень та спілкування з сином, зокрема на канікулах за місцем його перебування (з ночівлею), оскільки позивачем не було зазначено яке саме місце перебування він має на увазі та не надано суду будь-яких доказів існування там належних умов для перебування дитини.

Разом з тим, згідно акту обстеження умов проживання ОСОБА_3 від 05.12.2017 року було встановлено, що за місцем його проживання створено належні умови для перебування там дитини. (а.с. 87)

В зв'язку з наведеним правильним є висновок суду щодо встановлення часу для спілкування ОСОБА_3 з малолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2: у вівторок та четвер з 17 год. до 20 год., у суботу через тиждень з 9 год. до 12 год. неділі з ночівлею, а також у святкові дні та на канікулах саме за місцем проживання ОСОБА_3, а не за місцем його перебування. Окрім цього в судовому рішенні суд зобов'язаний зазначити повну та точну адресу батьків ,за якою може залишатися дитина. Також визначення місце знаходження дитини за конкретною адресою може бути позитивно вирішено, тільки після огляду та складення акту про наявність належних умов органом опіки та піклування.

Бажання позивача у встановлені за графіком дні починати спілкування з сином з 12 години, замість 17 години ,жодними чином не свідчить про дотримання саме інтересів дитини, так як вона має малий вік і повинна мати нормальний час після відвідування дитячого або навчального закладу для прийому їжі , сну та відпочинку.

Колегія також погоджується з висновком суду про недоречність позовних вимог щодо зобов'язання відповідача, не менш ніж за добу до часу зустрічі ОСОБА_3 з сином, надати йому точну інформацію телефонним засобом зв'язку, але не виключно, щодо фактичного місця, перебування, навчання, проживання дитини, а у разі настання змін звичайного способу життя (знаходження у лікувальному закладі, зміна місця проживання, зміна закладу виховання або освіти, знаходження в оздоровчому закладі тощо але не виключено), повідомити про це його особисто на наступний день з дня настання таких обставин, оскільки обставини, які мали місце за добу до зустрічі позивача з сином можуть змінитися на момент його зустрічі.

Відповідно до ст.. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Окрім того, в рішенні Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27.11.1992) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ст.. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського Суду з прав людини мають в Україні значення джерел прав.

Також при розгляді справи судом враховано те, що у ОСОБА_6 є малолітній брат ОСОБА_8, з яким дитина має тісний зв"язок і за висновком психолога з задоволенням грається ,і постійна зміна звичайного ритму життя може негативно вплинути на розвиток дитини.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як не впливають на обсяг прав та обов"язків батьків та дітей.

З урахуванням наведеного, колегія вважає, що ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції повноі всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Доводи наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374,375,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 січня 2018 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07.06.2018 року.

Головуючий:

Судді: