Ухвала

12 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 194/1608/15-ц

провадження № 61-5675 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представник позивача - Сокуренко НаталіяВікторівна,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07 червня

2016 року у складі судді Пономаренко І. П. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року у складі колегії суддів:

Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 05 вересня 2007 року між

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 24 процентів річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яку було стягнуто з відповідача за рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2012 року, яким змінено рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 18 січня

2012 року, у розмірі 32 817 грн 50 коп.

Ураховуючи, що заборгованість за договором не погашено, кредитні кошти не повернуто, ПАТ КБ «ПриватБанк», з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 35 209 грн 37 коп. та нараховану пеню і комісію у розмірі 433 грн 88 коп.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора припинено правовідносини сторін кредитного договору, а тому нарахування процентів за користування кредитом, комісії та пені після закінчення строку дії договору, та з моменту ухвалення судового рішення не передбачено. Банк в такому випадку має право лише на стягнення грошових коштів з підстав, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), тоді як ним такі вимоги ним не заявлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є законним та обгрунтованим, оскільки між сторонами мало місце дострокове стягнення заборгованості, строк договору закінчився, а тому між сторонами існують лише невиконанні зобов'язальні правовідносини, у зв'язку з чим банк має право на стягнення грошових коштів, в порядку, передбаченому статтею 625 ЦК України, вимоги про стягнення яких він не заявляв.

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листопаді 2016 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та штрафів у межах строку позовної давності у розмірі 27 790 грн 49 коп., та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що наявність невиконаного судового рішення про стягнення заборгованості не припиняє зобов'язань за кредитним договором і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, та не позбавляє права кредитора на отримання сум, передбачених умовами договору.

Суди невірно застосували частину четверту статті 267 ЦК України, оскільки банк має право отримати відсотки за користування кредитними коштами у межах строку позовної давності, а саме за період з 05 вересня 2010 року по 05 вересня

2013 року у розмірі 26 890 грн 49 коп., а також штраф в межах річного строку позовної давності - 900 грн 00 коп.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2017 року відкрито провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

У лютому 2017 року ОСОБА_2 направила відзив на касаційну скаргу, у якому просила касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07 червня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області

від 19 жовтня 2016 року - без змін.

Відзив мотивовано тим, що доводи касаційної скарги є безпідставними, оскільки суди дійшли обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, у зв'язку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності про застосування якого вона заявила.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

02 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, ЦПК України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором ( № 310/11534/13-ц).

Постановляючи зазначену ухвалу, Верховний Суд виходив з того, що існує необхідність відступу від правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15 та від 21 вересня 2016 року у справі № 6-2631цс15, відповідно до яких наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора не виконаного боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій та процентів, передбачених умовами договору та ЦК України. Отже, кредитор має право нараховувати проценти за користування кредитом та пеню після закінчення строку дії договору, та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання.

Перша судова палата Касаційного цивільного суду дійшла висновку, що вирішення цих правових питань, з урахуванням наведених вище правових позицій Верховного Суду України у подібних правовідносинах, містить виключну правову проблему для забезпечення сталого розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Ураховуючи наведене, а також те, що у справі, яка є предметом перегляду суду касаційної інстанції, суди попередніх інстанцій виходили з того, що внаслідок ухвалення судового рішення про задоволення вимог кредитора припинено правовідносини сторін кредитного договору, а тому нарахування процентів за користування кредитом, комісії та пені після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення не передбачено, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду з метою ухвалення законного та обгрунтованого рішення, а також дотримання єдності практики розгляду подібних спорів, вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 310/11534/13-ц

Керуючись статтями 252, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (№ 194/1608/15-ц), за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07 червня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором (№ 310/11534/13-ц).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В.О. Кузнєцов

А.С. Олійник

Г. І. Усик