Провадження №2/389/659/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Знамянський міськрайонний суд Кіровградської області у складі:

головуючого судді Ябчик Н.М.,

при секретарі Данильчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знамянка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 115594 грн. 10 коп. Вказав, що відповідач звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим останньою підписано заяву без номеру від 16.08.2011 року. Згідно якої отримала кредит у розмірі 0,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В результаті невиконання своїх фінансових зобовязань перед Банком, у останньої виникла заборгованість, яка складається з: заборгованості за кредитом 6748,38 грн.; заборгованості за відсотками 108845,72 грн. Просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитним договором б/н від 16.08.2011 року, загальний розмір якої становить 115594 грн. 10 коп.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги позивача визнає частково, просила перерахувати суму заборгованості, оскільки претензій банку на її адресу жодного разу не надходило, про наявність боргу в такій значній для неї сумі не знала. Не згодна з сумою нарахованої заборгованості за відсотками, так як з наданого банком розрахунку не зрозуміло з якого саме періоду та на суму якого кредитного ліміту їх нараховано.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг. Як наслідок відповідачем підписано заяву без номеру від 16.08.2011 року та останньою отримано кредит у розмірі 0,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В результаті невиконання своїх фінансових зобовязань перед Банком, у останнього виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2018 року складається з: заборгованості за кредитом 6748,38 грн.; заборгованості за відсотками 108845,72 грн.

Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_1 вбачається, що стартом карткового рахунку останньої є 16.07.2011 року, на зазначену дату кредитний ліміт складав 0,00 грн.; 24.09.2012 року кредитний ліміт склав 2000,00 грн.; 06.03.2013 року сума кредитного ліміту склала 10000,00 грн.; 19.09.2013 року сума кредитного ліміту склала 8680,00 грн., 23.01.2014 року кредитний ліміт збільшено до 10000,00 грн., 16.05.2014 року кредитний ліміт знижено до 7440,00 грн., 17.07.2014 року встановлено суму кредитного ліміту 6750,00 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, суд вважає, що заборгованість за кредитом, що вказана в розрахунку заборгованості за договором станом на 31.03.2018 року, в сумі 6748 грн. 38 коп. підлягає стягненню з неї у повному обсязі.

З приводу нарахування відсотків за користування кредитом суд відзначає наступне.

Банком до позовної заяви додано розрахунок заборгованості станом на 31.03.2018 року. З наданого розрахунку вбачається, що на суму залишку заборгованості за кредитом в розмірі 6750, грн. 00 коп. банком нараховано відсотки за користування кредитом в сумі 108845 грн. 72 коп. При цьому, банк виходив з процентної ставки 30% річних, як і зазначено в заяві ОСОБА_1 від 16.08.2011 року.

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України).

За змістом ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).

Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання позичальником заяви, в якій вказано, що вона разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

При цьому, належні і допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і, що саме ці умови мала на увазі ОСОБА_1, підписуючи заяву від 16.08.2011 року, та відповідно, чи брала вона на себе зобовязання зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, у справі відсутні (правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-2320цс16 від 22.03.2017 року, що відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для судів).

Отже, за таких обставин, оскільки ОСОБА_1, як споживач банківських послуг, надала письмову згоду на укладення кредитного договору, погодившись на сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, то саме ця процентна ставка має враховуватись при обчисленні процентів за користування кредитом.

Доданий до позовної заяви розрахунок не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки з нього вбачається, що заборгованість за відсотками нараховано на суму кредитного ліміту в розмірі 6750,00 грн. за період з 16.08.2011(день підписання заяви) по 29.01.2018 року, однак згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти зазначену суму кредитного ліміту встановлено лише 17.07.2014 року, і саме з цієї дати банк мав би нараховувати заборгованість за відсотками, отже суд вважає за необхідне самостійно розрахувати дану суму.

Так, заборгованість за кредитом, що підлягає стягненню з відповідача, становить 6748 грн. 38 коп. Кількість днів за період з 17.07.2014 року по 29.01.2018 року (дату, на яку здійснено розрахунок заборгованості) становить 1292 дні. Відтак, заборгованість по відсотках за період з 17.07.2014 року по 29.01.2018 року з розрахунку 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом становить (30,00%/360*1292*6748,38) 7265 грн. 76 коп.

Таким чином, сума заборгованості за відсотками до дати, на яку здійснено розрахунок заборгованості (31.03.2018 року), складає 7265,76 грн. 76 коп., а не 108845 грн. 72 коп., як зазначено в позові.

Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, становить 14014 грн. 14 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 6748 грн. 38 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом 7265 грн. 76 коп.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог банку на 12,12%, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 213 грн. 55 коп.

На підставі викладеного, ст.ст.526, 549, 629, 642, 651, 653, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.76-81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-288 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за договором без номеру від 16.08.2011 року в сумі 14014 (чотирнадцять тисяч чотирнадцять) грн. 14 коп. та судовий збір в сумі 213 (двісті тринадцять) грн. 55 коп.

Решту судового збору в сумі 1548 (одна тисяча пятсот сорок вісім) грн. 45 коп. віднести на рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення через Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Знамянського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2