Справа № 404/3989/18
Номер провадження 2/404/2642/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючої судді - Панфілової А.В.

при секретарі - Проскурні О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м.Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні будинком, що розташований за адресою вул. Нижня буд. 9/14 м. Кропивницькому, шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення .

В обґрунтування позову зазначено, що є власником житлового будинку № 9/14 по вул. Нижня в м. Кропивницькому, на підставі договору дарування від 15.03.1994 р. зареєстрованого в бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 209037118 від 17.03.1994 р .

Дошлюбне прізвище "Сагун", що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-АВ №348576 видане 22.10.1970 р. місцевим бюро РАЦС м. Кіровоград.

Зміна прізвища із "Сагун" на "Пузирєй" відбулася у зв'язку із одруженням, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія І-ОЛ № 041811 виданого 26.09.1997 р. Кіровоградським районним відділом реєстрації актів громадянського стану.

Після розірвання шлюбу із громадянином ОСОБА_3, залишила прізвище після розірвання шлюбу "Пузирєй", що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серія І-ОЛ №066996 виданого відділом реєстрації громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Кіровограда, копія зазначеного свідоцтва додається до позовної заяви.

Відповідно до заочного рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16.06.2017 р. шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, який зареєстрований 15.11.2003 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського РУЮ, актовий запис № 1105, розірвано. Зазначене рішення суду набрало законної сили 11.07.2017 р.

Відповідач зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відміткою у паспорті (стор.11) виданого на ім'я ОСОБА_2

З моменту розірвання шлюбу, а саме з 11.07.2017 р. відповідач по справі продовжує безпідставно та самоправно проживати в будинку, що розташований за адресою вул. Нижня, 9/14 в м. Кропивницькому та який належить позивачу на праві особистої приватної власності.

Факт безпідставного проживання у будинку підтверджується довідкою виданою головою квартального комітету №16 Фортечного району м. Кропивницький від 13.06.2018 р. №249, в якій зазначено, що громадянин ОСОБА_2 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації свого місця проживання у встановленому законом порядку,

Зазначається, що на неодноразові прохання виселитися з будинку відповідач не реагує та продовжує самоправно проживати за вказаною адресою, а тому просить задовольнити позов повністю.

До судового засідання позивачем надано клопотання про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог (а. с. 34 ).

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлено рекомендованим листом та телефонограмою (а. с. 29 ,33), поважні причини неявки суду не повідомлено.

Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Позивач згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 є власником житлового будинку № 9/14 по вул. Нижня в м. Кропивницькому, що підтверджується копією договору дарування від 15.03.1994 року (а. с. 7-8) .

ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 10) .

ОСОБА_4 розірвала шлюб з ОСОБА_3, 21.01.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.11) та після розірвання шлюбу залишила прізвище « Пузирєй».

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003 року по 16.06.2017 року, що підтверджується копією рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 16.06.2017 року (а. с. 12-14).

Разом із позивачем зареєстровані син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також проживає ОСОБА_2 без реєстрації свого місця проживання у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою № 249 від 13.06.2018 року (а. с. 16).

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 1ст. 156 Житлового кодексу України члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються житловим приміщенням на рівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку належить дружина, їх діти і батьки. Членами сімї власника будинку може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають з власником будинку і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 9 Житлового кодексу України визначені житлові права громадян, зокрема, частиною 4, 5 вказаної статті встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сімї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім»ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім»ї.

ОСОБА_4 такою правовою позицією керувався Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 6-158цс14, яка відповідно до приписівч. 4 ст. 263 ЦПК України, яка враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст. 12 Загальної декларації прав людини, дата підписання 10.12.1948 р., дата набрання чинності 10.12.1948 р. Прийнята і проголошена резолюцією 217A(III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, тайну його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань.

При винесенні рішення, суд керується ст.13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо задоволення позову, оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача, у зв'язку з розірванням шлюбу; між ними не укладалася ні усна ні письмова угода про порядок та його право користування власністю позивача, позивач не має бажання укладати таку угоду з відповідачем; зазначає , що спільне господарство з відповідачем не ведеться; відповідач не приймає участі в оплаті за комунальні послуги; відповідач не працює, зловживає спиртними напоями, досить часто влаштовує сварки .

Відсутність відзиву на позов свідчить про відсутність заперечень проти позову з боку відповідача.

Відповідно до ст.. 81 ЦПК України обов»язок доказування покладено на сторони.

Згідно ст. ст.134,142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 704,80грн. сплаченого судового збору .

Керуючись ст. ст. 47, 55 Конституції України, ст.ст.9,47,64,156 ЖК України, ст. 3 СК України, ст. 383,391 ЦК України, п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»,ст. ст. 134-142,223,263, 265,268,280, 281-284 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 ( 25009, м. Кропивницький, вул. Нижня буд. 9/14, ІПН- НОМЕР_1) до ОСОБА_2 ( 28400, Кіровоградська область, Компаніївський район, с. Покровка, ІПН - не встановлено) про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення, задовольнити повністю .

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні будинком, що розташований за адресою вул. Нижня буд. 9/14 м. Кропивницький, шляхом виселення ОСОБА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704,80 грн. судового збору .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення .

Учасник справи, якому заочне рішення не було вручене в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Кіровського А. В. Панфілова

районного суду

м.Кіровограда