Справа № 524/6866/18
Провадження № 2-з/524/74/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі

головуючого судді Кривич Ж.О.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

13.11.2018 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики.

В заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_1 зазначає, що оскільки у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 йде мова про значе стягнення суми коштів 237 102, 46 грн., існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Суд, вивчивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.

Ухвалою судді від 12.09.2018 року у справі за позовом відкрито провадження у справі. Справа по суті не розглянута.

Ч. 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У відповідності до розяснень, наведених в п. п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна, відомості про право власності на квартиру АДРЕСА_1 у м Кременчуці відсутні. Отже, немає доказів, що обєкт нерухомості належить відповідачу.

Представником не викладені також обставини, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить або унеможливить виконання рішення суду. Крім того, суд приходить до висновку про неспівмірність заявлених вимог щодо ринкової вартості квартири.

Отже, достатніх підстав для забезпечення позову суд не встановив, оскільки доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду не надано.

З урахуванням наведених вище вимог закону, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150, 153, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя