ПОСТАНОВА

Іменем України

12 березня 2018 року м. Кропивницький

справа № 392/87/17

провадження № 22-ц/781/462/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Єгорової С.М.; Письменного О.А.

учасники справи:

позивач - Маловисківське об'єднане управління Пенсійного

фонду України Кіровоградської області;

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Маловисківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року у складі судді: Голосеніної Т.В. у справі за позовом Маловисківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до ОСОБА_1 про стягнення суми неправомірно виплаченої пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року Маловисківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплаченої пенсії в розмірі 290,84 грн.

В обґрунтування вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 01 лютого 2006 року призначено відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсію по втраті годувальника.

24 жовтня 2016 року в результаті перерахунку виявлено переплату пенсії за період з 01 липня 2016 року по 31 серпня 2016 року в розмірі 290,84 грн.

У зв'язку з чим 27 жовтня 2016 року на адресу відповідача направлено лист про необхідність повернення (відшкодування) переплати пенсії. Що не виконано стороною.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні позову.

Маловисківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення вимог. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, судом не враховано, що відповідно до п. 2 ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відрахування з пенсії проводяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру. Про обставини, що спричиняють зміни розміру пенсій або припинення її виплати пенсіонери відповідно до ст. 102 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зобов'язані повідомити органи Пенсійного фонду. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати заподіяну шкоду.

Апеляційне провадження відкрито 05 лютого 2018 року. Розгляд справи призначено на 12 березня 2018 року. Відзив на апеляцій скаргу відповідачем не подано.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за наступного.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIІІ внесено зміни до ЦПК України від 18.03.2004 року, які набирали законної сили з 15.12.2017 року.

Відповідно до вимог частини 3 статті 3 ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року, встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Попередньою редакцією ЦПК передбачалось, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (в редакції до 15.12.2017 року). Під час ухвалення рішення суд вирішує про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин (в редакції до 15.12.2017 року).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зловживань з боку відповідача, подання нею недостовірних даних, недобросовісність набуття отриманих коштів, які є пенсійною виплатою не встановлено, як і не встановлено рахункової помилки при призначені пенсії.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 лютого 2006 року згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначено пенсію по втраті годувальника, померлого внаслідок загального захворювання, на 4-х утриманців (а.с.3).

24 жовтня 2016 року згідно службової записки начальника відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Маловисківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виявлено переплату пенсії в розмірі 290,84 грн. за період з 01 липня 2016 року по 31 серпня 2016 року, яка виникла в результаті перерахунку (а.с.3).

27 жовтня 2016 року Маловисківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області на адресу ОСОБА_1 направлено лист № 3504/02-31 про повернення зайво отриманих коштів на рахунок управління Пенсійного фонду України (а.с.6).

Пунктом 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Згідно ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, за загальним правилом безпідставно набута пенсія не підлягає поверненню, але закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Недобросовісність з боку одержувача пенсії, як підстава для цивільно-правової відповідальності перед органом, що її призначив, також передбачена ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак добросовісність набуття права на майно презюмується.

Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум покладається на сторону, яка вимагає повернення коштів.

Безпідставно набуті кошти, що належать до виплат, встановлених абз. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленням помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів.

Тобто жодної підстави передбаченої законом для повернення зайво виплачених коштів немає.

Суд першої інстанції на підставі наданих доказів дійшов правильного висновку про відсутність правових підставі для встановлення факту призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії надміру внаслідок зловживання з її боку чи внаслідок надання страхувальником недостовірних даних на час нарахування чи перерахунку пенсії.

Маловисківським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Кіровоградської області у добровільному порядку здійснювалися виплати пенсії відповідачу. Належних та беззаперечних доказів наявності рахункової (лічильної) помилки, допущеної відповідальними особами Управління внаслідок неправильного здійснення арифметичних підрахунків через невміння, неуважність чи інших суб'єктивних причин суду також не надано.

Позивач не виконав свій процесуальний обов'язок, встановлений положеннями цивільно-процесуального законодавства України, і не надав суду актів службового розслідування даного випадку з відповідними висновками чи інших допустимих доказів.

Отже, не доведено наявність підстав для стягнення з відповідача коштів.

Доводи позивача як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі про те, що відповідно до ст. 102 Закону України « Про пенсійне забезпечення» пенсіонери

зобов'язані повідомити органи Пенсійного фонду України про обставини, що спричиняють зміни розміру пенсії або припинення її виплати, і що в разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати заподіяну шкоду, є безпідставними, оскільки у відповідача не виникло обставин, які спричиняють зміни розміру пенсії або припинення її виплати.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним.

Переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов'язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які сторона посилається, є необґрунтованими.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо недоведеності позивачем фактів порушення його прав, свобод та інтересів, виходячи з визначених ст. 2 ЦПК України завдань цивільного судочинства правомірно відмовив у задоволенні позову. Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст.375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 368, ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Маловисківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області - залишити без задоволення.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс складено 16.03.2018 р.

Головуючий:

Судді: