Постанова

Іменем України

11 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 161/11916/17

провадження № 61-109св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Ківерцівський національний природний парк «Цуманська пуща»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін касаційну скаргу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року у складі судді Рудської С. М. та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Шевчук Л. Я., Грушицького А. І., Данилюк В. А.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з листопада 2015 року до 03 липня

2017 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника відділу відтворення та збереження тваринного та рослинного світу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща».

03 липня 2017 року наказом № 32-ос ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу відтворення та збереження тваринного та рослинного світу на підставі пункту 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Причиною звільнення є невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, що перешкоджає продовженню роботи, та письмова відмова ОСОБА_1 від переведення на іншу роботу.

ОСОБА_1 вважав, що його звільнення проведено відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства.

Причини звільнення ОСОБА_1, наведені в наказі від 03 липня 2017 року № 32-ос, придумані відповідачем, є такими, що не відповідають фактичним підставам звільнення, оскільки в медичних документах відсутні факти виявленої невідповідності, тобто відсутні юридичні чинники для звільнення.

У медичній довідці від 21 червня 2017 року № 32 про проходження ОСОБА_1 позачергового медичного огляду медична комісія зазначила, що він на займаній посаді у своїй професії обмежено працездатний, проте може працювати в спеціально створених умовах - комплексі заходів, що забезпечать необхідні для інваліда умови та режим праці. Під спеціально створеними умовами розуміється можливість багаторазового харчування, короткотривалих перерв і по можливості скорочений робочий час та дозвіл працювати вдома.

ОСОБА_1 як інваліду була видана індивідуальна програма реабілітації від 04 травня 2017 року № 725, яка є обов'язковою для виконання відповідачем і такою, що не містить підстав для звільнення. Цією програмою реабілітації визначено, що ОСОБА_1 протипоказана важка праця.

Довідкою Луцької МСЕК від 04 травня 2017 року № 743779 встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом першої групи довічно і є працевлаштованим.

Письмової відмови від переведення на іншу посаду, як стверджує відповідач, ОСОБА_1 не писав, оскільки інша робота йому не пропонувалася.

Насправді мав місце наказ керівника Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» від 03 липня 2017 року № 14-аг «Про розгляд індивідуальної програми реабілітації інваліда та результатів позачергового медичного огляду ОСОБА_1.». У вказаному наказі згадується посада майстра зеленого господарства, яка нібито йому пропонувалася. Проте дана робота йому протипоказана за станом здоровʼя, оскільки пов'язана з фізичною працею, а тому відповідач не мав права пропонувати йому цю роботу.

ОСОБА_1 просив поновити його на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу по день постановлення рішення суду, стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату у розмірі 256,68 грн, стягнути з відповідача заборгованість за дні затримки розрахунку при звільненні, стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди 20 001,00 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща».

Стягнуто з Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу без обов'язкових відрахувань за період з 03 липня по 21 вересня 2017 року у розмірі 25 085,58 грн.

Стягнуто з Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди

2 000,00 грн.

Допущено рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» на користь держави судовий збір у сумі 1 920,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади з порушенням норм трудового законодавства, оскільки судом не виявлена невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді внаслідок стану його здоров'я, яка перешкоджає продовженню роботи.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року апеляційну скаргу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» відхилено.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

05 грудня 2017 року Ківерцівським національним природним парком «Цуманська пуща» через засоби поштового звʼязку подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 25 085,58 грн та стягнення моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що характер роботи начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» належить до умов праці із шкідливими та небезпечними виробничими факторами, що призведе до погіршення здоров'я ОСОБА_1, а отже, й неможливості його перебування на ній.

Початок вимушеного прогулу ОСОБА_1 розпочався з 04 липня

2017 року, а не з 03 липня 2017 року.

Висновок судів попередніх інстанцій про стягнення моральної шкоди є необґрунтованим.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

23 січня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового звʼязку подано відзив, у якому просить касаційну скаргу Ківерцівського національного природного парку «Цумканська пуща» залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 16 листопада

2017 року - залишити без змін.

У лютому 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року та ухвала апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року оскаржуються в касаційному порядку в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України судом касаційної інстанції не перевіряються.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у Ківерцівському національному природному парку «Цуманська пуща» на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу.

Наказом директора Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» від 03 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу з 03 липня 2017 року у зв'язку з невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок стану здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України та письмової відмови працівника від переведення на іншу роботу.

Пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Невідповідність працівника посаді, яку він займає, або виконуваній роботі може виявлятися також у стані здоров'я, що перешкоджає продовженню роботи. Про невідповідність працівника може свідчити висновок медико-соціальної експертної комісії, якщо працівника визнано інвалідом і йому рекомендована робота інша, ніж він виконує. Підставою для звільнення за пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України є також медичний висновок про невідповідність виконуваній роботі за станом здоров'я працівника, зобов'язаного відповідно до законодавства проходити медичні огляди.

Згідно з довідкою Луцької МСЕК від 07 травня 2017 року ОСОБА_1 є інвалідом першої Б групи і йому рекомендовано стаціонарне лікування.

Згідно з медичною довідкою про проходження позачергового медичного огляду працівника від 21 червня 2017 року № 32 ОСОБА_1 пройшов позачерговий медогляд і визнаний обмежено працездатним на посаді начальника відділу, може працювати в спеціально створених умовах - комплексі заходів, що забезпечать необхідні для інваліда умови та режим праці.

Крім того, Луцькою МСЕК розроблена програма реабілітації ОСОБА_1

Висновком Луцької міської медико-соціальної експертної комісії не виявлено невідповідність ОСОБА_1 виконуваній ним роботі на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» внаслідок стану його здоров'я і позивачу медико-соціальною експертною комісією не була рекомендована інша робота, ніж він виконує.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Наказом директора Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» від 03 липня 2017 року ОСОБА_1 було запропоновано перейти на іншу роботу, а саме: на посаду майстра зеленого господарства відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу.

ОСОБА_1 не давав згоду на переведення його на іншу роботу.

Колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про те, що позивача було звільнено із займаної посади з порушенням трудового законодавства, оскільки судом не встановлено, що ОСОБА_1 за станом свого здоров'я не може працювати на посаді начальника відділу відтворення та збереження тваринного та рослинного світу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща».

А тому доводи заявника про те, що характер роботи начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» відноситься до умов праці з шкідливими та небезпечними виробничими факторами, що призведе до погіршення здоров'я ОСОБА_1, а отже, й неможливості його перебування на ній, є безпідставними.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про стягнення з Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу без обов'язкових відрахувань за період з 03 липня

2017 року по 21 вересня 2017 року у розмірі 25 085,58 грн, оскільки такий розрахунок проведений відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

За змістом статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановивши, що позивача було звільнено із займаної посади з порушенням вимог закону, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що внаслідок цього були порушенні законні права ОСОБА_1, що призвело до моральних страждань, в зв'язку з чим ОСОБА_1 слід відшкодувати моральну шкоду. При визначенні розміру моральної шкоди суди обґрунтовано виходили із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Статтею 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування в цій частині немає.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 16 листопада 2017 року в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді начальника відділу відтворення та збереження рослинного та тваринного світу Ківерцівського національного природного парку «Цуманська пуща», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун
В. І. Крат
В. П. Курило