Справа № 473/277/18
РІШЕННЯ

іменем України

"30" травня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Висоцької Г.А.,

при секретарі - Радєвій Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1 її представника ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3 його представника ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу № 473/277/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом,

ВСТАНОВИВ:

30.01.2018 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_7, який помер 09.06.2017 року в с. Таборівка Вознесенського району Миколаївської області.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті дядька відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку № 13 по вул. 8 Березня в с. Таборівка, Вознесенського району, Миколаївської області.

За життя дядьком заповіту складено не було, тому спадкоємцями за правом представлення згідно ч. 3 ст.1266 ЦК України є вона та відповідач, оскільки вони обидва є племінниками померлого.

Вказує, що звернулась до Приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 з приводу оформлення спадщини після смерті дядька, але їй було відмовлено, оскільки вона на день смерті спадкодавця не була разом з ним зареєстрована, а також нею не було подано заяви про прийняття спадщини, тобто пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, хоча строк було пропущено з поважних причин, через неправомірні дії відповідача, у звязку з чим просила суд, визнати поважною причиною пропуску нею строку для прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 01.02.2018 року провадження у справі було відкрито, вона призначена до судового розгляду в порядку загального позовного провадження - підготовче засідання на 28.02.2018 року.

16.02.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1, оскільки строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивачем пропущено без поважних причин.

22.03.2018 року позивачем подано відповідь на відзив в якому вона просить задовольнити її позовні вимоги, оскільки строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, через віктимну поведінку ОСОБА_3 повязану із спадком, щодо неї, у звязку із чим щодо відповідача до ЄРДР внесено відомості про вчинення відносно неї чотирьох кримінальних правопорушень.

Ухвалою від 29.03.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження до 30.04.2018року, підготовче засідання призначено на 17.04.2018 року.

17.04.2018 року, 25.04.2018 року представником відповідача та відповідачем подано доповнення до відзиву на позовну заяву в якому просять відмовити в задоволені позову, оскільки протягом 6 місяців після смерті спадкодавця ОСОБА_7 працювала в Вознесенській гімназії № 1 прибиральницею, перебувала у відпустках, тобто була працездатна і не обмежена у пересуванні, а тому мала у встановлений законом строк звернутися з відповідною заявою до нотаріуса.

Ухвалою від 27.04.2018 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 30.05.2018 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив, позов просили задовольнити, посилалися на неправомірні дії відповідача, посттравматичний стресовий розлад у позивача і неспроможність звернутися до нотаріуса через залякування з боку ОСОБА_3, що на їх думку підтверджує поважність причини пропуску строку, передбаченого ст. ст. 1269 та 1270 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, в позові просили відмовити, оскільки позивач не підтвердила поважність причини не звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом 6 місяців після смерті спадкодавця, що є передумовою визначення судом додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія І- ФП № 263899 від 13.06.2017 року, ОСОБА_7 помер 09.06.2017 року в с. Таборівка Вознесенського району Миколаївської області.

ОСОБА_3 звернувся з заявою до Приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_5 про прийняття спадщини на підставі якої була заведена спадкова справа №33/2017 від 14.06.2017 року , зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за № 81 та внесена до спадкового реєстру за № 60788641.

Згідно свідоцтва про народження, виданого ОСОБА_1, серія І- МР № 432081 від 01.02.1968 року, батьком позивача записаний «Мамай Борис Григорович».

Згідно свідоцтва про народження, батька позивача ОСОБА_8, серія ІІ- УР № 379850 від 15.01.1960року, його батьками записані «Мамай Григорій Сидорович» та « Мамай Оксана Костянтинівна».

Згідно свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_3, серія І- ФП № 339573 від 22.03.1974 року, батьком записаний «Мамай Анатолій Григорович», мати « Мамай Лідія Андріївна».

Відповідно до свідоцтва про народження спадкодавця ОСОБА_7, серія ЯХ № 692165, виданого 01.04.1950 року його батьками записані : «Мамай Григорій Сидорович» та «Мамай Оксана Костянтинівна».

Судом встановлено, що інших спадкоємців окрім відповідача, який прийняв спадщину нотаріусом не виявлено і проти цього не заперечують сторони.

13.09.1995 року помер батько позивача ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 003671 від 14.09.1995 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського виконавчого комітету Миколаївської області( а.с.9).

14.09.2012 року помер батько відповідача ОСОБА_9, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія І-ФП № 163789 від 17.09.2012 року .

Згідно довідки - роз'яснення від 12.01.2018 року № 9/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду в порядку ст. 1272 ЦК України.

Згідно довідки сільського голови Бузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 13.06.2017 року № 958 померлий ОСОБА_7 був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, знятий з реєстрації у звязку із смертю, на час смерті з ним за даною адресою ніхто не проживав.

В ході судового засідання встановлено, що позивач протягом шести місяців, а саме з 10.06.2017 року по 09.12.2017 року до нотаріуса не звернулась.

З 05.07.2017 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в психіатричному кабінеті в Вознесенській ЦРЛ з діагнозм посттравматичний стресовий розлад з асотеноневротичною тривожно фобічною конічною симптоматикою ситуаційно обумовленою, яка потребує лікування, розлад виник через перенесену затяжну стресову ситуацію, що підтверджується довідкою Вознесенської ЦРЛ.

Судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2017 року за заявою ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_10 внесено повідомлення про кримінальне правопорушення за ознаками ст.. 125 ч. 1 КК України № кримінального провадження 0001274 ( № 1 та № 2) з якого вбачається, що 29.06.2017 року о 20:00год. в лісосмузі розташованої біля с. Таборівка Вознесенського району на грунті особистих не приязних стосунків ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 та ОСОБА_10 наносячи ударами руками по різним частинам тіла.

15.11.2017 року внесено відомості до ЄРДР за № 0001274 (№ 3 та № 4) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.365 КК України перевищення влади або службових повноважень працівника правоохоронного органу та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України про незаконне позбавлення волі або викрадення людини, вчинене щодо двох і більше людей скоєного відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_1

Також 15.11.2017 року внесено відомості до ЄРДР за № 0001274 ( №5) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України - вимагання.

Згідно висновку судової медичної експертизи Вознесенського МРВ СМЕ за № 350 від 30.06.2017 року ОСОБА_1 спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до легких.

Тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок падіння з положення стоячи та ударі об тверду поверхню відсутні. Не виключається вірогідність утворення саден падіння променевого суглоба від дії кайданок (тертя кайданок по шкірі).

Згідно медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1- позивач була на прийомі 03.07.2017 року у хірурга, 04.07.2017 року невролога та окуліста.

05.10.2017 року позивачу було вручено повістку про виклик до Вознесенської місцевої прокуратури на 10.00 год. 06.10.2017 року для проведення слідчих дій по кримінальному провадженню № 190001274 від 30.06.2017 року за ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до інформації наданої Вознесенською гімназією № 1 від 24.04.2018 року за вихідним № 186 ОСОБА_1 працювала в зазначеному навчальному закладі на посаді прибиральниці в період з 09.06.2017року по 09.01.2018року включно, 6 робочих днів на тиждень, відвідувала роботу за винятком двох відпусток, відпустка без збереження заробітної плати з 30.06.2017 року по 06.07.2017 року та щорічна основна відпустка терміном 24 календарних дні з 24.07.2017 року по 16.08.2017 року включно.

Дана інформація також підтверджується табелями обліку використання робочого часу за червень - грудень 2017 року та січень 2018 року та додатковим табелем обліку використання робочого часу за червень 2017 року.

На пропозицію відповідача ОСОБА_3 вирішити питання в позасудовому порядку відповідно до положень ч 2 ст. 1272 ЦК України сторона позивача не погодилася, наполягаючи на судовому захисті своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України в разі пропуску спадкоємцем строку для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим, поняття поважності пропуску вказаного строку є оціночним критерієм та питання щодо цього вирішується на загальних підставах та з врахуванням обставин справи.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивним, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови не можуть бути визнані поважними.

Поважними причинами пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами є тривала хвороба спадкоємця, перебування тривалий час за межами України, перебування на строковій службі у Збройних Силах України, тощо.

Відповідно до вимог статей 77-78, ч.3-4 ст. 82, ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно із положеннями ст. 81 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Проте, позивач не вказала та не підтвердила належними доказами ці обставини.

Суд сприймає критично посилання позивача на поважність причини пропуску нею строку для звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 протягом шестимісячного строку, встановленого законом, ходила на роботу, відвідувала лікарів, при цьому не перебуваючи на лікарняному, зявлялася на виклики до Вознесенської місцевої прокуратури, тобто вела повсякденний спосіб життя.

Медична довідка лікаря-психіатра не містить доказів такої тривалої хвороби позивача, яка б позбавляла її можливості подати нотаріусу за місцем проживання заяву про прийняття спадщини, ні інших обставин, які об'єктивно, протягом усього шестимісячного строку унеможливлювали б своєчасне подання заяви про прийняття спадщини.

Доводи ОСОБА_1 про її хворобливий стан і страх перед ОСОБА_3, оспорюються стороною відповідача і не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в належний і передбачений законом спосіб не підтверджені.

Виходячи з положень ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, що відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та 14 вересня 2016 року (справа № 6-1215цс16), позивачем не надано доказів поважності причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, який помер 09.06.2017 року, а тому підстав для визначення йому додаткового строку немає і у позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 76, 133, 141, 258, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з часу складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.06.2018 року.

Суддя Висоцька Г.А.