ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 листопада 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/354/18

Головуючий у першій інстанції - Олещенко В.І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/19/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої - судді Бобрової І.О.,

суддів - Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

за участю секретаря - Зіньковець О.О.,

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство "ПриватБанк",

відповідач -ОСОБА_2,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

місце ухвалення судом першої інстанції рішення - місто Чернігів

дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення - 29.03.2018,

У С Т А Н О В И В:

04 лютого 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 117 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 08.07.2013 між банком та ОСОБА_2 був укладений договір № б/н, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 4500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов'язання за договором банк виконав у повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 117 000 грн, яку банк просив стягнути з відповідача.

До винесення у справі рішення відповідач зробила заяву про застосування наслідків спливу позовної давності (а.с.53).

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2018 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 111 577,77 грн заборгованості за кредитним договором. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1680,95 грн судових витрат.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2018 року виправлено описку в рішенні суду від 27.03.2018, а саме в абзаці другому резолютивної частини рішення після цифр та букв «111 577 грн 77 коп «доповнено словами «з яких:».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Відповідач зазначає, що при підписанні анкети-заяви від 08.07.2013 нею не була заповнена графа «бажаний кредитний ліміт», що дозволяє стверджувати про те, що приєднання клієнта до Умов та Правил відбулось не в повному обсязі, проте суд не зазначене не звернув уваги, допустивши процесуальне порушення. Стверджує, що вона не була ознайомлена із Умовами та Правилами, які містилися у пам'ятці для клієнта, а тому не знала та не могла знати про запропоновані та діючі умови обслуговування і кредитування ПАТ КБ «ПриватБанк». Довідка про зміну умов кредитування від 22.01.2018 також нею не була підписана, а тому ця довідка не може свідчити про факт одержання грошових коштів в сумі 4500 грн. Крім того, в даній довідці вказано картрахунок, відносно якого не має жодної інформації в Анкеті-заяві. Відповідач вказує, що позивачем не було доведено, що на картковому рахунку, відкритому на ім'я ОСОБА_2, після 08.07.2013 відбувався рух грошових коштів, що свідчить про те, що відповідно до п.1.1.7.7. Умов та Правил строк дії карти не подовжується. Судом було порушено норми матеріального права, а саме не застосовано наслідки спливу строків позовної давності. Позивачем не доведено в установленому порядку, що строк дії картки є більшим за 12 місяців, враховуючи, що Анкета-заява та Умови містять положення лише про 12 місячний строк дії договору. Позивачем не було надано доказів, які саме тарифи існували на час підписання Анкети-заяви. Відповідач вважає, що сума відсотків, стягнута судом, не відповідає дійсним обставинам справи, є непомірною, оскільки у 25 разів перевищує суму заборгованості за тілом кредиту. Відповідач звертає увагу суду на те, що згідно з наданим розрахунком збільшувалась відсоткова ставка за користування коштами, проте відповідне обґрунтування такого збільшення в позовній заяві відсутнє.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що відповідач здійснювала фактичне користування кредитними коштами з використанням кредитної карти, що підтверджується випискою про рух грошових коштів по рахунку. Збільшення розміру процентів за користування кредитними коштами відповідає тарифному плану кредитної карти. Про зміну розміру відсотків банк повідомляв відповідача в спосіб, передбачений умовами договору, зокрема, у виписці про рух грошових коштів по картрахунку. Також позивач вважає, що ним не пропущено строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі, який, на його думку, починається після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції частково не відповідає.

Судом встановлено, що 08.07.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг, за яким банк відкрив позичальнику картковий рахунок із встановленим кредитним лімітом в розмірі 4500 грн зі сплатою 30 % річних за користування кредитними коштами.

Це підтверджується копією власноручно підписаної ОСОБА_2 анкети-заяви, копією Умов та правил надання банківських послуг, витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.12).

У зазначеній заяві відповідач вказує, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає Договір про надання банківських послуг між нею та позивачем. Цей договір відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично пролонгується, якщо жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору.

АТ КБ „ПриватБанк" зобов'язання за Договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитну картку НОМЕР_2 з можливістю користуватися кредитним лімітом у розмірі, встановленому договором. Зазначена кредитка карта мала термін дії до останнього дня серпня 2016 (а.с.84, 155-156).

Відповідач неодноразово з 08.07.2013 по 16.09.2013 знімала кошти з кредитної картки, про що свідчить виписка по кредитній карті НОМЕР_2 за період з 08.07.2013 по 19.03.2018 (а.с.72-76). Факт отримання та не повернення відповідачем тіла кредиту в сумі 4489,64 грн представник відповідача в судовому засіданні визнав.

Доводи скаржника щодо невручення їй копії примірника Умов та правил надання банківських послуг, відсутність позначки в заяві щодо ознайомлення з цим документом під підпис та щодо відсутності в заяві даних про суму кредитного ліміту не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки відповідач отримала кредитні кошти, прийнявши умови банку, з якими вона мала змогу за бажанням додатково ознайомитися у відкритому доступі на офіційному сайті позивача.

Також не є ґрунтовними твердження скаржника щодо терміну дії картки протягом 12 місяців. Позивачем надана суду довідка №30.1.0.0/2-20180207/369 щодо терміну дії картки (до 08.2016). На спростування вказаної інформації відповідач ніяких доказів не надала, в тому числі не надала для огляду саму банківську картку.

Заперечення відповідача в апеляційній скарзі щодо ненадання позивачем доказів руху коштів по даній кредитній карті колегія суддів до уваги не приймає. З наявних у справі доказів вбачається, що відповідач активно користуватися кредитними коштами по 16.09.2013 включно, не сплачуючи при цьому заборгованість, про що свідчить розрахунок заборгованості на а.с.9 та виписка про рух коштів на а.с.72. Зазначене в будь-який належний спосіб відповідачем ОСОБА_2 не спростовано.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором.

Пунктом 1.2.2.6. вищевказаних Умов передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороду Банку.

Умовами визначено, що строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками відбувається в наступному порядку:

- строк погашення процентів по Кредиту - щомісячно за попередній місяць;

- строк погашення Кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Як вказано вище, з матеріалів справи вбачається, що строк дії картки НОМЕР_2, що видана ОСОБА_2, був встановлений до останнього дня серпня 2016 року, тобто до 31.08.2016 (а.с.84).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначене узгоджується також із правовими висновками, викладеним у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі №6-116цс13, від 19.03.2014 у справі №6-20цс14, та підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 червня 2018 року у справі №686/6697/16-ц.

Отже, перебіг строку позовної давності для захисту порушених прав АТ КБ «Приватбанк» щодо нарахованої та несплаченої відповідачем спірної суми кредитної заборгованості почався з наступного місяця після дати закінчення строку дії картки з 1 вересня 2016 року.

До суду з позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось 04.02.2018 (конверт на а.с.44), тобто в межах строку позовної давності щодо боргу за тілом кредиту. Щодо періодичних платежів, то строк позовної давності щодо них пропущений з 08.07.2013 по 03.02.2015. До нарахованих, але не сплачених відсотків за період до 03.02.2015 слід застосувати строк позовної давності, про що вірно зазначив суд першої інстанції на підставі заяви представника відповідача в суді першої інстанції.

Визначаючи термін нарахування відсотків після 03.02.2015, суд першої інстанції помилково зазначив дату нарахування процентів - по 31.12.2017, не врахувавши, що після закінчення терміну дії договору (31.08.2016) підстави для нарахування процентів за користування кредитом відсутні.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом з 04.02.2015 по 31.08.2016.

Звертаючись з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що станом на 31.12.2017 у ОСОБА_2 виникла заборгованість у розмірі 117 000 грн, яка складається з: 4489,64 грн - заборгованості за кредитом; 112 510,36 грн - заборгованості по процентах за користування кредитом.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо стягнення, з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом (тілом) станом на 31.08.2016 в сумі 4489, 64 грн, що відповідає наданому позивачем розрахунку на а.с.9-10.

Щодо нарахованої суми процентів та, відповідно, загальної суми боргу, рішення суду першої підлягає зміні.

Доводи скаржника щодо безпідставного збільшення позивачем відсоткової ставки за кредитом колегія суддів вважає ґрунтовними.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року процентна ставка за користування кредитом була збільшена з 30% до 34,8%, з 01.04.2015 - до 43,2%.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частина друга статті 1067 ЦК України).

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно з пунктом 1.1.3.1.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно з пунктом 1.1.3.1.9 Умов та правил банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати позичальнику виписку про стан картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по картрахунках. При підключенні позичальника до системи INTERNET-banking (приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobail-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Обов'язком клієнта відповідно до пункту 1.1.2.3 Умов та правил є отримання виписки про стан картрахунків і про проведені операції за картрахунками.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

За змістом правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-57ц12, та постанови Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №515/1844/16-ц боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Матеріали справи доказів належного повідомлення відповідача про підвищення відсоткової ставки не містять.

Як вказано вище, Умовами встановлено обов'язок банку, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно з договором, а даних щодо такого інформування матеріали справи не містять.

Отже, судом першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано переконливих доказів на підтвердження виконання банком свого обов'язку проінформувати ОСОБА_2 про зміну відсоткової ставки з 30 % до 43,2 % у спосіб, встановлений умовами кредитного договору, не менш ніж за 7 днів до таких змін.

Встановивши, що зміна відсоткової ставки з 30 % до 43,2% була проведена банком з порушенням умов договору, апеляційний суд вважає за можливе вирішити питання про стягнення відсотків, виходячи з попередньої відсоткової ставки.

За період з 04.02.2015 (три роки до дня подання позову) по 31.08.2016 (останній день строку дії картки) заборгованість за процентами за користування кредитними коштами, що нараховані із розрахунку 30% річних, становить 2113 грн 82 коп. (4489,64 (залишок заборгованості за тілом кредиту станом на 31.08.2016) :100 х 30% : 360 (кількість днів в розрахунковому періоді згідно із п.2.1.1.12.6 Умов та Правил) = 3,74 грн (сума процентів за один день); 3,74 грн х 25 днів (з 04.02.2015 по 28.02.2015) = 93,5 грн; 4489,64:100 х 30% :12 місяців =112,24 грн (сума процентів за 1 місяць), 112,24 грн х 18 місяців (з 01.03.2015 по 31.08.2016 включно) = 2020,32 грн. Всього розмір процентів 93,50 грн + 2020,32 =2113,82 грн).

Зазначена сума процентів підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» .

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначеної судом суми заборгованості по процентам за користування кредитом, шляхом її зменшення з 107 088,13 грн до 2113,82 грн.

Загальна сума заборгованості підлягає зменшенню з 111577,77 грн до 6603,46 грн (4489, 64 грн (тіло кредиту)+ 2113,82 грн (проценти за користування кредитом) = 6603,46 грн).

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам.

В суді першої інстанції судові витрати позивача складають 1762 грн 00 коп (а.с.1). Позовні вимоги задоволено на 5,64% ((4489,64+2113,82 = 6603,46) (6603,46 х 100 : 117000 = 5,64%)). Отже за розгляд справи в суді першої інстанції з відповідача на користь позивача належало стягнути 99,38 грн судового збору (1762 :100 х 5,64% =99,38). Таким чином, стягнутий судом першої інстанції судовий збір в розмірі 1680,95 грн підлягає зменшенню до 99,38 грн.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатила 2643 грн 00 коп. Апеляційна скарга задоволена на 94,36 %. Таким чином, з позивача на користь відповідача належить стягнути 2493,93 грн (2643 :100 х 94,36% =2493,93) судових витрат за розгляд справи в апеляційній інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п.1, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 березня 2018 року змінити в частині визначеного до стягнення судом розміру заборгованості по процентам за користуванням кредитом, загальної суми заборгованості та судових витрат, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) процентів з 107088,13 грн до 2113,82 грн, загальної суми боргу з 111577,77 грн до 6603,46 грн, та суми судових витрат з 1680,95 грн до 99,38 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2493 грн 93 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

О.Є.Мамонова.

Повний текст постанови складений 07.11.2018.