ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року

м.Суми

Справа №2-595/11

Номер провадження 22-ц/788/1906/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

учасники справи :

старший державний виконавець Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1,

стягувач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

боржники - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2018 року, в складі судді Ільченко В.М., постановлену у м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

02 серпня 2018 року старший державний виконавець Охтирського міськрайонного відділу ДВС Головного ТУЮ у Сумській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про видачу дублікатів виконавчих листів по справі № 2-525/11, мотивуючи його тим, що на виконанні в Охтирському міськрайонному відділі ДВС Головного ТУЮ у Сумській області знаходилися виконавчі документи № 2-595/11 від 13 вересня 2011 року про виселення з житлового будинку, розташованого за адресою пров. Кронштадський, 1, м. Охтирка Сумської області зі зняттям з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Виконавчі провадження були завершені згідно з п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» щодо ОСОБА_2 10 січня 2012 року, щодо ОСОБА_3 16 грудня 2013 року. Із клопотання ПАТ «Державний ощадний банк України» убачається, що рішення суду про виселення не виконане, а оригінали виконавчих документів відсутні, в зв'язку з цим виникла необхідність у видачі дублікатів виконавчих листів.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2018 року у задоволенні подання старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу ДВС Головного ТУЮ у Сумській області ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України», посилаючись на невідповідність ухвали суду нормам матеріального, процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить ухвалу скасувати та задовольнити подання державного виконавця про видачу дублікатів виконавчих листів.

При цьому зазначає, що виконавчі листи були втрачені виконавчою службою, оскільки перебували у неї на виконанні і до суду не поверталися. Витяг із ВП - спецрозділу виконавчих проваджень не є доказом закриття виконавчих проваджень. Вважає, що строк предявлення виконавчих документів до виконання не закінчився, оскільки вони були предявлені до виконання у виконавчу службу в межах строку і весь час перебували на виконанні. Вказує, що стягувач звернувся з усною заявою про поновлення строків, проте суд не розяснив йому право подати клопотання у письмовій формі.

Відзиву на апеляційну скаргу учасниками справи не направлено.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «Державний ощадний банк України» - ОСОБА_4В, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі № 2-595/2011 від 05 серпня 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 вересня 2011 року, позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено та виселено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з житлового будинку, розташованого по пров. Кронштадський, 1, м. Охтирка Сумської області зі зняттям з реєстраційного обліку (том 1, а.с. 180-184, 218-220).

На виконання зазначеного рішення, 13 вересня 2011 року були видані виконавчі листи, які 07 жовтня 2011 року отримані представником стягувача, що підтверджується її особистим підписом (том 1, а.с. 230).

Як убачається з копій постанов, 12 жовтня 2011 року були відкриті виконавчі провадження № 29200772 - боржник ОСОБА_2 та № 29201994 - боржник ОСОБА_3 по виконанню виконавчих листів про виселення з житлового будинку боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (том 1, а.с. 247). Листами державного виконавця від 01 листопада 2012 року боржників було попереджено про примусове виселення та запропоновано виселитись самостійно (том 1, а.с. 248-249).

Відповідно до витягу із ВП - спецрозділу від 16 липня 2018 року, виконавче провадження ВП № 29200772, боржник ОСОБА_2, завершено 10 січня 2012 року, а виконавче провадження № 29201994, боржник ОСОБА_3, завершено 16 грудня 2013 року на підставі постанов про закінчення виконавчих проваджень згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення) (том 2, а.с. 27-29).

Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні подання державного виконавця про видачу дублікатів виконавчих листів мотивована тим, що виконавчі провадження були закінчені в звязку з їх фактичним виконанням, а не втрачені, минули строки предявлення виконавчих листів до примусового виконання. Оскільки заява про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання не була подана в письмовій формі, у суду відсутні підстави для розгляду її по суті.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до п. 8 ч. 1, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час закінчення виконавчого провадження), виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відмову у видачі дублікатів виконавчих листів врахував вищевказані обставини, вимоги діючого процесуального законодавства та дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця.

Як убачається з матеріалів справи, у Охтирському міськрайонному відділі ДВС Головного ТУЮ у Сумській області перебували на виконанні виконавчі провадження № 29200772 та № 29201994 з виконання виконавчих документів № 2 595 від 13.09.2011 про виселення з житлового будинку боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Виконавче провадження № 29200772, боржник ОСОБА_2, завершено 10 січня 2012 року, а виконавче провадження № 29201994, боржник ОСОБА_3, завершено 16 грудня 2013 року на підставі постанов державного виконавця Матосової І.Ю. про закінчення виконавчих проваджень згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення). Виконавчі провадження у звязку із закінченням строків їх зберігання знищені відповідно до вимог порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (наказ № 2274/5 від 25 грудня 2008 року). Ці обставини підтверджуються копіями постанов про відкриття виконавчих проваджень (том 1, а.с. 247), витягом із ВП - спецрозділу від 17 липня 2018 року (том 2, а.с. 27-29), листом Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Сумській області від 31 жовтня 2018 року № 30488 (том 2, а.с. 81).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що виконавчі провадження були закінчені на підставі постанов державного виконавця Матосової І.Ю. про закінчення виконавчих проваджень у звязку із фактичним виконанням рішення суду та знищені у звязку із закінченням строку їх зберігання.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази закриття виконавчих проваджень, є необґрунтованими і спростовані вищезазначеними доказами, яким суд дав належну оцінку.

Посилання ПАТ «Державний ощадний банк України» на те, що виконавчі листи були втрачені виконавчою службою, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, тому не є підставою для задоволення заяви про видачу дублікатів виконавчих листів.

При цьому, ПАТ «Державний ощадний банк України» не спростувало той факт, що закінчився строк для предявлення виконавчих документів до виконання, а воно у передбачений законом спосіб не звернулося до суду із заявою про його поновлення.

Крім того, з матеріалів справи убачається, що близько пяти років стягувач не цікавився ходом виконавчого провадження, не оскаржив у встановленому законом порядку постанови державного виконавця про закриття виконавчих проваджень.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали додержані норми процесуального права та правильно застосовані норми матеріального права. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367- 369, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про видачу дублікатів виконавчих листів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Ю. Кононенко

ОСОБА_6

ОСОБА_7