Справа № 535/1227/18
Провадження № 2/535/465/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Якименко Т.О., при секретарі Балала Л.В., розглянувши у підготовчому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Котелевська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання за нею, в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 2,7940 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, й до дня смерті належала ОСОБА_3, який помер 26.05.1999 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 006415, виданого ОСОБА_2 сільською радою Котелевського району Полтавської області від 15.04.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 102, спадкоємцем якого була його дружина - ОСОБА_4, яка померла 10.07.2008 року, яка прийняла спадщину, але не оформила її у встановленому законодавством порядку.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що після смерті її матері - ОСОБА_4, яка померла 10.07.2008 року, вона є спадкоємцем першої черги за законом. До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 2,7940 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, й до дня смерті належала батькові позивачки - ОСОБА_3, який помер 26.05.1999 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 006415, спадкоємцем якого була його дружина - ОСОБА_4, яка померла 10.07.2008 року, яка прийняла спадщину, але не оформила її у встановленому законодавством порядку.

Для належного оформлення своїх спадкових прав, позивачка звернулася до Котелевської державної нотаріальної контори, однак отримала відмову у видачі на її ім'я свідоцтва про спадщину, у зв'язку з тим, що на запит нотаріуса відділом Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області не наданий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Позивачка вважає, що відсутність у державному кадастрі відомостей щодо належності на праві власності земельної ділянки спадкодавцю, присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, позбавляє її права як спадкоємця за законом отримати у спадщину вказане спадкове майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Котелевського району Полтавської області подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - державний нотаріус Котелевської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, заперечень з приводу заявлених позовних вимог не надала.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем.

Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Відповідно до свідоцтва про народження серії VІ-УР № 1689174 виданого ОСОБА_2 сільським бюро ЗАГС Котелевськогоо району Полтавської області від 31.08.1966 року батьками позивачки є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

26 травня 1999 року помер батько позивачки - ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-КЕ № 131083, видане ОСОБА_2 сільською радою Котелевського району Полтавської області від 26.05.1999 року.

Відповідно до довідки №295, виданої виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області від 31.05.2016 року вбачається, що на час відкриття спадщини 26.05.1999 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На час відкриття спадщини з ним за вказаною адресою була зареєстрована дружина - ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР ( в ред. 1963 року) спадкоємець вважається таким що прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, дружина померлого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, але не оформила її в установленому законодавством порядку.

До складу спадкового майна, що належало ОСОБА_3 входить земельна ділянка площею 2,7940 га, що розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, й до дня смерті належала спадкодавцю, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 006415, виданого ОСОБА_2 сільською радою Котелевського району Полтавської області від 15.04.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 102.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 006415

площа належної ОСОБА_3 земельно ділянки становила 3, 72 га. Проте, як вбачається з довідки №394/109-18 виданої відділом у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 12.06.2018 року, у 2012 році відповідно до розробленої документації ДП "Полтавський науково-дослідний та проектний інтитут землеустрою", яка затверджена розпорядженням голови Котелевської районної державної адміністрації №482 від 21.11.2012 року, площа земельної ділянки, що належить ОСОБА_3 була змінена з 3,72 га на 2, 7940 га.

10 липня 2008 року померла мати позивачки - ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-КЕ № 111519, видане ОСОБА_2 сільською радою Котелевського району Полтавської області від 14.07.2008 року.

На даний час у провадженні Котелевської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 385/2008 щодо майна ОСОБА_4.

Спадкове майно після смерті ОСОБА_4 складається зі спірної земельної ділянки площею 2, 7940 га, розташованої на території ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та яка була нею успадкована після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до листа № 394/109-18 наданого відділом у Котелевському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 12.06.2018 року, за результатами розгляду нотаріального запиту щодо надання Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, було повідомлено, що земельна ділянка площею 2, 7940 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, й до дня смерті належала ОСОБА_3 до Національної кадастрової системи не занесена, тому потрібно проводити дії з Державної реєстрації земельних ділянок.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної або комунальної власності або уповноваженої ними особи.

Відповідно до п. 115 постанови КМУ «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників.

Інших законодавчих нормативних актів щодо проведення державної реєстрації земельних ділянок на даний час не передбачено, а тому Відділ був позбавлений можливості надати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

У зв'язку з вищевикладеним, приватний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, оскільки не надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №475/02-31 від 30.05.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно пункту г. ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно ч.9 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 23 Земельного кодексу УРСР від 18.12.90 N 561-XII, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 13.03.92 N 2201-XII «Про форми державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею» затверджено форми державних актів:- на право колективної власності на землю;- на право приватної власності на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 N449 «Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» (із відповідними змінами) встановлено, що раніше видані (до набрання чинності цією постановою) державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб.

Отже, державні акти на право приватної власності на землю, видані у період дії Постанови ВРУ N 2201 (з 23.06.92 по 08.01.2004), є чинними правовстановлювальними документами, що підтверджують права власності на земельні ділянки.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ОСОБА_3 за свого життя отримав у приватну власність земельну ділянку з додержанням відповідно до діючого на той час законодавства документу, що посвідчує право власності на нерухоме майно, а тому відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей щодо даної земельної ділянки не може слугувати підставою для позбавлення позивачки, як спадкоємця права щодо оформлення своїх спадкових прав на спірну земельну ділянку.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 264-268, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку 2,7940 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, й до дня смерті належала ОСОБА_3, який помер 26.05.1999 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ПЛ № 006415, виданого ОСОБА_2 сільською радою Котелевського району Полтавської області від 15.04.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 102, спадкоємцем якого була його дружина - ОСОБА_4, яка померла 10.07.2008 року, яка прийняла спадщину, але не оформила її у встановленому законодавством порядку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя