Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 761/45003/17

провадження № 61-45099св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - Приватне акціонерне товариством «Телеканал «Інтер»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року у складі колегії суддів Поліщук Н. В., Білич І. М., Соколової В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер» (діла - ПрАТ «Телеканал «Інтер») про визнання інформації недостовірною та про її спростування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачем у телепередачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» (далі по тексту мовою оригіналу), яка вийшла в ефір на телевізійному каналі «Інтер» о 20 год. 00 хв., була здійснена трансляція сюжету про заступника начальника управління Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 У цьому сюжеті висловлено інформацію щодо здійснення позивачем, як заступником начальника управління Головного слідчого управління Національної поліції України корупційних схем. Зазначає, що поширена інформація є недостовірною, недоведеною та такою, що порушує його особисті немайнові права, а саме: право на честь, гідність та ділову репутацію. Також, зазначені відомості про позивача були розміщені відповідачем у мережі Інтернет. Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 на каналі відповідача «ІНФОРМАЦІЯ_2» зареєстрованому на веб-сайті www.youtube.com оприлюднений відеозапис вищевказаної телепередачі; ІНФОРМАЦІЯ_1 на каналі відповідача «ІНФОРМАЦІЯ_2» зареєстрованому на веб-сайті youtube.com, під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу) окремо оприлюднений відеозапис вищевказаного сюжету про позивача; ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті відповідача http:ІНФОРМАЦІЯ_4 оприлюднений відеозапис вищевказаної телепередачі «ІНФОРМАЦІЯ_2», який містить сюжет про позивача; ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті відповідача www.podrobnosti.ua під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою ориігалу) також оприлюднений відеозапис зазначеного сюжету про позивача та розміщена стаття (текстовий варіант сюжету), яка містить у собі усі перелічені вище твердження стосовно особи позивача. Позивач зазначає, що поширена відповідачем інформація, яка складається з фактичних тверджень про вчинення позивачем ряду злочинів, не містить жодного посилання на вирок суду , яким встановлена вина позивача у скоєнні кримінальних правопорушень та який набрав законної сили. Крім цього, таке посилання є взагалі неможливим, оскільки жоден із злочинів, про які стверджує відповідач, позивач не вчиняв та на теперішній час взагалі не існує судових рішень, які б встановлювали вину позивача у скоєнні будь-яких кримінальних правопорушень. Отже, на думку позивача, інформація поширена відповідачем містить відомості про події яких не існувало взагалі та у відповідності до абзацу 5 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності. За таких обставин, наявні усі передбачені законодавством підстави для захисту порушеного немайнового права позивача, шляхом визнання поширеної відповідачем інформації недостовірною та такою, що порочить гідність, честь позивача та підлягає спростуванню.

З урахуванням наведеного, позивач просив визнати недостовірною та такою, що порочить честь і гідність ОСОБА_3 та підлягає скасуванню інформацію стосовно ОСОБА_3, поширену відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 на телевізійному каналі «Інтер» у передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме: «ОСОБА_3 возглавил весь теневой бизнес южного потока. Вся контрабанда, проходящая через Одесскую таможню, контролируется этим замначальника следственного управления Нацполиции.»; «Смотрящим за таможней стал ОСОБА_5. Он полностью подчиняется ОСОБА_3. Работают по схеме: сначала следователь устраивает в Одессе «маски-шоу» и останавливает растаможку грузов. Потом ОСОБА_5, как доверенное лицо, через брокеров связывается с компаниями и предлагает «решить вопрос» за определенную сумму. Тех, кто заплатил, вносят в перечень декларантов, к которым у полиции претензий нет. Ежемесячно по этой схеме ОСОБА_3 зарабатывает миллионы долларов. Еще одно направление «оборотня в погонах» - крышевание конвертационных центров. Делает это он совместно с неким криминальным авторитетом ОСОБА_9 по кличке «ОСОБА_9». За месяц они собирают дань в размере не менее 3-х миллионов долларов. Сумму делит сам ОСОБА_3 поровну на 5 частей и распределяет между соратниками и покровителями в МВД, ГПУ и СБУ. Обвинили ОСОБА_3 и в вымогательстве денег у аграриев этим летом в Винницкой, Херсонской областях и Мариуполе. За закрытие уголовных дел и крышевание агрокомпаний несколько предпринимателей платят чиновнику от ста до трехсот тысяч долларов. Вот так легко, живя на откатах, всего за три года ОСОБА_3 сумел наколядовать миллионы долларов» (мовою оригіналу).

Позивач просив зобов'язати відповідача спростувати поширену недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_3, повідомивши про ухвалене судове рішення у справі, а саме: - у телепередачі «ІНФОРМАЦІЯ_2», на телевізійному каналі «Інтер» із зачитуванням ведучим або диктором передачі резолютивної частини судового рішення; - на інтернет-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2», зареєстрованому на веб-сайті www.youtube.com та на веб-сайті www.podrobnosti.ua шляхом розміщення відповідних відомостей - відеозаписів передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» та безпосередньо сюжету про спростування недостовірної інформації, а також тексту судового рішення, не пізніше місяця, з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Заборонити поширення недостовірної інформації стосовно позивача розміщеної відповідачем в мережі Інтернет, а саме: - відеозапису телевізійної передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» від ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», выпуск за ІНФОРМАЦІЯ_1» (мовою оригіналу), розміщений на Інтернет-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2», зареєстрованому на веб-сайті www.youtube.com; відеозапису сюжету під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу), розміщений на Інтернет-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2», зареєстрованому на веб-сайті yoгtube.com; відеозапису телевізійної передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» від ІНФОРМАЦІЯ_1, розміщений на веб-сайті www.podrobnosti.ua; відеозапис сюжету та статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу), які розміщені на веб-сайті www.podrobnosti.ua, та зобов'язати відповідача видалити зазначену інформацію, виключивши можливість доступу до неї.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 березня 2018 року заяву представника позивача про відмову від частини позовних вимог задоволено. Провадження по цивільній справі у частині позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «Телеканал «Інтер», а саме: зобов'язати спростувати поширену недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_3, повідомивши про ухвалене судове рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «Телеканал Інтер» про захист честі та гідності, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію, заборону поширення інформації та зобов'язання вчинити дії шляхом розміщення на Інтернет каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2», зареєстрованому на веб-сайті www.yotube.com та на веб-сайті www.podrobnosti.ua. відповідних відомостей - відеозаписів передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» та безпосередньо сюжету про спростування недостовірної інформації, а також тексту судового рішення, не пізніше місяця, з дня набрання судовим рішенням законної сили; заборонити поширення недостовірної інформації стосовно ОСОБА_3, розміщеної ПрАТ «Телеканал Інтер» в мережі Інтернет відеозапису телевізійної передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» від ІНФОРМАЦІЯ_1 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2, выпуск за ІНФОРМАЦІЯ_1» розміщений на Інтернет каналі «ІНФОРМАЦІЯ_2» зареєстрованому на веб-сайті Yotube.com; відеозапису телевізійної передачі «ІНФОРМАЦІЯ_2» від ІНФОРМАЦІЯ_1, розміщений на веб-сайті www.podrobnosti.ua.; відеозапису сюжету та статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» (мовою оригіналу), які розміщені на веб-сайті www.podrobnosti.ua та зобов'язати відповідача видалити зазначену інформацію, виключивши можливість доступу до неї, закрито.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року у складі судді Мальцева Д. О. у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що подані позивачем матеріали не містять інформації про дійсний факт існування веб-сторінок за делегованими доменними іменами, а також того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на телеканалі «Інтер» дійсно відбулось відтворення відео з недостовірною інформацією про ОСОБА_3

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував суб'єктного складу сторін у цьому спорі, зокрема, зі змісту спірного відеосюжету вбачається, що повідомленню інформації, яку позивач просить спростувати, передувало посилання ведучої на те, що ця інформація є предметом журналістського розслідування ОСОБА_8, тобто сюжет містить відомості про особу, яка є джерелом такої інформації.

04 жовтня 2018 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції в частині ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог скасувати, та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, виходячи з того, що подані позивачем матеріали не містять інформації про дійсний факт існування веб-сторінок за делегованими доменними іменами, а також того, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на каналі «Інтер» дійсно відбулось відтворення відео з недостовірною інформацією про позивача водночас дійшов висновку, що оспорювана інформація є оціночним судженням та не містить чітких обвинувачень у вчиненні позивачем конкретних кримінальних правопорушень, у зв'язку з чим не підлягає спростуванню та доведенню її правдивості.

Крім того у касаційній скарзі заявник зазначає, що помилковими є висновки суду апеляційної інстанції про те, що при вирішенні спору суд першої інстанції не з'ясував належним чином суб'єктний склад сторін у спорі, а відтак дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності, вдавшись до оцінки оспорюваної інформації без участі у справі особи, яка є джерелом цієї інформації. При цьому апеляційний суд в обґрунтування своїх висновків послався виключно на окремі положення пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) та витлумачив їх як передбачену законом необхідність обов'язкового залучення до справи у якості відповідача разом із ПрАТ «Телеканал «Інтер» також і особи, на яку ведуча поширеного відповідачем сюжету посилається, як на джерело оспорюваної інформації.

На думку заявника, таке тлумачення апеляційним судом роз'яснень Пленуму Верховного Суду України суперечить як змісту самих застосованих судом норм, так і іншим положенням чинного законодавства, якими повністю спростовуються висновки суду апеляційної інстанції щодо неналежного суб'єктного складу сторін у спорі.

12 жовтня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження.

02 листопада 2018 року засобом поштового зв'язку ПрАТ «Телеканал «Інтер» подав відзив на касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4, де зазначив, що судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права та просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції - без змін.

14 листопада 2018 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передавання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення у мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Вбачається, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі (статті 50, 51 ЦПК).

Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини третьої статті 150 ЦПК України).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову через нез'ясування судом першої інстанції належним чином суб'єктного складу сторін у цьому спорі, апеляційний суд залишив поза увагою, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить виключно позивачеві.

У цій справі позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права саме до засобу масової інформації, який розповсюдив, на йому думку, недостовірну інформацію.

Поза увагою апеляційного суду залишилось те, що суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі, а таких обставин апеляційний суд не перевіряв, чим фактично позбавив позивача на захист його порушеного права.

За правилами статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який повинен урахувати викладене й залежно від установленого вирішити спір.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд відмовив у задоволенні позовних вимог лише через нез'ясування судом першої інстанції належним чином суб'єктного складу сторін у цьому спорі, натомість з підстав заявлених позивачем у позові рішення суду першої інстанції не перевірялось, а тому суд касаційної інстанції позбавлений можливості прийняти остаточне рішення по суті спору.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Апеляційного суду міста Києва від 03 вересня 2018 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак
СуддіС. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
Г. І. Усик