Справа 415/4195/18
Провадження 2-н/415/277/18
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

06 червня 2018 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Шевченко О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 31.03.2016 по 04.06.2018 в розмірі 10 909,15 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 31.03.2016 по 04.06.2018 у розмірі 143 800,02 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

04 червня 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» на його користь нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 31.03.2016 по 04.06.2018 в розмірі 10 909,15 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 31.03.2016 по 04.06.2018 у розмірі 143 800,02 грн.

Ознайомившись з поданою заявою встановлено, що подана заява не відповідає вимогам ЦПК.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Згідно п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, заявник у заяві про видачу судового наказу просить стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 31.03.2016 по 04.06.2018 в розмірі 10 909,15 грн., посилаючись на те, що 31.03.2016 він звільнився з роботи. На день його звільнення, розрахунок з ним проведено не було. На підтвердження даної обставини надає довідку про те, що станом на 22.05.2018 заборгованість із заробітній платі становить 10 909,15 гривень. Даних про те, що заборгованість із заробітної плати утворилася після його звільнення, тобто за період з 31.03.2016 по 04.06.2018 заявником не зазначено та не надано. З заяви вбачається, що заборгованість із заробітної плати утворилася у період перебування заявника у трудових відносинах із ПАТ «Лисичанськвугілля», а не після звільнення (з 31.03.2016 по 04.06.2018), як зазначив заявник у своїх вимогах.

У звязку з наведеним, враховуючи, що вимоги заявника в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 31.03.2016 по 04.06.2018 не відповідають обставинам, на яких вони ґрунтуються та суперечать доказам, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, дана заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, тому вважаю за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 31.03.2016 по 04.06.2018.

Відповідно до п.1 ч.1ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст.163, 165,260,261,353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 31.03.2016 по 04.06.2018 в розмірі 10 909,15 грн.

Розяснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Лисичанський міський суд Луганської області до Апеляційного суду Луганської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.В. Шевченко