Справа № 539/1710/18
Провадження № 2/539/804/2018
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2018 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
в складі: головуючого судді Даценка В.М.,
при секретарі судового засідання Ануфрієвій Н.М.,
з участю позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Лубнах цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
У позовній заяві вказувала, що 15.06.1996 року вони зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей, які на даний час є повнолітніми.
Подружнє життя у них не склалося, в сімї виникають непорозуміння та сварки. На розірвання шлюбу відповідач згоди не дає. Вважає, що їхня сімя перестала існувати, а тому прохала суд розірвати їх шлюб.
В судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав.
Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.06.1996 року у відділі РАГС Лубенського міськвиконкому Полтавської області, актовий запис №115 ( а.с. 6).
Сторони від шлюбу мають двох дітей, які на даний час є повнолітніми.
Позивач стверджує, що подружнє життя у них не склалося. З 16.08.2013 року вони проживають окремо. Сторони вважають, що їх сімя розпалась остаточно, а тому їх шлюб слід розірвати.
Позивач після розірвання шлюбу прохала залишити їй прізвище - «Морару».
Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому із відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 104, 105, 110 - 114 Сімейного кодексу України, ст.ст.7, 8, 81, 83, 141, 200, 258, 259, 263-268, 280 ЦПК України суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
При внесенні відомостей до державного реєстру актів цивільного стану громадян позивачу залишити прізвище «Морару».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_4М