Справа №443/688/18
Провадження №2/443/769/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2, звернулась в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті її матері, ОСОБА_4, яка померла 06 лютого 2010 року, право на земельну частку (пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яке належало останній на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ЛВ №0153235.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 06 лютого 2010 року померла мати позивача ОСОБА_4. Після її смерті відкрилась спадщина, до якої, серед іншого, входить земельна частка (пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка належало останній на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ЛВ №0153235. За життя мати заповіту не склала, відтак спадкування відбувалось за законом. ОСОБА_2, як дочка померлої входить до спадкоємців першої черги. Відтак, позивачка, як єдиний спадкоємець за законом (оскільки батько відмовився від прийняття спадщини після смерті своєї дружини, ОСОБА_4), що виявила бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняла, оскільки на момент її відкриття постійно проживала із спадкодавцем, звернулася з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримала відмову у видачі такого, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій та є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє позивачку можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому остання змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи у її з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав заяву, в якій просить розглянути дану справу у його відсутності, оскільки позовні вимоги визнає та не заперечують проти їх задоволення.

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що 06 лютого 2010 року, в с. Бориничі Жидачівського району Львівської області, померла ОСОБА_4, про що 08 лютого 2010 року складено відповідний актовий запис №6 та Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, від 17 квітня 2018 року, повторно видано свідоцтво про смерть серії І-СГ №501370 /а.с. 11/.

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадщина померлої складається із земельної частки (пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яке належало останній на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ЛВ №0153235.

Так, згідно із витягу №0-13-0.22-368/104-18, виданого відділом у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 17 квітня 2018 року, сертифікат на право на середню земельну частку (пай) серії ЛВ №0153235 виданий ОСОБА_4, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів по Чорноострівській сільській раді за №814, розміром 2,76 умовних кадастрових гектарів. Така перебуває у колективній власності ССП ім. Сагайдачного і її вартість становить 50020,65 грн. Державний акт на право власності на землю взамін на сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався /а.с. 15/.

Заповіту спадкодавець ОСОБА_4 щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складала, що стверджується Витягом із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №51609096 від 17.04.2018 року та довідкою №236 виданою виконавчим комітетом Ходорівської міської ради від 19 квітня 2018 року /а.с. 12-14/.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії І-СГ №580435 від 17 квітня 2018 року, виданого повторно Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області та свідоцтва про шлюб серії 1-СГ №030018 від 20 лютого 2006 року, що позивач ОСОБА_2 є рідною дочкою ОСОБА_4М.(спадкодавця). Відтак, ОСОБА_2 відноситься до спадкоємців першої черги спадкування. Іншим спадкоємцем вказаної черги є батько позивачки та відповідно чоловік спадкодавця ОСОБА_3 /а.с. 6-8/.

Згідно із ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, з долученої до матеріалів справи, нотаріально завіреної заяви ОСОБА_3 від 04 квітня 2018 року, вбачається, що останньому відомо про відкриття спадщини після смерті дружини ОСОБА_4. Спадщина ним не прийнята, на видачу свідоцтва про право на спадщину не претендує. А тому, враховуючи визнання відповідачем позову суд приходить до висновку, що від належної частки у спадковому майні ОСОБА_3 відмовляється на користь позивачки /а.с. 17-18/.

З долученої до матеріалів справи довідки виданої Чорноострівською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 19 квітня 2018 року за №236, вбачається, що ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала разом з нею в с. Бориничі по вул. Лесі Українки, 47, вели спільне господарство /а.с. 12/.

Разом з тим, згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №283/02-31 від 16 квітня 2018 року, виданої завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її мами ОСОБА_4, яка померла 06 лютого 2010 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належала померлій та є спадковим майном /а.с. 19/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено , що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно із ст. ст. 81,126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право на спадкове майно(земельну частку(пай), в нотаріальному порядку не має можливості у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідач позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті її матері, ОСОБА_4, яка померла 06 лютого 2010 року, право на земельну частку (пай) розміром 2,76 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яке належало останній на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ЛВ №0153235.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

СУДДЯ І.І. Ціпивко