ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

справа № 643/15215/15-ц

провадження № 22-ц/818/556/18

28 листопада 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.,

імена (найменування сторін):

заявник - ОСОБА_1,

заінтересована особа - ОСОБА_2,

заінтересована особа - Московський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року в складі судді Сугачової О.О.,

у с т а н о в и в:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд із скаргою на дії Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - Московський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області), заінтересована особа ОСОБА_2.

Скарга мотивована тим, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року частково задоволено його позов. На його користь з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором позики від 30 жовтня 2013 року в розмірі 24 293 грн. 26 коп. та судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп. На виконання вказаного рішення Московським районним судом м. Харкова 23 червня 2016 року було виписано два виконавчих листа, які 09 серпня 2016 року були предьявл`ні для примусового виконання Московським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області. 09 серпня 2016 року він подав заяву про відкриття виконавчого провадженя за виконавчим листом про стяггнення 121 грн. 80 коп., однак постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем ліше 15 серпня 2016 року. 04 жовтня 2016 року він подав заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення суми в розмірі 24 293 грн. 26 коп., однак інформація про відкриття виконавчого провадження за цією заявою у нього відсутня. Зазначає, що державним виконавцем були порушені порядок та строки надіслання виконавчих документів, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 15 серпня 2016 року йому була направлена простою кореспонденцією, а постанова за другою заявою не направлена взагалі. Крім того, після відкриття виконавчого провадження про стягнення судового збору жодних дій щодо виконання рішення суду першої інстацнії в цій частині вчинено не було.

Посилаючись на те, що рішення суду фактично тривалий час залишається невиконаним, просив визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на його користь судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп. та заборгованості за договором позики від 30 жовтня 2013 року в розмірі 24 293 грн. 26 коп.; зобов`язати державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області винести постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення на його користь з ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 30 жовтня 2013 року в розмірі 24 293 грн. 26 коп., направити цю постанову на його адресу та невідкладно фактично виконати рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року; постановити окрему ухвалу, якою направити до органів прокуратури частину матеріалів цієї справи, достатню для внесення інформації про злочин державних виконавців в ЄРДР та подальшого притягнення їх до кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 382 КК України, за бездіяльність; стягнути з Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області на користь ОСОБА_1 5 956 грн. 80 коп. витрат на судових витрат.

08 травня 2018 року заступник начальника Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Хлопов Андрій Володимирович - представник Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області подав заперечення на позов, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заперечення мотивовані тим, що заява ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на його користь судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп. надійшла до Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області 12 серпня 2016 року, після накладення резолюції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог частини 2 статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови). За заявою ОСОБА_1. щодо стягнення суми в розмірі 24 293 грн. 26 коп. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 07 жовтня 2010 року, копія цієї постанови направлена сторонам виконавчого провадження, державним виконавцем проведено дії щодо примусового виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року в межах зведеного виконавчого провадження ЗВП № 56302772.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що належних та допустимих доказів на підтвердження вимог скарга не містить. Оскільки в діях державних виконавців не встановлено порушень чинного законодавства, підстав для винесення окремої ухвали немає.

22 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Харківської області з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про задоволення скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що державним виконавцем не вчинялись дії, направлені на реальне, фактичне і повне виконання рішення суду; державний виконавець не вжив заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон, а запити щодо встановлення майна боржника були направлені формально. Рішення ухвалено без врахування рішень Європейського суду з прав людини.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2018 року в складі судді Бурлаки І.В. відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2018 року справа призначена до розгляду.

24 вересня 2018 року заступник начальника Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Хлопов А.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзив, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що всі дії державного виконавця щодо виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року за заявами ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп. та заборгованості за договором позики від 30 жовтня 2013 року в розмірі 24 293 грн. 26 коп. вчинено своєчасно та з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХП «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-УШ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

11 жовтня 2018 року вказану апеляційну скаргу передано до Харківського апеляційного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Матеріали справ свідчать, 15 серпня 2016 року головним державним виконавцем Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області на підставі заяви ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 12 серпня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51940660 з виконання виконавчого листа № 643/15215/15-ц, виданого 23 червня 2016 року Московським районним судом м. Харкова на підставі рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року, ухваленого у справі № 643/15215/15-ц про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 121 грн. 80 коп.

07 жовтня 2016 року заступником начальника Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області на підставі заяви ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 06 жовтня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52579963 з виконання виконавчого листа № 643/15215/15-ц, виданого 23 червня 2016 року Московським районним судом м. Харкова на підставі рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року, ухваленого у справі № 643/15215/15-ц про стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 30 жовтня 2013 року в розмірі 24 293 грн. 26 коп.

25 січня 2018 року заступником начальника Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень № 51940660 та №52579963 у зведене виконавче провадження № 56302772 (а. с. 5-10, 51, 76).

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Копії постанов від 15 серпня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51940660, від 07 жовтня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 52579963 у передбаченому законом порядку направлені сторонам виконавчого провадження, зокрема ОСОБА_1, на адресу, вказану у виконавчих листах.

Згідно з положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у редакції, чинній на час проведення оспорюваних виконавчих дій (далі - Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Такі дії спрямовані на створення умов для застосування заходів примусового виконання, а так само на примушування боржника до повного, правильного і своєчасного виконання вимог, що містяться у виконавчому документі.

Відповідно до пункту 7 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт.

У заяві від 06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 просив накласти арешт на все майно боржника та оголосити заборону його відчуження.

20 жовтня 2016 року заступником начальника Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про арешт майна боржника. (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32146040 від 01 листопада 2016 року 10:26:56).

25 грудня 2017 року, 19 лютого 2018 року заступником начальника Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

05 квітня 2018 року заступником начальника Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХПШ» направлено вимогу № 22541, в якій вимагалось про повідомлення відділ в триденний термін про виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_2

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснити заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, передавати таке майно на зберігання та реалізувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно зі статтею 56 цього Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або окремі речі.

Під час виконання зведеного виконавчого провадження державний виконавець здійснив відповідні дії та отримав інформацію щодо відсутності у божника ОСОБА_3 майна, на яке може бути звернуто стягнення.

07 травня 2018 року виконавчі документи щодо стягнення заборгованості за договором позики від 30 жовтня 2013 року в розмірі 24 293 грн. 26 коп. та 121 грн. 80 коп. судового збору повернуто ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1, оскільки дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що державний виконавець не вжив заходів щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріалами справи доведено, що державним виконавцем уживались заходи щодо повного, своєчасного та реального виконання рішення суду.

В суді апеляційної інстанції заступник начальника Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області Хлопов А.В. пояснив, що звернення до суду з таким поданням є правом, а не обов'язком державного виконавця. Крім того, з відповідною заявою стягувач не звертався до Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова