ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року

м. Харків

Справа № 640/10584/17

Провадження № 22-ц/818/33/18

Харківській апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.,

при секретарі - Дашковської Н.К.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представник позивача - ОСОБА_2

відповідачі:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО»,

представник Гура Олена Володимирівна,

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІАСИН»,

представник Лазаренко Софія Олегівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу № 640/10584/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО», Товариства з обмеженою відповідальністю «МІАСИН» про визнання недійсними одностороннього правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2018 року, ухвалене суддею Нев'ядомським Д.В., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО», Товариства з обмеженою відповідальністю «МІАСИН» про визнання недійсним одностороннього правочину та витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову зазначає, що на забезпечення виконання зобов'язань за Договором №527 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії від 27 грудня 2007 року, укладеного між ним та АК БАНК «ЗОЛОТІ ВОРОТА», 28 грудня 2007 року між ним та АК БАНК «ЗОЛОТІ ВОРОТА» укладено Іпотечний договір №07-347, відповідно до умов якого ним передано в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-9, загальною площею 135,8 кв.м.; 2-го поверху № 4-1-:4-16, 3-го поверху № 5-1-:-5-18, XVII, XVIII загальною площею 498,6 кв.м, в літ. «А-3», розташовані за адресою: АДРЕСА_1, яке належить йому на підставі Договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27 грудня 2007 року.

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги 29 грудня 2014 року від ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» до ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК СТАНДАРТ» перейшло право вимоги за вказаним Іпотечним договором.

22 січня 2015 року між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК СТАНДАРТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/22.01.2015 та договір відступлення прав за цим Іпотечним договором, згідно яких ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» став новим кредитором за Договором № 527 про надання споживчого кредиту.

24 червня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» набула право власності на іпотечне майно та у подальшому - 30 червня 2017 року здійснило його продаж ТОВ «МІАСИН».

Вказані правочини не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки, по-перше, на теперішшній час у Київському районному суді міста Харкова розглядається цивільна справа № 640/19631/15-ц за позовом ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки на ці нежитлові приміщення, тобто ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» обрало спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до суду. Рішення по цій справі ухвалено не було, жодних заяв про відмову від позову не надходило. При цьому жодним нормативно-правовим актом не передбачено одночасного застосування декількох способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме позасудового та судового. Проте у цей же час ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» в односторонньому порядку оформило на себе право власності на майно, що є предметом Іпотечного договору та здійснило його відчуження ТОВ «МІАСИН».

Оскаржувані правочини були укладені відповідачами в період діючого арешту на нежитлові приміщення, накладеного ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 року по справі № 638/3062/15-ц за його позовом до АТ «Банк Золоті Ворота», ПАТ «Комерційний банк «Стандарт», ТОВ «Фінансова компанія «Факторинг Про» щодо визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки та за договором застави. Незважаючи на те, що 15.06.2017 року ухвалою Київського районного суду м. Харкова по справі № 640/19631/15-ц заходи забезпечення позову були скасовані, вказана ухвала була оскаржена до апеляційної інстанції, а отже, її виконання було зупинено на підставі п.11 ст. 153 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду апеляційної скарги), яким встановлено, що оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або зміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали. Накладений арешт на нерухоме майно продовжував діяти, що унеможливлювало будь-який перехід прав на нього.

Просить з урахування уточнень: визнати недійсним односторонній правочин Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-9, загальною площею 135,8 кв.м.; 2-го поверху №4-1-:4-16, 3-го поверху №5-1-:-5-18, XVII, XVIIІ загальною площею 498, кв.м в літ «А-3», розташовані за адресою: АДРЕСА_1; витребувати це майно з чужого незаконного володіння та повернути його власнику ОСОБА_1; скасувати запис з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності ТОВ «МІАСИН» №21176404 щодо цього об'єкта нерухомого майна.

Представник відповідача ТОВ «МІАСИН» позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» в судове засідання не з'явився.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення мотивовано тим, що односторонній правочин ТОВ «ФК «ФАКТОРИНГ ПРО» про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом набуття права власності був вчинений під час дії арешту на нерухоме майно за ухвалою суду від 06 березня 2015 року.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що звернення стягнення на предмет іпотеки було здійснено у той час, коли заходи забезпечення позову були скасовані.

Посилання суду на те, що ухвала суду від 15 червня 2017 року про скасування заходів забезпечення позову була оскаржена в апеляційному порядку та скасована ухвалою апеляційного суду від 15 серпня 2017 року, а отже її виконання було зупинено є безпідставним, оскільки апеляційна скарга була подана вже після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 зазначив, що односторонній правочин вчинений ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» не відповідає вимогам чинного законодавства України.

На даний час у Київському районному суді м. Харкова перебуває справа за позовом «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки; справа ще не розглянута, заяв про відмову від позову не надходило.

Задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки повинно відбуватися виключно на підставі рішення суду, якщо договір іпотеки у загальному вигляді передбачає тільки можливість застосування цього способу звернення стягнення, а іпотекодавець добровільно не передасть йому у власність предмет іпотеки як відступне.

ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» було обрано спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до суду.

Оскаржуваний правочин вчинений у період діючого арешту на предмет іпотеки - нежитлові приміщення.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 27 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та АК БАНК «ЗОЛОТІ ВОРОТА» укладено договір №527 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (не відновлювальної).

В забезпечення виконання зобов'язань за договором, 28 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та АК БАНК «ЗОЛОТІ ВОРОТА» укладено Іпотечний договір №07-347, відповідно до умов якого ним передано в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-9, загальною площею 135,8 кв.м.; 2-го поверху № 4-1-:4-16, 3-го поверху № 5-1-:-5-18, XVII, XVIII загальною площею 498,6 кв.м, в літ. «А-3», розташовані за адресою: АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 27 грудня 2007 року, посвідченого ОСОБА_7, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, р. № 5045.

29 грудня 2014 року між ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» до ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК СТАНДАРТ» укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно умов якого від ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» до ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК СТАНДАРТ» перейшло право вимоги за вказаним іпотечним договором.

22 січня 2015 року між ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК СТАНДАРТ» та ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 01/22.01.2015 та договір відступлення прав за цим Іпотечним договором, згідно яких ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» став новим кредитором за Договором № 527 про надання споживчого кредиту та новим іпотекодержателем за іпотечним договором.

Відповідно до статей 36, 37 Закону України «Про іпотеку» позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до п. 3.12.1. Іпотечного договору у випадку невиконання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень зобов'язань за кредитним договором та/або договором у встановлений іпотекодавцем строк, така вимога іпотекодержателя задовольняється за рахунок майна, та передбачає перехід права власності на майно до іпотекодержателя та право іпотекодержателя на продаж майна будь-якій особі - покупцеві на підставі укладення між ними договору купівлі-продажу, який у свою чергу є документом на підставі якого здійснюється реєстрація права власності на майно.

24 червня 2017 року ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» на підставі даного застереження вчинено односторонній правочин та зареєстровано право власності за товариством на предмет іпотеки - нерухоме майно.

На час вчинення одностороннього правочину діяв арешт, накладений на предмет іпотеки в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до АТ «Банк Золоті Ворота», ПАТ «Комерційний банк «Стандарт», ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» щодо визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, що є підставою для визнання цього правочину недійсним.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 року, залишеною ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2015 року без змін, накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 (нежитлові приміщення 1-го поверху №1-:-9, загальною площею 135,8 кв.м.; 2-го поверху № 4-1-:4-16, 3-го поверху № 5-1-:-5-18, XVII, XVIII загальною площею 498,6 кв.м, в літ. «А-3», розташовані за адресою: АДРЕСА_1).

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час вжиття заходів забезпечення позову) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Загальні вимоги, дотримання яких є необхідним для чинності правочину, викладені в статті 203 ЦК України, якою передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної діяльності; волевиявлення учаснику правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з правилом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для визнання недійсним одностороннього правочину щодо реєстрації за ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» права власності на нежитлові приміщення.

Посилання ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО», що на час набуття ними права власності на предмет іпотеки діяла ухвала Київського районного суду м. Харкова від 15 червня 2017 року у справі №638/3062/15-ц про скасування заходів забезпечення позову, колегією не приймаються.

Зазначена ухвала була оскарження ОСОБА_1 в апеляційному порядку; за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 серпня 2017 року ухвала від 15 червня 2017 року скасована.

Згідно ч.11 ст.153 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час розгляду апеляційної скарги) оскарження ухвали про скасування забезпечення позову або про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Отже, товариство не мало право вчинити такі дії.

Що стосується вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, ст. 41 Конституції України, власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник може вимагати повернення свого майна за цим позовом лише в тому випадку, якщо інша особа володіє його майном незаконно.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ч.1 ст.388 ЦК України).

Пунктом 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року визначено, що відповідно до положень ч. 1ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісний набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі.

Судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» розпорядився іпотечним майном, а саме 30 червня 2017 року уклав з ТОВ «МІАСИН» договір купівлі-продажу.

Разом з тим, односторонній правочин у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки від 24 червня 2017 року, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» набув право власності на спірні нежитлові приміщення та продаж цих приміщень 30 червня 2017 року ТОВ «МІАСИН», вчинені під час дії арешту, накладеного ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 року.

Враховуючи те, що іпотечне майно відчужено особою, яка не мала на це право та поза волею ОСОБА_1, воно підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння ТОВ «МІАСИН».

При цьому, ТОВ «МІАСИН» рішення суду не оскаржує.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Оскільки вимога ОСОБА_1 про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності є похідною, вона також підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФАКТОРИНГ ПРО» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 28 листопада 2018 року.

Головуючий Овсяннікова А.І.

Судді Коваленко І.П.

Сащенко І.С.