Справа № 182/7326/16-ц
Провадження № 2/0182/420/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.05.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Рунчевої О.В.

секретаря - Нагаєвої Н.О.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача- Мороз Н.М.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 29 грудня 2016 року звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

Вона з 17 вересня 1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З 2014 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, хоча шлюб не розірвали.

На даний час син ОСОБА_4 досяг повноліття та є студентом третього курсу денної форми навчання електрометалургійного факультету Державного вищого навчального закладу «Національна металургійна академія України» 4 рівня акредитації. Форма навчання бюджетна. Термін навчання до 30 червня 2019 року.

У зв'язку з цим, ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги від батька на проїзд до місця навчання, підручники, харчування, проживання, одяг, ліки та інше.

Відповідач у добровільному порядку такої допомоги не надає, усі обовязки щодо утримання сина вона несе самостійно.

Крім того зазначила, що відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці та має можливість утримувати свого повнолітнього сина, оскільки працює та отримує грошові кошти.

Просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення його навчання, але не більше, як досягнення сином віку двадцяти трьох років.

10 березня 2017 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшли заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 з додатками ( а.с. 18-22), згідно яких, він просить суд у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що він не працює, заробітну плату та дохід не отримує. Він лише отримує 160 грн. компенсації за надання соціальних послуг громадянам похилого віку та не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина на період навчання.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року (надалі - Закон № 2147-VIII), Розділом 2 якого внесено зміни до Цивільного Процесуального кодексу України та викладено його у новій редакції.

Згідно п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні, кожна окремо, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, мотивуючи матеріальною неспроможністю відповідача надавати допомогу на утримання сина, який продовжує навчання.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У судовому засіданні встановлено, що сторони з 17 вересня 1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2-3).

На даний час ОСОБА_4 досяг повноліття та є студентом третього курсу денної форми навчання електрометалургійного факультету Державного вищого навчального закладу «Національна металургійна академія України» 4 рівня акредитації. Форма навчання бюджетна. Термін навчання до 30 червня 2019 року (а.с. 83).

ОСОБА_4 проживає у гуртожитку № 3 Національної металургійної академії України за адресою: м. Дніпро, вул. Вінниченка, 1 а, стипендії не отримує (а.с. 65).

Відповідач ОСОБА_3 не працює та у Нікопольському міськрайонному центрі зайнятості на обліку не перебуває та допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 58).

Згідно довідки про отримання (неотримання) допомоги від 14 серпня 2017 року № 2292/2, ОСОБА_3 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення м. Нікополя та отримує компенсацію за надання соціальних послуг ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 04 листопада 2015 року до 06 червня 2025 року (а.с. 22, 29).

Як вбачається з довідки № 264 від 21 січня 2017 року, наданої Комунальним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 потребує постійного сторонньої догляду та не здатний до самообслуговування постійно (а.с. 43).

Згідно довідки № 630 Комунального закладу «Нікопольська міська лікарня № 4» від 16 серпня 2017 року, відповідач ОСОБА_3 має діагноз посттравматична енцефалопатія, що зумовлена ЗЧМТ 1991 року (а.с. 31).

Позивач працює головним бухгалтером в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ», що підтверджується довідкою про заробітну плату (дохід) позивача ОСОБА_1 загальна сума доходів за період з 01 лютого 2017 року по 31 липня 2017 року за винятком відрахувань становить 16805, 20 грн. (а.с. 34).

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

У відповідності до ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відтак обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів:

1.досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років;

2.продовження навчання;

3.потреба у матеріальній допомозі у звязку з навчанням;

4.наявність можливості у батьків надавати допомогу.

Відповідно до п. 20 розяснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідачем надано суду належні та допустимі докази того, що з урахуванням його майнового стану, стану здоровя, він не може надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який продовжує навчання. Позивачем, в свою чергу, не надано суду належних та допустимих доказів, того, що повнолітній син, який продовжує навчання, та навчається безоплатно, потребує матеріальної допомоги, та відповідач, відповідно, має можливість таку допомогу надати.

Таким чином, суд визнає встановленою обставину доводів відповідача щодо відсутності у нього об'єктивної змоги надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Оскільки така спроможність за приписом ст. 199 СК України, є обов'язковою умовою для покладення на батька обов'язку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, її відсутність зумовлює висновок суду про необхідність відмовити у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, за безпідставністю позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за даною категорією справи, та те, що позовні вимоги позивача не були задоволені судом, суд не покладає на сторону відповідача сплату судового збору, а компенсує зазначені судові витрати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 4,5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, ЦПК України, ст.ст. 141, 182,191,199-200 СК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08.06.2018 року.

Суддя: ОСОБА_7