У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2018 Справа №607/6484/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., представника заявника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, представника Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3 , представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

заявник ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанову від 10 листопада 2017 року старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3, згідно із якою на неї накладено штраф у розмірі 3400 гривень за невиконання рішення суду. У даній скарзі та уточненнях (доповненнях ) до неї просить визнати спірну постанову протиправною, такою, що ухвалена з порушенням вимог статей 28, 63, 74, Закону України «Про виконавче провадження» , тому скасувати її . В обґрунтування скарги також зазначила, що всупереч вимогам закону , постанови про відкриття провадження від 19 липня 2017 року примусового виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 18 травня 2017 року не отримала й до теперішнього часу. Єдиним документом, який вона отримала від ДВС це отримане нею , із запізненням, 29 серпня 2017 року повідомлення про проведення виконавчих дій 23 серпня 2017 року . Також, просить взяти до уваги що для неї є незрозумілим як виконати рішення апеляційного суду Тернопільської області від 18 травня 2017 року, з цього приводу вона в листопаді 2017 року зверталась до суду із заявою щодо роз»яснення рішення суду, однак Ухвалою від 18 січня 2018 року колегії суддів суду апеляційної інстанції Тернопільської області у задоволенні її заяви про роз»яснення рішення суду було відмовлено.

У судовому засіданні представник заявника скаргу ОСОБА_1 підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, зсилаючись на обставини,що викладені в скарзі та уточненнях (доповненнях ) до неї . Зазначав, що просить скасувати постанову від 10 листопада 2017 року старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3, згідно із якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 3400 гривень за невиконання рішення суду, як таку ,що ухвалена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження «.

Представник Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області старший державний виконавець Слишик О. М. скарги не визнала, подала відзив, який підтримала у судовому засіданні. Вказала , що у відділі ДВС на виконанні знаходиться виконавче провадження ВП №54336591 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 26 червня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом на підставі рішення від 18 травня 2017 року апеляційного суду Тернопільської області. 19 липня 2017 року нею винесена постанова про відкриття виконавчого провадження,а саме : зобов»язати ОСОБА_1 звільнити самовільно захоплену частину дороги у садівничому товаристві «Енергетик» по вулиці Вишнева, 5 в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільскої області шляхом звільнення дороги від огорожі,бузку та калини,декоративного куща туї, що становлять живий пліт біля будинку . Вказана постанова була направлена заявнику рекомендованим повідомлення, яке повернулося за терміном зберігання, інші дані про надіслання та отримання ОСОБА_1 постанови ВП №54336591 від 19 липня 2017 року про відкриття виконавчого провадження відсутні. Надалі ОСОБА_1 неодноразово повідомлялась про необхідність з»явитися для проведення виконавчих дій . Наявне поштове повідомлення про отримання 29 серпня 2017 року заявником рекомендованого поштового повідомлення про необхідність з»явитися для проведення виконавчих дій 23 серпня 2017 року. Оскільки , ОСОБА_1 не з»являлась для проведення виконавчих дій, рішення суду не виконала , то відповідно із вимогами ст. ст. Закону України «Про виконавче провадження « постановою від 10 листопада 2017 року була оштрафована на 3400 гривень.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо задоволеня скарги заперечив, вважає,що не ОСОБА_1,а її мати вперто не виконують рішення суду, не поважають суд, а державний виконавець діяла правильно. Також, просить суд взяти до уваги , що ухвалою апеляційного суду відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про роз»яснення рішення суду від 18 травня 2017 року, що свідчить про те,що вказане рішення є зрозумілим до виконання.

Заінтересована особа ОСОБА_6 , повторно, у судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявок суду не повідомила .

При вирішенні скарги суд приймає до уваги наступні обставини :

Дійсно спірна постанова про накладання штрафу була винесена державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №54336591 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 26 червня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом на підставі рішення від 18 травня 2017 року апеляційного суду Тернопільської області.

Разом з тим штраф було накладено державним виконавцем в порядку ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» за пропущення боржником терміну на виконання судового рішення.

За загальним правилом рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Проте із загального правила законодавець робить виняток - згідно частини другої ст. 74 ЗаконуУкраїни «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Такий порядок передбачено ст. 287 КАС України.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.»

Відповідно до статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статтіб Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий; не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції (в даному випадку місцевий загальний суд, в порядку судового контролю за правилами ЦПК України позбавлений надавати оцінку рішенням чи діям органів ДВС щодо виконання виконавчого напису нотаріуса), не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Оскільки штраф це міра відповідальності за невиконання рішення, за приписами частини другої ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розгляд скарг щодо рішень, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, в тому числі постанов про стягнення штрафів, віднесено до юрисдикції адміністративних судів, а скаргу подано в порядку цивільного судочинства, Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області не може вважатися «судом, встановленим законом» щодо розгляду скарги ОСОБА_1 про скасуванняи постанови від 10 листопада 2017 року старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_3, згідно із якою на неї накладено штраф у розмірі 3400 гривень за невиконання рішення суду.

При цьому відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі,якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення штрафу провадженням слід закрити.

Керуючись статтями 255, 352, 353 , 354 - 356 Цивільного процесуального кодексу України,суд,

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення штрафу провадженням закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Тернопільської області протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення .

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Головуючий суддяОСОБА_7