Справа № 487/4376/17
Провадження № 2/487/1299/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2018 року. Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Біцюка А. В., за участю секретаря Попович В. Б., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні питання підготовчого судового засідання у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, в якому просить здійснити поділ майна подружжя, що є обєктом спільної сумісної власності, а саме виділити їй у власність 1/2 квартири №25, що розташована в місті Миколаєві по вул.. Кузнецькій 56А (далі - Квартира); виділити їй у власність 1/2 гаражу, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул.. Кузнецька 56-а, гараж 1 (далі - Гараж); виділити їй у власність в рахунок поділу майна - 50% майна товариства з обмеженою відповідальністю торгівельної компанії «АТОЛЛ-К».

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про виклик і допит свідків, які можуть підтвердити факт передачі позивачу особистих коштів в значній сумі від третіх осіб на придбання та утримання майна придбаного в шлюбі.

Представник відповідача заявила клопотання про прийняття до розгляду зустрічного позову відповідача про поділ майна подружжя, згідно якого відповідач у справі просив визнати за ним право власності на зареєстроване за ним майно. Також представник відповідача заявила клопотання про виклик і допит свідків у справі, які можуть підтвердити передачу відповідачу значної суми коштів, належних іншій особі, на придбання майна, яке було набуте у шлюбі сторонами.

Пунктом 3 ч.1 ст.208 ЦК України визначено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу

Статтею 218 ЦК України встановлено, що Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Тобто, рішення суду не може грунтуватись на показах свідків, якими сторони підтверджують/спрастовують укладання правочину (передачі/отримання коштів на придбання майна), який підлягав вчиненню в письмовій формі.

За такого, відсутні підстави для задоволення клопотання про виклик і допит свідків, оскільки їх покази не мають значення для вирішення справи.

Як вбачається зі змісту зустрічного позову, поданого на розгляд суду відповідачем, він стосується визнання за ним права власності, на майно яке за ним і так зареєстровано на праві власності (Квартира, Гараж), а також автомобілів ЗИЛ та Hyundai, які за ним також зареєстровані.

Відповідно до ст.193 ЦПК України, Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязаніі спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Вирішуючи питания про наявність підстав для прийняття до розгляду зустрічного позову, суд приходить до висновку, що спільний розгляд позовних вимог за первісним та зустрічним позовм не є доцільним, оскільки право власності на Квартиру та Гараж і так зареєстровані за відповідачем і відмова в задоволені первісного позову вирішить питання відсутності права спільної сумісної власності сторін на вказане майно. Право ж власності відповідача на два автомобілі позивачем не оспорюється, а тому позовні вимоги в частині визнання права власності за відповідачем на вказані автомобілі ніяким чином не стосується первісного позову.

Інших заяв та клопотаня, які слід вирішити в підготовчому судовому засідані від сторін, їх представників, не поступало, суд розглянув питання визначенні ч.2 ст.197 ЦПК України, а тому суд вважає підготовчі дії завершеними та справу необхідно призначити до розгляду по суті.

Керуючисьст. ст.197, 200, 260 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити представнику позивача у задоволенні заяви про виклик і допит свідків у справі.

Відмовити представнику відповідача і відповідачу у задоволенні клопотання про прийняття до спільного розгляду зустрічного позову із первісним та у виклику і допиті свідків у справі.

Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду о 15 год. 00 хв. 05 вересня 2018 року.

В судове засідання викликати учасників справи та їх представників.

Встановити порядок з'ясування обставин у справі шляхом дослідження доказів, що долучені до справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Біцюк А.В.