Справа № 464/8116/17
пр.№ 2/464/573/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.05.2018 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на її користь 5 594,05 грн. боргу за договором позики (в т.ч. інфляційні нарахування та 3% річних) та понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 28 квітня 2016 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу 4 столів та 16 крісел з ротангу товар. Зазначений факт підтверджується розпискою, написаною відповідачем власноручно. Вартість товару становить 18 000 грн. Зазначену суму відповідач згідно розписки зобов»язана сплатити щомісячними платежами в розмірі 1 800 грн. до 20.02.2017, однак свого обов»язку належним чином не виконала. В грудні 2017 року відповідач частково оплатила суму заборгованості. 28.02.2017 вона надіслала відповідачу вимогу про повернення коштів, однак відповіді на неї так і не отримала. Станом на 01.12.2017 року сума заборгованості становить 5 594,05 грн.

Ухвалою судді від 15.01.2018 відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Позивач в судове засідання не з»явилась, подала суду заяву, за змістом якої просить позов задоволити та проводити розгляд справи у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча згідно вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомила, жодних заяв, клопотань та/або заперечень не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданого позивачем клопотання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи заочне рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 квітня 2016 року між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4»як А.В. було укладено договір, згідно якого позивач надала відповідачу столи з кріслами з ротангу в кількості 4 столи та 16 крісел на суму 18 000 грн., а відповідач згідно розписки від 28.04.2016 зобов»язувалась оплатити ОСОБА_2 за наданий товар кошти у розмірі 18 000 грн. на протязі 10 місяців з 20.05.2016р. по 20.02.2017 з відповідним зазначеним графіком. На виконання умов розписки договору, відповідач ОСОБА_4»як А.В. оплатила частину заборгованості, що підтверджується квитанцією наявною в матеріалах справи. Таким чином станом на 28.02.2018 основна сума заборгованості становить 4 200 грн.

Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязання є договір.

У визначені ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст.3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Однак, як встановлено судом та не оспорюється учасниками справи, відповідач умов договору не виконала, кошти за наданий товар в повному розмірі так і не повернула.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався 28.02.2017 до відповідача з вимогою повернути кошти в розмірі 4 268,19 грн., однак дана вимога відповідачем виконана не була та кошти остання не повернула.

Як вбачається із розрахунку позивача, станом на 01.12.2017 загальна сума заборгованості з врахуванням пені, індексу інфляції та 3 % річних становить 5 594,05 грн., яку слід стягнути з відповідача.

З огляду на те, що відповідачем не надано ні позивачу, ні суду відомостей іншого розрахунку заборгованості, розрахунок позивача не спростований, відомості про відсутність заборгованості не надані, суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості підлягає до задоволення.

За наведеного, враховуючи, що відповідач не виконала свого зобовязання за договором, умов договору не виконала, кошти за отриманий товар позивачу в повному обсязі так і не повернула, суд приходить до висновку, що позов підставний та з відповідача слід стягнути на користь позивача 5 594,05грн.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі ст.ст. 6, 11, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 638 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 89, 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КС № 808247 виданий Сихівським РВ ЛМУ УМВС України у Л/о, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КА №849939 виданий Галицьким РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Л/о зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4) кошти у розмірі 5 594гривень 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КС № 808247 виданий Сихівським РВ ЛМУ УМВС України у Л/о, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) судовий збір у розмірі 704,80 грн. в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повний текст рішення виготовлений 05.06.2018.

Суддя