Справа № 395/419/18 Провадження № 8/395/2/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 рокупро стягнення з ОСОБА_1 аліментів, зазначивши, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_2, а позивачка ОСОБА_3 добровільно відмовилася від позову в частині про стягнення з відповідача аліментів на її утримання та при подачі зави про видачу судового наказу не повідомила суд про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання меншої дочки.

Посилаючись на норми чинного законодавства просив суд скасувати судовий наказ Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 рокупро стягнення з нього аліментів.

У судове засідання заявник не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справ за його відсутністю, вимоги підтримує повністю, просить скасувати судовий наказ від 25 квітня 2018 року.

Стягувач в судове засідання не з'явилася. Просить справу розглянути без її участі, проти скасування судового наказу не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частина 8 ст. 170 ЦПК України визначає, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв?язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із п. 4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пункт 7 даної Постанови визначає, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Судовим розглядом встановлено, що між заявником і боржником існує спір про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Новомиргородського районниого суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час розгляду справи, а саме 26 березня 2018 року позивачка ОСОБА_3 надала суду заяву про зміну позовних вимог, а якій зазначила, що вона відмовляється від позовної вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд у рішенні від 26 березня 2018 року зазначив, що позивачка ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій відмовилася від позову в частині про стягнення відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_2, тому суд фактично прийняв відмову і задовольнив позов лише в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, як вважає заявник, ОСОБА_3 не мала права звертатись до суду з заявою про видачу судового наказу, оскільки ці питання вирішені судом у рішенні від 26 березня 2018 року.

Незважаючи на те, що за вищевказаним рішенням Новомиргородського районного суду від 26.03.2018 року заявник виплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, суд, порушуючи вимоги ст. 161 ч.4 ЦПК України, у відповідності до оскаржуваного судового наказу стягнув з заявника 1/4 частину на утримання доньки ОСОБА_2.

Таким чином, із заявника стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі ? частини заробітку (доходу), що сеперчить ст. 161 ч.1 п.4 ЦПК України, тобто в судовому наказі від 25 квітня 2018 року заявлено вимогу, яка не відповідає статті 161 ЦПК України, що за правилами ст. 165 ч.1 п.3 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Заявнику не було відомо, що ОСОБА_3 приховала від суду обставини, які виключають можливість видати судовий наказ, про що йому стало відомо тільки після отримання копії судового наказу 16 травня 2018 року, тому судовий наказ підлягає обовязковому перегляду за нововиявленими обставинами, що відповідає вимогам ст. 423 ч.2 п.1 ЦПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини справа «Желтяков проти України» (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania)). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia)).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є обґрунтованою, оскільки під час видачі судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду заяв про видачу судового наказу у судді була відсутня інформація про наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спору щодо стягнення аліментів на утримання дитини, зокрема рішення суду Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26 березня 2018 року 2018 року, яке набрало законної сили.

Згідно із ч. 3ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У відповідності до п. 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 під час винесення рішення суду від 26 березня 2018 року підтвердила, що ОСОБА_1 не є батьком дитини ОСОБА_2, тому вона відмовилась в цій частині про стягнення з відповідача аліментів, а тому суд вважає за потрібне судовий наказ від 25 квітня 2018 року скасувати.

Враховуючи те, що із поданої заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, не вбачається виникнення права грошової вимоги, а також на момент звернення із вказаною заявою між сторонами існував спір щодо стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. ст.259-261,423-429 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року в справі № 395/419/18, провадження № 2-н/395/3/2018 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 17 квітня 2018 року до досягнення нею повноліття, яке наступить 14 лютого 2026 року, - задовольнити.

Судовий наказ Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року по справі № 395/419/18, провадження № 2-н/395/3/2018 року, виданого за заявою ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 та проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, аліментів в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 17 квітня 2018 року до досягнення нею повноліття, яке наступить 14 лютого 2026 року, - скасувати.

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2; проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_8, про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 та проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя: Р. А. Забуранний

копія Справа № 395/419/18 Провадження № 8/395/2/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 рокупро стягнення з ОСОБА_1 аліментів, зазначивши, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_2, а позивачка ОСОБА_3 добровільно відмовилася від позову в частині про стягнення з відповідача аліментів на її утримання та при подачі зави про видачу судового наказу не повідомила суд про наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання меншої дочки.

Посилаючись на норми чинного законодавства просив суд скасувати судовий наказ Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 рокупро стягнення з нього аліментів.

У судове засідання заявник не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справ за його відсутністю, вимоги підтримує повністю, просить скасувати судовий наказ від 25 квітня 2018 року.

Стягувач в судове засідання не з'явилася. Просить справу розглянути без її участі, проти скасування судового наказу не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частина 8 ст. 170 ЦПК України визначає, що у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв?язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із п. 4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пункт 7 даної Постанови визначає, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Судовим розглядом встановлено, що між заявником і боржником існує спір про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Новомиргородського районниого суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час розгляду справи, а саме 26 березня 2018 року позивачка ОСОБА_3 надала суду заяву про зміну позовних вимог, а якій зазначила, що вона відмовляється від позовної вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд у рішенні від 26 березня 2018 року зазначив, що позивачка ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій відмовилася від позову в частині про стягнення відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_2, тому суд фактично прийняв відмову і задовольнив позов лише в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, як вважає заявник, ОСОБА_3 не мала права звертатись до суду з заявою про видачу судового наказу, оскільки ці питання вирішені судом у рішенні від 26 березня 2018 року.

Незважаючи на те, що за вищевказаним рішенням Новомиргородського районного суду від 26.03.2018 року заявник виплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, суд, порушуючи вимоги ст. 161 ч.4 ЦПК України, у відповідності до оскаржуваного судового наказу стягнув з заявника 1/4 частину на утримання доньки ОСОБА_2.

Таким чином, із заявника стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі ? частини заробітку (доходу), що сеперчить ст. 161 ч.1 п.4 ЦПК України, тобто в судовому наказі від 25 квітня 2018 року заявлено вимогу, яка не відповідає статті 161 ЦПК України, що за правилами ст. 165 ч.1 п.3 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Заявнику не було відомо, що ОСОБА_3 приховала від суду обставини, які виключають можливість видати судовий наказ, про що йому стало відомо тільки після отримання копії судового наказу 16 травня 2018 року, тому судовий наказ підлягає обовязковому перегляду за нововиявленими обставинами, що відповідає вимогам ст. 423 ч.2 п.1 ЦПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини справа «Желтяков проти України» (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania)). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia)).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є обґрунтованою, оскільки під час видачі судового наказу, враховуючи особливий порядок розгляду заяв про видачу судового наказу у судді була відсутня інформація про наявність між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спору щодо стягнення аліментів на утримання дитини, зокрема рішення суду Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 26 березня 2018 року 2018 року, яке набрало законної сили.

Згідно із ч. 3ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У відповідності до п. 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 під час винесення рішення суду від 26 березня 2018 року підтвердила, що ОСОБА_1 не є батьком дитини ОСОБА_2, тому вона відмовилась в цій частині про стягнення з відповідача аліментів, а тому суд вважає за потрібне судовий наказ від 25 квітня 2018 року скасувати.

Враховуючи те, що із поданої заяви ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, не вбачається виникнення права грошової вимоги, а також на момент звернення із вказаною заявою між сторонами існував спір щодо стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст. ст.259-261,423-429 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року в справі № 395/419/18, провадження № 2-н/395/3/2018 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 17 квітня 2018 року до досягнення нею повноліття, яке наступить 14 лютого 2026 року, - задовольнити.

Судовий наказ Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2018 року по справі № 395/419/18, провадження № 2-н/395/3/2018 року, виданого за заявою ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 та проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, аліментів в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 17 квітня 2018 року до досягнення нею повноліття, яке наступить 14 лютого 2026 року, - скасувати.

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_2; проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_8, про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1; який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 та проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя підпис

з оригіналом згідно

Суддя: Р. А. Забуранний