ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/281/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: В порядку ЦПК України
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бурлака І.В., Кіся П.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Енергія» на заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року в складі головуючого судді Шмадченко С.І. по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Енергія» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

встановив :

04 серпня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Енергія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

Позовна заява мотивована тим, що 30.12.2016 року близько о 20:10 год. на паркувальному майданчику ТРЦ «Караван», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Jaguar XF, д/н. НОМЕР_4, який належить на праві власності позивачу та автомобіля «Chery Tiggo», д/н. НОМЕР_3, яким керував відповідач ОСОБА_3, завдану шкоду у розмірі 353 890,99 грн. позивач просить стягнути з винної особи на його користь.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2017 р. провадження у справі про адміністративне правопорушення № 640/695/17, н/п. 3/640/1374/17 відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Вищевказаною постановою встановлено, що 30.12.2016 р. о 20:10 год. водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Chery Tiggo», д/н. НОМЕР_3 по парковці ТКЦ «Караван», яка знаходиться за адресою: м. Харкова вул. Героїв Праці, буд. 7 не надав перевагу в русі автомобілю «Jaguar XF», д/н. НОМЕР_4, який рухався з правого боку та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 10.11 ПДР України, у зв'язку з чим завдав матеріальні збитки.

Постановою судді Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 р. ОСОБА_4 виключено з постанови Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2017 р. висновки суду першої інстанції стосовно вини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок порушення п. 10.11. ПДР України та наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 27/01/17 від 27.01.2017, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ ««Jaguar XF», д/н. НОМЕР_4 складає 453 890,99 грн.

04.04.2017 р. позивач отримав від ПрАТ «СК «Провідна» страхову виплату в сумі 100 000,00 грн.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь майнову шкоду в сумі 353 890,99 грн. та судовий збір в сумі 5 308,36 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Енергія» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ТОВ «ТПК «Енергія» 23 січня 2018 року подало апеляційну скаргу, яка ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Бровченка І.О. від 02 лютого 2018 року була залишена без руху для подання доказів та документів на підтвердження підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» Апеляційний суд Харківської області ліквідовано та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03 жовтня 2018 року в газеті «Голос України» № 185 (6940) було повідомлено про початок роботи Харківського апеляційного суду, внаслідок чого Апеляційний суд Харківської області припинив здійснювати правосуддя.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ЦПК України справа надійшла на розгляд до Харківського апеляційного суду.

Згідно до ст. 33 ЦПК України протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 жовтня 2018 року було визначено колегію судів: суддя-доповідач - Яцина В.Б., судді - Бурлака І.В., Кісь П.В.

Ухвалою Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів Яцина В.Б., Бурлака І.В., Кіся П.В. від 11 жовтня 2018 року призначено справу до судового розгляду на 31 жовтня 2018 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів Яцина В.Б., Бурлака І.В., Кіся П.В. від 28 листопада 2018 року клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Енергія» про призначення судової автотехнічної експертизи - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Енергія» просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду незаконне, оскільки судом першої інстанції при оцінюванні доказів було звернуто увагу лише на оцінку неможливості використання згаданих у позовній заяві постанов Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2017 року та Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 року у порядку ч.4 ст.61 ЦПК України, яка діяла на дату ухвалення рішення, зважаючи на те, що у позові не ставилось питання щодо застосування преюдиції до спору між сторонами. Позивач наполягав на дослідженні інших доказів, доданих до справи, згадуючи наведені постанови лише в інформативному порядку.

Вказало, що судом неналежним чином було досліджено вказану постанову, як вбачається з її змісту висновок про наявність вини відповідача було виключено з постанови районного суду не з підстав відсутності такої вини, а з причини неможливості вирішення цього питання в рамках справи про адміністративне правопорушення.

Зазначило, що у зв'язку із помилкою в протоколі, яку не було усунуто працівниками поліції у належний спосіб, суд, обмежений змістом такого протоколу, в якому було зазначено помилково п.16.12 ПДР як такий, що порушений, хоча в дійсності обставини справи свідчили про порушення п.10.11 ПДР , не зміг надати належної правової оцінки учасникам ДТП, а також просило призначити по справі експертизу.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що допустимих і належних доказів на підтвердження вини відповідача у скоєнні ДТП не було надано внаслідок чого не було доведені всі необхідні підстави для його цивільно-правової відповідальності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до змісту ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом на законних підставах.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судовим розглядом встановлено, що 30.12.2016 р. о 20:10 год. водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Chery Tiggo», д/н. НОМЕР_3 по парковці ТКЦ «Караван», яка знаходиться за адресою: м. Харкова вул. Героїв Праці, буд. 7 не надав перевагу в русі автомобілю «Jaguar XF», д/н. НОМЕР_4, який рухався з правого боку та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 10.11 ПДР України, у зв'язку з чим завдав матеріальні збитки.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Jaguar XF, д/н. НОМЕР_4, зареєстрований за TOВ «TPK ENERHIA».

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 89 ЦПК України.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2017 р. провадження у справі про адміністративне правопорушення № 640/695/17, н/п. 3/640/1374/17 відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд встановив, що 30.12.2016 року о 20.10 годин в м. Харкові водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 за адресою м. Харків, вул. Г. праці, 7 ТРК «Караван» на парковці не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, який рухався з правового боку та скоїв з ним зіткнення, чим порушив п. 10.11. ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

ОСОБА_3 вину не визнав та пояснив, що він рухався, шукаючи місце для паркування, зі швидкістю приблизно 20 км/год. На парковці було велике скупчення автомобілів, видимість була обмеженою, однак впевнившись у відсутності перешкод з правого та лівого боку, він продовжив рух, та в цей час автомобіль НОМЕР_2, який рухався з правої сторони, в'їхав у праву передню частину його автомобілю. Вважає, що ДТП сталося внаслідок порушення водієм автомобілю Jaguar XF швидкості руху, оскільки його швидкість була 50-60 км/год, що не дозволило уникнути ДТП.

Представник іншого учасника ДТП зазначив, що ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 п. 10.11 ПДР, відповідно до якого саме водій ОСОБА_3 повинен був дати дорогу автомобілю НОМЕР_2.

Не зважаючи на невизнання вина ОСОБА_3 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, яка підписана учасниками ДТП без зауважень, схемою організації руху по паркові ТРЦ «Караван», фотозйомками із місця ДТП, а також пошкодженнями автомобілів, які згідно матеріалів справи наступні: автомобіль НОМЕР_1 - передній бампер, деформація переднього правого крила, деформація передньої правої двері, пошкодження переднього правого колеса; автомобіль НОМЕР_2 - передній бампер, деформація капоту, передня ліва фара, передня решітка радіатора, переднє ліве крило, спрацювали дві подушки безпеки.

Постановою судді Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2017 р. ОСОБА_4 виключено з постанови Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2017 р. висновки суду першої інстанції стосовно вини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок порушення п. 10.11. ПДР України та наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 27/01/17 від 27.01.2017, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ ««Jaguar XF», д/н. НОМЕР_4 складає 453 890,99 грн. (а.с. 28).

04.04.2017 р. позивач отримав від ПрАТ «СК «Провідна» страхову виплату в сумі 100 000,00 грн.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Стаття 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України передбачено, що якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. ст. 89, 263 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах.

Так, нормою ст. 12 ЦПК України передбачено принцип змагальності сторін, який полягає у наступному:

1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

2. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України (ст. 60 у редакції Кодексу, чинній на час розгляду справи районним судом) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Представник позивача пояснив суду апеляційної інстанції, що клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи не було заявлено в суді першої інстанції, оскільки позивач вважав, що для розгляду справи вистачає тих доказів, які були ним надані на підтвердження заявлених вимог. Таким чином, наміри призначити судової експертизу з'явилися у позивача вже після того, як суд першої інстанції за недоведеністю відмовив у задоволенні позову, що не можна вважати поважною причиною із затримкою у поданні такого клопотання.

Відповідно до ст. 6 ЦПК України суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

Виходячи з наведених норм ст.ст. 83, 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не

задовольнив клопотання про призначення експертизи до суду апеляційної інстанції, оскільки апелянтом не було доведено, що у нього виникли труднощі із заявленням чи поданням такого клопотання до суду першої інстанції у встановленому законом порядку та строки.

Як вбачається з матеріалів справи, суд належним чином викликав представника позивача для участі у судових засідання. При цьому представник позивача був повідомлений належним чином та відповідно до своєї заяви просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.33,40).

У випадку надання можливості позивачу без поважних причин надати нові докази, яким є висновок судової автотехнічної експертизи, до суду апеляційної інстанції, без того, щоби вирішувати це питання в суді першої інстанції, за відсутності в цьому об'єктивних перешкод у позивача, - порушується передбачений у ст.ст. 6, 12 ЦПК України принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом, та принцип диспозитивності. Крім того, у наведеній нормі ст. 367 ЦПК України передбачена заборона суду апеляційної інстанції приймати докази, які не були подані до суду першої інстанції, за відсутності доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Оскільки позивач, який був представлений у справі на протязі розгляду справи - адвокатом (а.с.37,76), і мав для цього процесуальну можливість, - не було заявлено про призначення експертизи у суді першої інстанції.

Суд діє відповідно до принципів змагальності та диспозитивності, ст.ст.12,13 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно до ст. 81 ЦПК України у даному випадку саме позивач був зобов'язаний доводити настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3

Як вбачається із матеріалів справи позивачем ні в усній, ні в письмовій формі клопотання про призначення експертизи не заявлялось. Доказів щодо неможливості заявити такого клопотання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього не надано суду апеляційної інстанції.

Надані позивачем матеріали зі справи № 22/818/281/18 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП: копія протоколу про адміністративне правопорушення серії АП № 099728 від 30.12.2016, схема місця ДТП, письмові пояснення водіїв зазначених автомобілів, які здійснили зіткнення в результаті вказаного ДТП, схема організації руху на місці ДТП, рапорт інспектора (а.с. 17-27) не надають можливості зробити висновок про наявність вини у відповідача у скоєнні цього ДТП, оскільки для встановлення вини відповідача необхідна наявність прямого причинного зв'язку між діями (бездіяльністю) відповідача зіткненням автомобілів. Тобто суду необхідно встановити технічну можливість для відповідача побачити з правого боку автомобіль позивача, який рухався зі значною швидкістю, про що свідчить факт спрацювання подушок безпеки та характер і локалізація механічних ушкоджень автомобіля відповідача в районі переднього правового колеса (зламана стойка переднього колеса), а також - взаємне розташування автомобілів під час зіткнення під гострим кутом по ходу руху автомобіля відповідача, що вбачається зі схеми місця ДТП та було встановлено судом апеляційної інстанції при дослідженні матеріалів вказаної адміністративної справи (фото таблиць з місця ДТП). Для з'ясування цих обставин необхідні спеціальні знання та проведення судової авто технічної експертизи, однак таких доказів позивач всупереч свого процесуального обов'язку, передбаченого у ст.ст. 12, 81 ЦПК України, до суду першої інстанції без поважних причин не надав, позивач не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього що свідчить про відсутність передбачених у ч. 3 ст. 367 ЦПК України підстав для отримання таких доказів в суді апеляційної інстанції.

Крім того, всупереч свого процесуального обов'язку, ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів про розмір завданої матеріальної шкоди. Так, з наданих позивачем звіту № 27/01

07 оцінювача Мороз С.М. про вартість відновлювального ремонту, з урахуванням зносу на суму 453890,99 грн. не вбачається - який саме об'єм ремонту, кількість та якість запасних частин та вартість робіт, врахував оцінювач у своєму звіті, як відновлювальний ремонт співвідноситься із тими механічними ушкодженнями, які були встановлені у вищевказаній постанові суду першої інстанції (а.с. 28, 61). Протокол огляду механічних ушкоджень автомобіля, отриманих внаслідок ДТП в матеріалах справи відсутній.

Тому вказаний звіт не є належним і допустимим доказом розміру завданої позивачу внаслідок ДТП шкоди.

Оскільки у справі відсутні дані про те, що позивач, який мав кваліфікованого представника - адвоката, був обмежений у здійсненні своїх прав, і зокрема у наданні доказів, які сторони визначають самостійно, сторони мали рівний доступ до суду та можливості у наданні до суду доказів на підтвердження своїх доводів і заперечень. У суду внаслідок цього не виникло передбаченого законом права втручатися у процес надання сторонами доказів, - тому колегія суддів погоджується з висновками районного суду про недоведеність позову.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку. Доводи скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають і спростовуються вищенаведеними обставинами справи.

Таким чином, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375,381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Енергія» - залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 11 грудня 2018 року.

Головуючий - В.Б. Яцина.

Судді - І.В. Бурлака.

П.В. Кісь.