Справа № 149/243/18
Провадження №2/149/272/18
Номер рядка звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.11.2018 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернувся представник ПАТ КБ "Приватбанк" в якому просить стягнути з ОСОБА_1 44223,24 грн заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору від 19.12.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 2300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з тим, що відповідач порушила умови договору щодо погашення кредиту, станом на 22.11.2017 року у неї виникла заборгованість в сумі 44223,24 грн, яку позивач просить стягнути.

Ухвалою суду від 28.02.2018 року відкрито провадження по справі.

21.06.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.77-86) з якого вбачається, що відповідач позовних вимог не визнає в зв"язку з їх необгрунтованістю. Так, вимоги про стягнення процентів за користування кредитом є незаконними, оскільки в порушення п.1.1.5.21 Умов і Правил надання банківських послуг позивачем при нарахуванні пені на суму боргу також нараховувались відсотки. Крім того без згоди позичальника банком було змінено порядок нрахування процентів, що є порушенням ч.4 ст. 1056-1 ЦК України. Зазначає, що позивачем безпідставно нараховано комісію. Вказує, що вимоги про стягнення пені та штрафу є незаконними так як є одним видом цивільно-правової відповідальності. Просила застосувати строки позовної давності

06.08.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.101-110), відповідно до якої позивач зазначає, що підписана заява відповідача про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, Умови і Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають собою кредитний договір. Підписавши заяву, відповідач погодила умови надання кредиту. Так, згідно Умов і Правил надання банківських послуг строк і порядок погашення кредиту здійснюється шляхом щомісячних мінімальних обов"язкових платежів - до 25 числа місяця наступного за звітним. Банк, відповідно до Умов, має право самостійно вносити зміни до Тарифів та інших невід"ємних частин договору, а у разі незгоди - боржник має право розірвати договір, що відповідачем не зроблено. Позивач посилається на те, що штраф і пеня можуть застосовуватись одночасно, посилаючись на постанову ВСУ . Зазначає, що строк пзовної давності банком не пропущено, оскільки дія картки встановлена до 06.2015 року.

17.10.2018 року до суду надійшли заперечення відповідача.(а.с.167-171).Відповідач зазначає, що банком нараховувались проценти за користування кредитом після закінчення строку картки, що є незаконним. Крім того проценти нараховувались по різним формулам без повідомлення відповідача, що є порушенням прав відповідача. Зазначає, що позивач за порушення строків розрахунку по кредитному договорі просить одночасно стягнути штраф та пеню, що є порушенням ст. 61 Конституції України.

В судове засідання сторони не з"явились. Позивач просив розгляд справи відкласти з метою підготовки відповідді на відзив, однак, як вбачається з матеріалів справи позивачем вказана процесуальна дія вчинена 06.08.2018 року, тому клопотання безпідставне.

Відповідач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просить відмовити у задоволенні позову з підстав, що містяться в відзиві та запереченнях.

Підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 19 грудня 2012 року року між сторонами був укладений кредитний договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, укладений договір складався із письмової заяви позичальника, ОСОБА_2 про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів. (а.с6-31)

Факт ознайомлення із умовами і тарифами кредитування, отримання відповідачем ОСОБА_2 про умови кредитування, Умов і правил надання банківських послуг та тарифів банку за вищевказаним кредитним договором і згода відповідача на отримання банківських послуг, а відтак і укладення кредитного договору, підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 (а.с.6 зворот.)

Вирішуючи клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (№o. 2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, згідно кредитного договору отримала картку зі строком дії до останнього дня 06.2015 року (а.с.111,139)., позивач звернувся до суду з позовом 29.12.2017 року (а.с.41), тобто в межах строку загальної позовної давності, а тому суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" слід стягнути заборгованість по кредиту в сумі 1349,95 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно п.п.2.1.1.12.4Умов та правил, а також витягу з тарифів обслуговування кредитних карт строк погашення процентів становить щомісячно до 25 числа за минулий місяць.

Що стосується відсотків, які є періодичними щомісячними платежами, то суд вважає, що з урахуванням ст.ст. 253, 261 ЦК України з відповідача підлягають стягненню проценти, що нараховані з 30.11.2014 року.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку по заборгованості за договором (а.с.4,5) позивачем нараховано заборгованість зі сплати процентів станом на 22.11.2017 року.

Як вказала у своїй ОСОБА_3 Палата Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Отже, нарахування процентів після закінчення терміну дії картки, тобто з 01.07.2015 року по 22.11.2017 року є незаконним, таким чином з відповідача підлягає стягнення заборгованість зі сплати процентів за період з 30.11.2014 року по 01.07.2015 року в сумі 1528,08 грн.

Не підлягає до стягнення з відповідача нарахована пеня в сумі 3450,0 грн та судові штрафи в сумі 2582,06 грн, оскільки зазначені вимоги заявлені з пропуском строку позовної давності встановленого законом для сплати неустойки.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" підлягають до часткового задоволення та з ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість по кредиту в сумі 2878, 03 грн, з яких 1349,95 грн заборгованість по кредиту та 1528,08 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 258,259,264,265,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МН 485038, виданий Первомайським МРВ УМВС України у Харківській області 30.08.2002 року, ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ "Приватбанк" (р/р 3111, МФО 305299, , м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.12.2012 року на загальну суму 2878,08 (дві тисячі вісімсот сімдесят вісім) грн. 08 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МН 485038, виданий Первомайським МРВ УМВС України у Харківській області 30.08.2002 року, ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ "Приватбанк" (р/р 3111, МФО 305299, , м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) документально підтверджений розмір сплаченого судового збору пропорційно задоволених вимог в сумі 104 (сто чотири) грн.13 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржене до відповідного загального суду апеляційної інстанції через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Робак М. В.