Справа № 194/1634/18
Номер провадження № 2/194/593/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Шеймухової А.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 04 грудня 1978 року. В період шлюбу за договором поставки автомобіля № НОМЕР_1 від 21 червня 2018 року ними був придбаний автомобіль модель Mercedes-Benz GLE 250 d 4MATIC, 2018 року виготовлення, за 1838489,59 грн. в т.ч. ПДВ. Титульним власником зазначеного автомобіля є відповідач, але нею особисто для придбання зазначеного автомобіля були позичені грошові кошти від родичів та знайомих на загальну суму 674000 грн., а саме: 12 березня 2018 року від ОСОБА_4 отримала 79000 грн., 12 березня 2018 року від ОСОБА_5 отримала 79000 грн., 16 лютого 2018 року від ОСОБА_6 Хозейн огли отримала 79000 грн., 12 березня 2018 року від ОСОБА_7 отримала 79000 грн., 01 лютого 2018 року від ОСОБА_8 отримала 79000 грн., 10 квітня 2018 року від ОСОБА_9 отримала 79000 грн., 16 лютого 2018 року від ОСОБА_10 отримала 60000 грн., 01 лютого 2018 року від ОСОБА_11 отримала 75000 грн., 11 січня 2018 року від ОСОБА_10 ОСОБА_12 ОСОБА_3 отримала 65000 грн. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль модель Mercedes-Benz GLE 250 d 4MATIC д/н НОМЕР_2; поділити спільне майно подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності, а саме зазначений автомобіль; визнати за нею 1/2 частку у спільному майні подружжя, а саме на зазначений автомобіль.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, оскільки автомобіль придбаний в шлюбі, та гроші в сумі 674000 грн. на купівлю вищезазначеного автомобіля вона позичала у родичів та знайомих. Просить визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль модель Mercedes-Benz GLE 250 d 4MATIC д/н НОМЕР_2; поділити спільне майно подружжя, яке є обєктом спільної сумісної власності, а саме зазначений автомобіль; визнати за нею 1/2 частку у спільному майні подружжя, а саме на зазначений автомобіль.

Відповідач в судове засідання не зявився, але в матеріалах справи є письмова заява відповідача, в якій він позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти задоволення позову.

Суд, вислухавши позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 1978 року, про що свідчать копії паспортів позивача та відповідача, де на сторінках №10 мається штамп про сімейний стан (а.с.7,8).

Відповідно до договору поставки автомобіля № НОМЕР_1 від 21 червня 2018 року, укладеного між ПрАТ «Дніпропетровськ-Авто» через директора філії «Автосалон Мерседес» ПрАТ «Дніпропетровськ-Авто» ОСОБА_13, що діє на підставі Довіреності №4 від 02 січня 2018 року (продавець) та ОСОБА_2 ОСОБА_14 (покупець) був укладений договір поставки автомобіля Mercedes-Benz GLE 250 d 4MATIC, замовлення № НОМЕР_1, рік виготовлення 2018, ціна якого становить 60101 Євро, що відповідає 1836085,55 грн. (а.с.9-11).

Згідно додаткової угоди №1 від 04 липня 2018 року до договору купівлі-продажу № НОМЕР_1 від 21 червня 2018 року, укладеної між ПрАТ «Дніпропетровськ-Авто» через директора філії «Автосалон Мерседес» ПрАТ «Дніпропетровськ-Авто» ОСОБА_13, що діє на підставі Довіреності №4 від 02 січня 2018 року (продавець) та ОСОБА_2 ОСОБА_3 (покупець), сторони домовилися про зміну ціни (загальної вартості автомобіля), який поставляється згідно договору № НОМЕР_1 від 21 червня 2018 року, ціна (загальна вартість) автомобіля складає 1838489,59 грн. (а.с.16).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХК 884917 власником автомобіля Mercedes-Benz GLE 250 d, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, зазначений ОСОБА_2 ОСОБА_3 (а.с.17).

Як вбачається з копій розписок позивача ОСОБА_1 вона отримала в борг: у ОСОБА_7 13 березня 2018 року - 79000 грн., які зобовязалася повернути на протязі трьох років; у ОСОБА_6 Хозейн огли 16 лютого 2018 року - 79000 грн., які зобовязалася повернути на протязі трьох років; ОСОБА_5 12 березня 2018 року - 79000 грн., які зобовязалася повернути на протязі трьох років; ОСОБА_4 12 березня 2018 року - 79000 грн., які зобовязалася повернути на протязі трьох років; ОСОБА_8 01 лютого 2018 року - 79000 грн., які зобовязалася повернути на протязі двох років; ОСОБА_9 10 квітня 2018 року - 79000 грн., які зобовязалася повернути на протязі двох років; ОСОБА_11 01 лютого 2018 року - 75000 грн., які зобовязалася повернути на протязі двох років; ОСОБА_10 16 лютого 2018 року - 60000 грн., які зобовязалася повернути на протязі двох років; ОСОБА_10 ОСОБА_12 ОСОБА_3 10 січня 2018 року - 65000 грн., які зобовязалася повернути на протязі двох років (а.с.18-26).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15в судовому засіданні пояснив, що дійсно він у лютому 2018 року дав у борг позивачу ОСОБА_1 60000 грн.

Свідок ОСОБА_12 ОСОБА_3в судовому засіданні пояснив, що дійсно він у січні 2018 року дав у борг позивачу ОСОБА_1 65000 грн., розписка яка знаходиться в матеріалах справи відповідає дійсності.

Свідок ОСОБА_6 Хозейн огли в судовому засіданні пояснив, що дійсно він 16 лютого 2018 року дав у борг позивачу ОСОБА_1 79000 грн., підтверджує дійсність розписки, яка знаходиться у справі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він у березні 2018 року дав у борг позивачу ОСОБА_1 79000 грн., розписка яка знаходиться в справі відповідає дійсності.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що дійсно він 01 лютого 2018 року дав у борг позивачу ОСОБА_1 75000 грн., позивач надавала йому розписку про борг, яку він підтверджує.

Свідок ОСОБА_9в судовому засіданні пояснив, що він у квітні 2018 року дав у борг позивачу ОСОБА_1 79000 грн., розписка яка знаходиться в справі відповідає дійсності.

Відповідно до заяви свідка ОСОБА_4, посвідченої 22 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16, ОСОБА_4 підтверджує, що 12 березня 2018 року надав у займ ОСОБА_1 79000 грн., які вона зобовязалася йому повернути протягом трьох років.

Як вбачається з заяви свідка ОСОБА_7, посвідченої 20 листопада 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу лаванда Н.О., ОСОБА_7 підтверджує, що 12 березня 2018 року надав у позику ОСОБА_1 79000 грн., які вона зобовязалася йому повернути протягом трьох років.

Згідно з заявою свідка ОСОБА_8, посвідченої 26 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17, ОСОБА_8 підтверджує, що 01 лютого 2018 року надав у займ ОСОБА_1 79000 грн., які вона зобовязалася йому повернути протягом двох років.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В ч. 1 ст. 61 Сімейного Кодексу України зазначено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, виходячи з аналізу наведених вище норм законодавства, обовязок довести ті обставини, що майно, придбане в шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладено на останнього.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року по справі № №654/5243/14-ц.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 370Цивільного Кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

На правовідносини, які склалися між сторонами, поширюються вимоги ст.ст. 368, 370 ЦК України, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, та частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду

Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За загальним правилом застосування презумпції спільної сумісної власності визначеної статтею 60 СК України майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором, що укладений під час перебування набувача в шлюбі, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов'язаний довести обставини, що її спростовують (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17).

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі № №153/898/17-ц.

Судом приймається до уваги те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги позивача та відзиву не надавав, тобто відповідач визнав те, що в період шлюбу з позивачем було придбано автомобіль Mercedes-Benz GLE 250 d 4MATIC, державний номер НОМЕР_2.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, та з урахуванням ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а тому слід визнати автомобіль марки Mercedes-Benz GLE 250 d 4MATIC, державний номер НОМЕР_2 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3, поділити зазначений автомобіль між ними, та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку вищезазначеного автомобіля.

У зв`язку з тим, що позивач не наполягає на стягненні з відповідача судового збору, що є її правом, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 370, 372 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 258, 264, 265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати автомобіль модель Mercedes-Benz GLE 250 d 4MATIC, державний номер НОМЕР_2, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, та ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця р-н Дманісі, Грузія, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Поділити автомобіль модель Mercedes-Benz GLE 250 d 4MATIC, державний номер НОМЕР_2, який є спільною сумісною власністю подружжя між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, та ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем р-н Дманісі, Грузія, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, право власності на 1/2 частку автомобіля модель Mercedes-Benz GLE 250 d 4MATIC, державний номер НОМЕР_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Сторони та інші учасники справи: позивач - ОСОБА_1 (місце проживання та реєстрації: 51500, Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Вознесенська буд. 172, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3); відповідач - ОСОБА_2 ОСОБА_3 (місце проживання та реєстрації: 51500, Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Вознесенська буд. 172, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4).

Повне рішення складено 30 листопада 2018 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін