Справа № 583/2375/17
14 березня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі :
головуючого-судді Сидоренка Р.В.,
за участю секретаря Зубатової І.В.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, тертя особа відділ з питань державної реєстрації виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, про виключення майна зі складу спільної часткової власності, виділення об'єктів нерухомості, припинення права власності на об'єкти нерухомості,
Позивач 04.09.2017 року та змінивши предмет позову заявою від 01.12.2017 року, звернувся до суду із зазначеним позовом прохаючи виключити з'єднувальний коридор а11 (він же коридор а2) зі складовими приміщеннями II площею 4.9 м2 та III площею 20.8 м2, нову хвіртку з воротами з дубового дерев'яного матеріалу та будівельні матеріали і конструктивні елементи у виді цегли, металевих труб та плоского шиферу, які були внесені у створення нової огорожі № 1, 2, які розташовані та виходять на провулок за адресою: по пров. АДРЕСА_1 м. Охтирка, Сумської області, зі складу спільної часткової власності, виділивши перелічені об'єкти нерухомості на праві приватної власності власнику ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, як співвласнику 7/12 частин будинковолодіння за адресою: по пров. АДРЕСА_1 м. Охтирка, Сумської області, припинивши при цьому право спільної часткової власності на зазначені об'єкти у складі 5/12 частин спільної часткової власності за ОСОБА_3.
Свої вимоги мотивує тим, що його батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належало по ? частині житлового будинку по АДРЕСА_2, м. Охтирка, Сумської області. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько ОСОБА_4 Спадкоємцями за законом після смерті якого стала дружина ОСОБА_5 та сини. ОСОБА_5 відмовилася від своєї частини на користь сина ОСОБА_1 Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.1991 року ОСОБА_1 став власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по АДРЕСА_2, м. Охтирка. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати ОСОБА_5, після смерті якої в порядку спадкування за ОСОБА_1 оформлене та зареєстроване право власності на ? частину спадкового майна від частки матері. За час проживання позивача у будинковолодінні по АДРЕСА_2, м. Охтирка, за його кошти та за погодженням з іншими співвласниками, в 1991 році був побудований з'єднувальний коридор а2 зі складовими приміщеннями ІІ та ІІІ. Окрім того, після 2012 року замінена дерев'яна огорожа № 1, 2, та встановлена із плоского шиферу. Встановлені нова хвіртка з воротами із дубового дерев'яного матеріалу. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.12.2016 року по справі №583/1386/16-ц за ОСОБА_3 визнано право власності на 5/12 частин житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по пров. АДРЕСА_1 м. Охтирка, Сумської області, в порядку спадкування після смерті рідного батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, включаючи і частку на вищенаведені об'єкти, які їй не належать.
З огляду на викладене посилаючись на норми ст. ст. 346, 356, 358, 391 ЦК України прохав захистити його право у визначений в позові спосіб.
У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві. Позивач також пояснив, що дійсно судовим рішенням між сторонами визначено розміри часток кожного із співвласників 7/12 та 5/12 відповідно. У 1993-1994 роках у нього із матір'ю були суди з приводу визначення порядку спільного проживання. Але оскільки матір надала дозвіл на проведення вищезазначеної добудови, то справа між ними була закрита. У 1995 році він за особисті кошти збудував з'єднувальний коридор «а2», що складається із приміщень ІІ та ІІІ. Крім того, він за власні кошти поставив новий паркан та ворота. Брат зловживав алкоголем і будь-якої допомоги (ані матеріальної, ані фізичної) не надавав.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням в матеріалах справи, відзив не подала.
Від Виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області в особі відділу з питань державної реєстрації на адресу суду надійшла заява із проханням розглядати справу без участі їхнього представника.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що проживає по сусідству із позивачем і підтримує із ним добрі стосунки. Підтверджує ту обставину, що з'єднувальний коридор паркан та ворота будував саме позивач без будь-якої допомоги з боку померлого брата (батька відповідачки).
Дані обставини підтвердили у судовому засіданні також допитані як свідки близькі родичі позивача дружина ОСОБА_8 і пасинок ОСОБА_9
Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом установлено, і це не заперечують сторони, що згідно свідоцтва про право власності від 14.09.1977 року ОСОБА_4 (батькові позивача) на підставі рішення Виконкому Охтирської міської ради № 458 від 14.09.1977 року на праві особистої власності належав будинок з надвірними будівлями по пров. АДРЕСА_3. (а.с. 11)
Відповідно до договору дарування від 29.08.1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2568 ОСОБА_4 подарував ОСОБА_5 ? частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться на земельній ділянці розміром 910 м2 по пров. АДРЕСА_4. (а.с. 9-10)
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер.
Згідно технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Охтирською держнотконторою 10.09.1999 року, реєстр 2756, ОСОБА_1 належить 1/3 частина та на підставі договору дарування від 29.08.1989 року ОСОБА_5 належить ? частина, ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності від 14.09.1977 р. належала 1/6 частина. (а.с. 13-14, 17).
Таким чином, ОСОБА_6 (брат позивача та батько відповідачки) хоча спадщину після смерті батька юридично не оформив, проте в силу ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняв вступивши у володіння зазначеною часткою спадкового майна.
06 лютого 2009 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року. (матеріали інв. справи).
Після її смерті із належної померлій ? частини спадкового майна, будинку за вищезазначеною адресою, а саме - ? його частину, успадкував позивач ОСОБА_1. Спадкоємцем іншої рівної частки значиться ОСОБА_6 Серед успадкованих об'єктів нерухомості після смерті матері значиться також і з'єднувальний коридор «а2» (а.с. 53, 54, 55)
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 01.11.2013 року (матеріали інв. справи).
Після його смерті відкрилася спадщина на 5/12 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованого по пров. АДРЕСА_3.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.12.2016 року по справі №583/1386/16-ц провадження 2/583/191/16, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_3 (доньки померлого брата позивача ОСОБА_13.) до ОСОБА_1 задоволені повністю. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 5/12 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: провулок АДРЕСА_6, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Оскільки позивач зареєструвала за собою право власності на зазначену частку у господарстві згідно попередньо винесеного заочного рішення по цьому ж спору, то постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 22.08.2017 р. по справі 583/1370/17 провадження 2-а/583/53/17, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області ОСОБА_11 по прийняттю рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 34818292 від 18.04.2017 року по проведенню державної реєстрації права власності на 5/12 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: пров. АДРЕСА_1 м. Охтирка, Сумської області, на підставі заяви та заочного рішення Охтирського міськрайонного суду від 29 червня 2016 року № 583/1386/16-ц; 2/583/533/16 за ОСОБА_3, скасувавши проведення державної реєстрації права спільної часткової власності на 5/12 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд за вказаною адресою за ОСОБА_3 (а.с. 111-113).

Відповідно до акту поточних змін, що міститься у матеріалах інвентаризаційної справи (а.с. 38 інв. справи) в будинку у 1991 році був збудований з'єднувальний коридор а11 (він же коридор а2) зі складовими приміщеннями II площею 4.9 м2 та III площею 20.8 м2

За ст. 112 ЦК УРСР 18.07.1963 р. (в редакції на час виникнення правовідносин) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно ст. 17 Закону України «Про власність» (діяв на час виникнення правовідносин) майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Згідно ст. 119 ЦК УРСР 18.07.1963 р. (в редакції на час виникнення правовідносин) коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить у ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок.

Схожа норма міститься у частині третій статті 357 ЦК України згідно якої співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Разом із тим частиною четвертою цієї статті передбачено, що співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 131 ЦК УРСР 18.07.1963 р. (в редакції на час виникнення правовідносин) складовою частиною речі є все те, що не може бути відділене від неї без пошкодження і істотного знецінення речі. При переході права на річ складові частини її не підлягають відділенню, а відповідно до ст. 132 ЦК УРСР 18.07.1963 р. приналежністю є річ, призначена служити головній речі і зв'язана з нею спільним господарським призначенням. Приналежність наслідує долю головної речі, якщо в договорі або в законі не встановлено інше.

Вирішуючи спір по суті у межах заявленого позову суд виходить із того, що добудова у вигляді з'єднувального коридору а2 зі складовими приміщеннями II площею 4.9 м2 та III площею 20.8 м2 є складовою та невіддільною частиною будинку (оскільки коридор фактично з'єднує житловий будинок та приміщення літньої кухні), що належить сторонам на праві спільної часткової власності, а нова хвіртка із воротами з дубового дерев'яного матеріалу та будівельні матеріали і конструктивні елементи у виді цегли, металевих труб та плоского шиферу, які були внесені у створення нової огорожі №1,2, є приналежністю головної речі (будинку).

Надаючи оцінку доводам позивача чуд виходить із того, що матеріали справи не містять достатніх доказів того, що позивач зробив поліпшення майна виключно власним коштом, без участі коштами і працею інших співвласників. Будь-яких письмових доказів із цього приводу суду не надано. Самі по собі покази як свідків сусіда ОСОБА_7 та близьких родичів, які є заінтересованими у результаті розгляду справи, не є достатніми для такого висновку.

Статтею 357 ЦК України, яка регулює визначення часток у праві спільної часткової власності, передбачено згоду всіх співвласників майна на поліпшення. У даному випадку згода співвласників має характер правочину, оскільки породжує у іншого співвласника право на збільшення частки у спільному майні. Разом із тим матеріали справи не містять доказів того, що інші співвласники надавали згоду на проведення в будинку ремонту, яка відповідає формі правочину щодо нерухомого майна відповідно до глави 16 розділу IV ЦК України. Тому суд не бере до уваги доводи сторони позивача та покази свідків про наявність згоди матері позивача на здійснення зазначеної прибудови.

Згідно п. 26 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка діяла станом на момент виникнення правовідносин, якщо один з власників спільного будинку з дозволу місцевого органу влади зробив прибудову або перебудову, внаслідок чого належна йому частка в загальній власності змінилась, і ніхто з співвласників цього не оспорює, орган комунального господарства, а де його немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих, за письмовою заявою співвласників і після належної перевірки, на підставі рішення виконкому про зміну часток, які належали співвласникам, і про оформлення права власності в нових розмірах, видає кожному з них замість правовстановлюючих документів, які вони мають, свідоцтва про право особистої власності на відповідну частку будинку (домоволодіння) (додаток N 2, 2-а). Спори між співвласниками відносно належних їм часток у спільному будинку вирішуються судом в загальнопозовному порядку. Однак зазначених дій позивач не вчиняв, що також ставить під сумнів наявність дозволу інших співвласників (померлих матері та брата) на здійснення зазначених прибудов та відсутність у останніх за життя претензій на частку у зазначеному майні.

Не надано позивачем суду також і доказу про наявність у нього дозволу виконкому місцевої Ради на проведення зазначеної прибудови. Навпаки, як пояснила у судовому засіданні допитана як свідок дружина позивача ОСОБА_8, будівництво з'єднувального коридору проводилось у 1995 р., а запис у інвентарній справі про його будівництво у 1991 р. був здійснений з метою узаконення якимось чином зазначеної прибудови.

Стосовно створення позивачем у 2012 р. поліпшень у вигляді нової хвіртки із воротами з дубового дерев'яного матеріалу та використаних будівельних матеріалів та конструктивних елементів у виді цегли, металевих труб і плоского шиферу, які були внесені у створення нової огорожі № 1, 2, суд виходить із того, що хвіртка та ворота, як і огорожа, є приналежністю до основної речі - будинку. Будівельні матеріали використані на будівництво огорожі є невід'ємною її частиною із моменту побудови зазначеного об'єкта. Захист права позивача у визначений ним в заяві спосіб щодо речей приналежних до головної законом не передбачено.

Кожний співвласник відповідно до розміру своєї частки має брати участь у різноманітних витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними зі спільним майном. Якщо один із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Крім того, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Однак позивач не ставить перед судом вимоги про збільшення розміру його частки як співвласника не рухомого майна із наведених у позовній заяві підстав чи визнання за ним права власності на прибудову. Не ставиться перед судом питання про визнання не дійсним (частково не дійсним) свідоцтва про право на спадщину після смерті матері (а.с. 53) згідно якого він успадкував від матері у тому числі і частку прибудованого з'єднувального коридору. Тому суд виходить із чинності даного правовстановлюючого документу.

Підстав для виключення споруд із складу спільної часткової власності, виділення позивачу у власність та припинення права власності на ці об'єкти за іншим співвласником передбачених ст.ст. 364, 365, 367 ЦК України позивач у позові не наводить.

Таким чином позовні вимоги позивача мають бути залишені без задоволення за їх безпідставністю.

Судові витрати залишити за позивачем без відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 112, 119, 131 ЦК УРСР 18.07.1963 р. ст.ст. 319, 328, 355 - 358 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 133, 137, 141, 258, 259, 263- 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимогОСОБА_1 до ОСОБА_3, тертя особа відділ з питань державної реєстрації виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області, про виключення майна зі складу спільної часткової власності, виділення об'єктів нерухомості, припинення права власності на об'єкти нерухомості, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Р.В. Сидоренко

Повний текст рішення складено 16.03.2018 року.