Справа № 161/9939/17 Головуючий у 1 інстанції: Плахтій І.Б.
Провадження № 22-ц/773/538/18 Категорія: 59 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів Федонюк С.Ю., Русинчука М.М.,

за участю секретаря Губарик К. А.,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_1 про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд із зазначеним позовом. Вказувала на ті обставини, що являється спадкоємцем за законом після смерті сина ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті, за її заявою про прийняття спадщини, по місцю реєстрації померлого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_1 була заведена спадкова справа.

Крім того позивач вказувала, що до складу садкового майна увійшла подарована спадкодавцю частина нежитлового будинку під номером АДРЕСА_1, площею 355,8 кв. м., яка складається з окремих кімнат на різних поверхах будівлі і техповерху. Решта кімнат в цьому будинку належить кооперативу «Кудесник». Для отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно, нею були подані нотаріусу на її думку всі необхідні для цього правовстановлюючі документи. Однак, відповідач приватний нотаріус ОСОБА_1, постановою від 08 червня 2017 року за № 37/02-31 у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на дане майно відмовила. Відмова мотивована тим, що нерухоме майно, на яке відкрилася спадщина, є об'єктом спільної власності спадкодавця ОСОБА_3 та юридичної особи кооперативу «Кудесник» без визначення його частки, а тому не може бути самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, в тому числі і спадкування.

Вважаючи такі дії нотаріуса такими, що порушують її права як спадкоємця при спадкуванні права на майно після смерті сина, позивач ОСОБА_2 просила суд постанову нотаріуса від 08.06.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій скасувати і зобов'язати відповідача ОСОБА_1 видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на частини нежитлового будинку по АДРЕСА_1, площею 355,8 кв. м.

27 лютого 2018 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області позов задоволено повністю, скасовано постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, зобов'язано відповідача приватного нотаріуса ОСОБА_1 видати позивачу ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну частину нерухомого спадкового майна після смерті сина ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою цього ж суду від 14 березня 2018 року абзац третій резолютивної частини рішення доповнено словами «на належну їй частку спадкового майна».

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, просить його скасувати як незаконне, прийняте з порушенням вимог матеріального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_4, вважаючи скаргу надуманою і безпідставною, просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що склад спадкового майна у нежитловому будинку АДРЕСА_1, що належало спадкодавцю ОСОБА_3 на момент його смерті, являється чітко ідентифікованим самостійним об'єктом нерухомого майна, а відтак у визначенні його як частки у спільному майні потреби немає. Тому, постанову нотаріуса, якою було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 після смерті сина ОСОБА_3, суд першої інстанції вважав такою, що підлягає скасуванню.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 28 квітня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Н. А., на праві власності належала частина нежитлової будівлі /літера А-3/ (будівлі аптеки-магазину з офісними приміщеннями, а саме: приміщення 1-го пов. № 11, приміщення 2-го пов. № 1 по № 5, і приміщення 3-го пов. з № 1 по № 6, ІІІ, приміщення техповерху з № 1 по № 4, ІV, загальною площею 355,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5-18). Право власності ОСОБА_3 на вказане нерухоме майно - частину нежитлової будівлі було зареєстроване за № 11499027 у реєстрі Про державну реєстрацію прав комунальним підприємством «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 19 липня 2011 року без зазначення його частки у цій будівлі (а. с. 19). Власником решти приміщень у цій будівлі, загальна площа якої становить 512,2 кв. м. являється кооператив «Кудесник», частка якого також не визначена. Договір щодо володіння, користування та розпорядження зазначеною будівлею, співвласниками якої є ОСОБА_3 та кооператив «Кудесник», між ними не укладався і частки кожного із них у праві власності на дану будівлю ними не визначались (а. с. 23-28, 32, 94).

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а. с. 12). Після його смерті позивач ОСОБА_2, у шестимісячний строк як спадкоємець за законом першої черги, зверталась із заявою до приватного нотаріуса ОСОБА_1 для оформлення права на спадщину (а.с. 13).

З постанови приватного нотаріуса ОСОБА_1 від 08 червня 2017 року вбачається, що у вчиненні зазначеної нотаріальної дії ОСОБА_2 було відмовлено із-за того, що частина приміщення, яке позивач мала намір успадкувати, знаходиться у нежитловому будинку, який являється спільною власністю померлого ОСОБА_3 і кооперативу «Кудесник» без визначення часток кожного з його співвласників, що унеможливлює видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину (а. с. 8 - 11).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. ст. 5, 49 ч. 1 п. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Підпунктом 4.18 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 20.02.2012 року № 296/5, передбачено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що причинами відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину є: відсутність належних правовстановлюючих документів на спадкове майно; наявність помилок у цих документах, які не можуть бути виправлені внаслідок смерті власника; наявність у спадкодавця права спільної власності з іншими фізичними або юридичними особами на майно, що виключає можливість в порядку нотаріального провадження визначити його частку у цьому майні тощо.

Враховуючи наведені норми матеріального закону та встановлені обставини справи, зокрема те, що спадкодавець ОСОБА_3 був одним із співвласників окремих приміщень у житловому будинку, інші приміщення якого належать Кооперативу «Кудесник», без визначення їх частки у спільному майні, суд вважає, що у відповідача приватного нотаріуса ОСОБА_1 не було достатніх правових підстав для ідентифікації вказаного спадкового майна як самостійного об'єкту нерухомого майна і видачі свідоцтва про право на спадщину на це майно спадкоємцю ОСОБА_2

Тому відповідач ОСОБА_1 цілком правомірно винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яку просить скасувати позивач.

За таких обставин, на думку суду, оскаржуване рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Оскільки у позові відмовлено, то відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 960 грн., які понесла відповідач ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги, слід покласти на позивача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 370, 374, 376, 382 - 384, ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2018 року у даній справі скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_1 про скасування постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 960 (дев'ятсот шістдесят) грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий

Судді