АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження №22-ц/796/2915/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача ПоліщукН.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом"янського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Українця В.В. 21 грудня 2017 року у м.Києві, у справі за заявою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред"явлення виконавчого документу до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

У листопаді 2017 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду із заявою, у якій просить:

- замінити стягувача ПАТ "Кредитпромбанк" за виконавчим листом №2-886/11, виданого 14 червня 2012 року Солом"янським районним судом міста Києва відносно боржника ОСОБА_4, на ПАТ "Дельта Банк";

- визнати причини пропуску для пред"явлення до виконання виконавчого листа №2-886/11, виданого 14 червня 2012 року Солом"янським районним судом міста Києва, поважними;

- поновити пропущений строк пред"явлення виконавчого №2-886/11, виданого 14 червня 2012 року Солом"янським районним судом міста Києва відносно боржника до виконання.

Заяву обґрунтовує тим, 26 червня 2013 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ "Дельта Банк" є новим кредитором ОСОБА_4

Постановою державного виконавця від 09 жовтня 2015 року виконавчий документ повернуто первісному стягувачу, який в подальшому передав виконавчий лист ПАТ "Дельта Банк".

02 березня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних, 03 березня 2015 року введено тимчасову адміністрацію, 02 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації, вивільнено значну кількість працівників. Працівник банку, який супроводжував цю справу, - звільнився, документів іншому працівнику не передав. Зазначені обставини виявлені на початку 2017 року.

Посилаючись на викладені обставини, значне вивільнення працівників, відсутність належного контролю за реалізацією прав і обов"язків банку, просить задовольнити заяву.

УхвалоюСолом"янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року заяву задоволено частково, поновлено ПАТ «Дельта Банк» строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа №2-886/11, виданого Солом'янським районним судом міста Києва 14 червня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 26 грудня 2011 року.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати.

В апеляційній скарзі посилається на те, що про розгляд справи його не повідомили належним чином. Також вказує на відсутність поважних причин, які могли б слугувати поновленню пропущеного строку.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судове засідання учасники цивільного процесу не з"явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Скаржник ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник ПАТ "Дельта Банк" подав заяву про відкладення розгляду справи у зв"язку із участю представника в іншому судовому засіданні. Проте колегія суддів визнає причини неявки не поважними та такими, що не перешкоджають розгляду справи.

Відповідно до ст.372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині заміни сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою цього ж суду від 31 січня 2014 року первісний кредитор замінений на ПАТ "Дельта Банк".

Задовольняючи заяву в частині поновлення строку для пред"явлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, пов"язані із визнанням банку неплатоспроможним є поважними, у зв"язку із чим є підстави для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З матеріалів справи убачається, що 26 грудня 2011 року у справі ухвалено заочне рішення, яким вимоги банку задоволено, вирішено стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором.

14 червня 2012 року відносно боржника ОСОБА_4 видано виконавчий лист.

Постановою ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 07 липня 2012 року у виконавчому провадженні №33226483 відкрито виконавче провадження.

УхвалоюСолом"янського районного суду міста Києва від 31 січня 2014 року замінено стягувача ПАТ "Кредитпромбанк" на ПАТ "Дельта Банк".

Постановою ДВС Бориспільського міськрайонного управління юстиції від 09 жовтня 2015 року у виконавчому провадженні №33226483 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження". Стягувачем у цій постанові значиться ПАТ "Кредитпромбанк".

02 березня 2015 року ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних, 03 березня 2015 року введено тимчасову адміністрацію, 02 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації, яка триває до теперішнього часу (зазначена інформація є загальнодоступною та підтверджується матеріалами справи).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.22 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21 квітня 1999 року строк пред"явлення виконавчого документу, що виданий на виконання судових рішень - протягом року.

Відповідно до ч.5 ст.47 цього Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Метою ч.1 ст.433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк пред"явлення виконавчого листа до виконання з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника, інших осіб, так і від чинників, що не пов»язані з людським фактором.

Відповідно до частини 5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов"язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини 3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов"язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов"язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов"язковість яких надано Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.18 ЦПК України).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України№5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі №1-7/2013, є невід"ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Європейський суд з прав людини рішенні від 20 липня 2004 року "Шмалько проти України" вказав, що право виконання судового рішення є складовою права судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

З огляду на наведене, ураховуючи особливості функціонування банківської установи у зв"язку із запровадженням тимчасової адміністрації, колегія суддів уважає вірними висновки суду першої інстанції щодо поважності причин пропуску пред"явлення виконавчого листа до виконання.

Доводи скаржника про неповідомлення його про вирішення питання відхиляються колегією суддів, оскільки не призвело до неправильного вирішення, ураховуючи, що звертаючись до суду із цією заявою, ПАТ "Дельта Банк" просить поновити строк пред"явлення виконавчого листа до виконання відносно боржника ОСОБА_4, що і було предметом судового розгляду.

При цьому, колегія суддів ураховує також наступне.

В контексті положень ст.ст. 2, 4, 13, 43 ч.1 п.5, 352 ЦПК України колегія зазначає, що ОСОБА_2 наділений правом оскаржувати судові рішення у цій справі, проте, постановленою ухвалою питання про його права та обов"язки не вирішувались.

Відповідно до ч.2 ст.367 ЦПК України в редакції 2004 року та ч.5 ст.431 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року передбачено видачу більше одного виконавчого листа у випадках, зокрема, якщо відповідачів декілька.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення.

Відповідно до п.8 ст.129 Конституції України одним із фундаментальних принципів правосуддя є забезпечення апеляційного і касаційного оскарження рішення суду, окрім випадків, встановлених законом.

Право на оскарження судових рішень є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов'язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Перегляд судових рішень гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007).

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 15 січня 2018 року отримала ухвалу Солом"янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року (а.с.172), проте свого права на оскарження ухвали не реалізувала.

В свою чергу, заявник ПАТ "Дельта Банк" у заяві, що розглядається, не порушував питання щодо відповідача у справі ОСОБА_2 та відповідно суд не приймав судових рішень стосовно боржника ОСОБА_2 при розгляді цієї заяви. Відтак, колегія суддів уважає, що розгляд питання за відсутності ОСОБА_2 само по собі не може бути підставою для скасування судового рішення, що переглядається.

Проаналізувавши причини та обставини пропуску строків, про поновлення яких подано заяву, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки дії позивача не свідчать про бездіяльність в питаннях звернення судового рішення до виконання, а отже зазначені у заяві причини можуть бути визнані поважними.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381, 383, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Солом"янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В.Болотов