Дата документу 31.10.2018 Справа № 333/3583/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 333/3583/15 Головуючий у 1 інстанції: Кулик В.Б.
№ 22-ц/807/333//18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

ОСОБА_2

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2018 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_6 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_7, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, ОСОБА_8 до ОСОБА_7, ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_6 «ПРИВАТБАНК» про визнання договору іпотеки недійним,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначало, що 03.05.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № ZPS0GK50080307, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 309 000 грн., зі сплатою 12,00% відсотків річних та кінцевим терміном погашення до 04.05.2026 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_7 був укладений іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме квартира № 1, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антарктична, буд. № 51. Позивач стверджував, що на теперішній час відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконує, в результаті чого має заборгованість за кредитом.

Уточнивши позовні вимоги та посилаючись на зазначені обставини просило суд, виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири № 1, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антарктична, буд. № 51.

28.07.2015 року до суду з самостійними вимогами про визнання предмету іпотеки недійсним звернулася, як третя особа, ОСОБА_8 Як на підставу своїх вимог посилалася на наслідки недійсності правочину, зокрема те що, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2011 року, справа № 2-2167/11, за її позовом до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, договір купівлі-продажу наслідком укладання якого стало укладання спірного договору іпотеки, було визнано недійсним і рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2013 року, справа № 333/3204/13-ц, за її позовом до ОСОБА_7 про визнання права власності на квартиру № 1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антарктична, буд. № 51, було визнано право власності за ОСОБА_8 на вказану вище квартиру. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2018 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири № 1, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антарктична, буд. № 51.

Стягнуто з ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_6 «ПРИВАТБАНК» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_5подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що з 2000 року вона була зареєстрована як така, що проживає у спірній квартирі, а діти зареєстровані від народження у спірній квартирі, а відтак посилання суду на те, що не була отримана згода банку на їх реєстрацію є безпідставними. Також зазначає, що позивачем пропущений строк позовної давності, тому що рішення суду про звернення стягнення на квартиру було ухвалене в 2011 році, а з позовом про виселення позивач звернувся в 2018 р.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції розглядалися лише уточнені позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_6 «ПРИВАТБАНК», які стосувалися лише виселення ОСОБА_5 із займаного приміщення та зустрічний позов про визнання недійсним договору іпотеки.

Судом першої інстанції було встановлено, що 03.05.2006 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу продала ОСОБА_7 належну їй квартиру № 1, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антарктична, буд. № 51.

В той же день, відповідно до укладеного договору № ZPS0GK50080307 від 03.05.2006 року, ОСОБА_7 отримав у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 309 000 грн. з кінцевим терміном повернення 04.05.2026 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 03.05.2006 року уклали договір іпотеки № 147 згідно з яким ОСОБА_7 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру № 1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антарктична, буд. № 51. Майно належить ОСОБА_7 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 257 500 грн.

Свої зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_7 кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

ОСОБА_7 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, ОСОБА_7 зобов'язання за кредитним договором не виконав.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.04.2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPS0GK50080307 від 03.05.2006 року, в розмірі 273 780 грн. 73 коп. звернуто стягнення на предмет договору іпотеки № ZPS0GK50080307 від 03.05.2006 року квартиру, загальною площею 96,8 кв.м, житловою площею 60,96 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області 03.05.2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №415, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ЗАТ КБ «ПриватБанк», який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, з укладенням від імені ОСОБА_7 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ЗАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселено ОСОБА_7, який зареєстрований і проживає у квартирі, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антарктична, буд. № 51, кв. № 1 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Запоріжжя; стягнено з ОСОБА_7 на користь закритого акціонерного товариства «ПриватБанк»(на р/р №0001, МФО 305299, ) 1 708 грн. 50 коп. витрат по сплаті позивачем судового збору і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2011 року зазначений договір купівлі-продажу від 03.05.2006 року був визнаний недійсним та застосовані наслідки недійсності правочину, а саме: зобов'язано ОСОБА_7 повернути їй квартиру № 1, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антарктична, буд. № 51.

Зазначене рішення скасовано рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25.11.2015 року.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2013 року визнано за ОСОБА_3 право власності на АДРЕСА_2.

Зазначене рішення скасовано рішенням апеляційного суду Запорізької області від 09.06.2016 року.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу (наслідком укладання якого стало укладання договору іпотеки № 147 від 03.05.2006 року) не визнаний недійсним, право власності за ОСОБА_8 на квартиру № 1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Антарктична, буд. № 51 було припинено з укладенням договору купівлі-продажу та не було визнано в майбутньому за наслідками розгляду її позову, вона не довела наявність підстав для проживання у квартирі, яка становить предмет іпотеки по кредитним зобовязанням власника квартири.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Позивач звертався з письмовими вимогами про звільнення житлового приміщення.

Посилання в апеляційній скарзі на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставним, тому що після ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки вона продовжує займати спірне приміщення без правових підстав, що не створює для неї набуття права власності, крім того, вона тривалий час оскаржувала права іпотекодержателя, заявляючи позови як про визнання недійсним договору купівлі продажу, так і про визнання права власності за нею на спірну квартиру. Рішення про звернення стягнення на спірну квартиру не скасоване, строк позовної давності до його виконання не може бути застосований.

Як на час ухвалення рішення судом першої інстанції так і на час апеляційного розгляду, ОСОБА_3 не довела наявність правових підстав для проживання у спірній квартирі, а тому суд першої інстанції правомірно ухвалив рішення про її виселення.

Також, п. 17.7 договору іпотеки № 147 від 03.05.2006 року передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація його у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержатедя та повинне відбуватись на підставі рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Так, посилання апелянта на порушення її прав, та прав її неповнолітніх дійте є безпідставним, тому що вона добровільно зробила відчуження належного їй житлового приміщення, а на час народження дітей, вона вже не була власником спірної квартири.

З огляду на викладене, суд першої інстанції ухвалив відповідне закону рішення, підстав для скасування якого судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишит и без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 31.10.2018 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

ОСОБА_2