Справа № 2-11/11
Провадження № 4-с/761/4/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

за участю секретаря: Вольда М.А.

представника заявника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_1, заінтересована особа: начальник Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Хорішко Олександр Олександрович, головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гречух Олег Ярославович, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Рибчинський Олександр Володимирович, начальник відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдан Ігорович про визнання дій державних виконавців протиправними та зобов»язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року ОСОБА_2 (надалі по тексту скаржник) ОСОБА_1 (надалі по тексту представник скаржника) звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва із скаргою на дії начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хорішко Олександра Олександровича, головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гречуха Олега Ярославовича, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Рибчинського Олександра Володимировича, де просила визнати рішення проти правним та скасувати пункт 2 рішення у виді доручення від 08.09.2015 року.

Вимоги скарги представником скаржника неодноразово уточнювалися та змінювалися. З урахуванням останніх вимог скарги, викладених в редакції від 08.08.2016 року (т.1 а.с.52) та від 14.06.2017 (т.3 а.с.38) представник скаржника просила суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення у виді доручення без номеру від 8 вересня 2015 року «Щодо передачі виконавчих проваджень» начальника Відділу державної иконавчЬї служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Кнєві Хорішко О.О. в частині пункту 2, яким відстрочено виконання рішення суду на невизначений час у відсутність впевненості в тому, що Рибчинський О.В. буде переведений на посаду державного виконавця та одночасно яким спеціаліст відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м.Києві Рибчинському О.О. встановлено 08.09.2015р. на майбутнє обов»язок із зазначенням конкретного моменту у часі з настанням якого і пов»язується дія (обов»язок ) із прийняття виконавчого провадження № 48382123, що має юридичне значення та таким, що порушує конституційні права і права стягувана ОСОБА_2;

-визнати протиправне оскаржене рішення від 08.09.2015р. «Щодо передачі виконавчих проваджень» начальника Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного, управління юстиції у м. Києві Хорішко О.О. в частині щодо виконавчого провадження №48382123 і оскаржену дію головного спеціаліста (державного виконавця в подальшому) Рибчинського Олександра такими, що не можуть не викликати сумнів, у їх неупередженості до стягувана ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_1;

-визнати дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Гречух О.Я. із передачі 08 вересня 2015 року виконавчого провадження №48382123 головному спеціалісту відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві Рибчинському О.В. та його дії із складання й підписання 08.09.2015р. одностороннього, реального акту прийому-передачі, яким зафіксовано те, що головний державний виконавець передав державному виконавцю, а останній прийняв до виконання виконавчі провадження в частині щодо виконавчого провадження №48382123 при відсутності у відділі ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві станом на 08.09.2015 року суб»єкту, який приймає виконавче провадження, протиправними та такими, що пору- шили конституційні права та права стягувана ОСОБА_2;

- визнати дії головного спеціаліста Відділу державної виконавчої служби ІІІевчен- вськог» районного управління юстиції у м.Києві Рибчинського О.В. із із безпідставного утримання, отримання виконавчого провадження №48382123 у відсутність у нього до 07.10.15 р. повноважень державного виконавця, які є зустрічними діями діям головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у Києві Гречух О.Я. із передачі такого виконавчого провадження як от № 48382123, протиправними і такими, що порушили порядок передачі виконавчого провадження в межах одного органу ДВС та конституційні права та права стягувана ОСОБА_2;

- зобов»язати старшого державного виконавця Рибчинського О.В. Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві у строк, передбачений ст.389 ЦПК України заявити у рамках виконавчого провадження №48382123 самовідвід, начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби мКиєва Головного територіального управління юс- ції у м.Києві зобов»язати негайно відвести державного виконавця Рибчинського О.В. від участі у виконавчому провадженні №48382123;

-визнати доручення від 08.09.2015 року без номеру начальника Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Хорішко Олександра Олександровича в частині щодо виконавчого провадження № 48382123 та сукупність дій начальника Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Хорішко Олександра Олександровича, головного державного виконавця Гречух Олега Ярославовича і спеціаліста Рибчинського Олександра Володимировича Відділу ДВС Шевченківського РУІО у м. Києві (вул. Саксаганського, 110, м. Києва), які мали місце 08 вересня 2015 року під час виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.07.15 року, виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва №2-11/11 від 24.07.2015 року, неправомірними і зобов'язати начальника Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві усунути допущений 08.09.2015 року необ'єктивний та упереджений розподіл виконавчого провадження 48382123 з порушенням порядку щодо взаємозамінності головного державного виконавця Гречух Олега Ярославовича;

-визнати неправомірними дії головного спеціаліста Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Рибчинського О.В. із утримання та отримання виконавчого провадження №48382123 у відсутність у нього до 07.10.15р. повноважень державного виконавця, у зв'язку з порушенням порядку передачі виконавчого провадження в межах одного органу ДВС та вимог ч.7 ст.20 Закону «Про виконавче провадження» та постановити окрему ухвалу.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 24.07.2015 року у відділ ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві надійшла заява ОСОБА_2 з оригіналом виконавчого листа від 24.07.2015 року №2-11/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_9 25000,00 грн.

27.07.2015 року для примусового виконання виконавчого листа №2-11/11 авторозподілом визначено головного державного виконавця Гречух О.Я., який постановою від 07.08.2015р. №48382123 відкрив виконавче провадження.

Згодом стало відомо про те, що у зв'язку з тим, що Гречух О.Я. проходив стажування, за Наказом ГТУЮ у м. Києві з 09.09.2015 року Гречух О.Я. був переведений на посаду і державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у м. Києві (фактична адреса: м. Київ, вул. Виборзька,32, юридична адреса: м. Київ, пров. Музейний, 2-д).

18.09.2015 року ОСОБА_2 у заяві, поданій на ім'я керівника Хорішко О.О. просила повідомити чи відкрито виконавче провадження за її заявою з виконання виконавчого листа від 24.07.15 р. №2-11/11 , виданого Шевченківським районним судом м. Києва.

Проте відповіді на цю заяву від 18.09.15р. від Хорішка О.О. у встановлений законом п'ятнадцятиденний строк ОСОБА_2 не отримала.

09.10.15 р. тобто на 16-й день з дня подання ОСОБА_2 заяви представник скаржника прибула на прийом до Хорішко О.О., який направив її до Рибчинського О.В., а останній ознайомив її із такими документами у виконавчому провадженні 48382123: двома конвертами зі зазначенням на них імен сторін виконавчого провадження, яким заплановано по пошті направити супровідні листи від 07.08.15р. із постановою від 07.08.15р. про відкриття виконавчого провадження у додатку, із цими супровідними листами і постановою від 07.08.15р., з запитом від 07.08.15р. державного виконавця Гречух О.Я.

В грудні 2015 року представнику скаржника стало відомо про Акт від 12.10.2015 року прийняття виконавчих проваджень по дільниці 29 з якого неможливо встановити особу від якої 12.10.2015 року держвиконавець Рибчинський О.В. одержав (прийняв) виконавче провадження №48382123.

В матеріалах виконавчого провадження №48382123 були відсутні станом на 01.03.2016 р. письмове доручення начальника відділу державної виконавчої служби Хорішка О.О. про передачу матеріалів того виконавчого провадження та акт прийому-передачі від 08.09.15 р. матеріалів того виконавчого провадження від головного державного виконавця до іншого державного виконавця, оскільки передача відбувалася 08.09.15 року головним державним виконавцем спеціалісту, який не мав статусу держвиконавця. Отже порушено порядок передачі.

Згодом із аналізу доручення без номеру від 08.09.15 р. Хорішко О.О., похідного від доручення акту прийому-передачі від 08.09.15р. (виконавчих проваджень) та складеного одноособово Рибчинським О.А., Акту від 12.10.2015 р., який затвердив Хорішко О.О. 12.10.15 р. вбачається, що Акт 12.10.15 р. було складено внаслідок звернення ОСОБА_1 до Хорішко О.О. на прийом 09.10.2015 р. з метою відволікти її увагу від документів, що мали місце в останній робочий день головного держвиконавця Гречух О.Я. у Відділі ДВС по вул. Саксаганського, 110 м. Києва.

Начальник ВДВС, на думку ОСОБА_1, відстрочив провадження виконавчих дій тим, що дав доручення 08.09.15р. без зазначення строку прийняття Рибчинським О.В. виконавчих проваджень, але із зазначенням терміну прийняття виконавчого провадження №4838212З і начальник не міг бути навіть впевнений в тому, що переведення Рибчинського О.В., на посаду державного виконавця має неминуче настати.

Таким чином, 08.09.2015 року передача виконавчого провадження №48382123 фактично відбулася і хоч підпису спеціаліста Рибчинського О.В. 08.09.15р. проставлено в акті не було, бо не мав повноважень приймати це виконавче провадження від іншого державного виконавця, проте Рибчинський О.В. погодився на виконання неправомірне рішення Хорішко О.О., отже Рибчинський О.В. , як і Хорішко О.О., є винним в тому, що не здійснювалися виконавчі дії , зокрема, з 8 вересня по 12 жовтня 2015р. , в тому що дії і не могло бути здійснено з-за відсутності такого учасника виконавчого провадження як державний виконавець.

Скаржник та її представник вважають, що сукупність дій керівника Хорішко О.О., виконавця Гречух О.Я., спеціаліста Рибчинського О.В. і рішення Хорішко О.О., що мали місце 08.09.2015 року під час виконання в рамках виконавчого провадження 48382123 рішення Апеляційного суду м. Києва від 10.07.15р., на виконання якого виданий 24.07.15 виконавчий лист, не була спрямована на примусове виконання рішення апеляційною суду, дії 08.09.15 р. цими суб'єктами оскарження здійснювалися не на підставах, не у спосіб та не в межах повноважень, визначених Законом №606-ХІV в редакції Закону №2677-VI (2677-17) від 04.11.2010 р., Інструкцією, затвердженою Наказом МЮ України 02.04.2012 року.

Таким чином, оскаржуване доручення начальника відділу ДВС від 08.09.2015 року без зазначення строку прийняття Рибчинським О.В. виконавчих проваджень, але із зазначенням терміну прийняття виконавчого провадження порушує право стягувача на судовий розгляд питання про відстрочку виконання рішення суду; право на вжиття державним виконавцем з 09.09.2015 року по 07.10.2015 року заходів щодо своєчасного виконання рішення та участь у ньому державного виконавця та вжиття дій на своєчасне примусове виконання рішення суду, відтак скаржник та її представник звернулись до суду із цією скаргою за захистом своїх порушених прав.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги даної скарги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити. Крім того пояснила, що діями державних виконавців порушено її право на своєчасне виконання судового рішення. Пояснила, що видаючи доручення від 08.09.2015 року Хорішко О.О. не вказав основних обставин для передачі документів за п. 6.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень, у ньому відсутні дані по строкам виконання, внаслідок чого з 08.09.2015 року по 08.10.2015 року ніяких дій по виконавчому провадженню не вчинялося. Окрім того, Хорішко О.О. не мав затверджувати акт прийому-передачі від 08.09.2015 року, оскільки він не був оформлений. Також представником скаржника вказувалось на те, що на той час доручення не могло видаватись з вказівкою на те, щоб Рибчинський О.В. прийняв відповідні виконавчі провадження з моменту призначення на посаду, оскільки прийняти їх в даний момент він не міг, бо не був державним виконавцем, а приписи доручення, що містять посилання на невизначений час, порушують права стягувача на своєчасне проведення виконавчих дій. Окрім того, видаючи доручення завчасно не було відомо про призначення Рибчинського О.В.

Будучи допитаної в якості свідка ОСОБА_1 суду показала, що під час ознайомлення із матеріалами провадження оскарженого доручення вона не бачила, а була обізнана із ним лише незадовго до написання вказаної скарги до суду, що відповідно підтверджено рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 26.01.2018 року про встановлення факту.

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Рибчинський О.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаної скарги, оскільки після призначення на посаду з жовтня 2015 року і перевірки виконавчих проваджень прийняв їх до свого провадження як державний виконавець, в тому числі і виконавче провадження №48382123. Саме завдяки його професійним діям було вчинено ряд виконавчих дій у межах вказаного провадження, спрямованих на виконання судового рішення. В оскаржуваних документах, в тому числі дорученні не вбачає порушення прав стягувача, оскільки скасування або визнання доручення незаконним стане підставою для визнання незаконними всіх подальших дій, таким чином не сприятиме захисту інтересів сторін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Проте, в матеріалах справи містяться заперечення начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Б.І. на заяву про внесення змін та доповнень до скарги, в яких останній зазначає, що вимоги скаржника не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, є надуманими, та такими, що не можуть бути реалізовані у встановленому законом порядку.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

При цьому, за умовами п.9 Перехідних Положень ЦПК України визначено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відтак, слід застосовувати вимоги чинного ЦПК України, за ч.2 ст..450 якого визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, рішення, дія, бездіяльність яких оскаржується, не перешкоджає її розгляду.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутністю осіб, що не з'явились.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. від 28.05.2016 року призначено судове засідання по даній скарзі.

У процесі розгляду справи старшим державним виконавцем Шевченківського Районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Рибчинським О.В. надано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №48382123.

Ухвалою судді від 08.11.2016 року задоволено заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. від розгляду даної скарги.

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, матеріали даної справи передані для розгляду судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулову А.А., а ухвалою судді від 14.11.2016 року призначено справу до судового розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 18.01.2017 року судом залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи начальника відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоція Богдана Ігоровича.

Ухвалою судді від 12.04.2017 року заяву представника скаржника про об'єднання в одне провадження цивільної справи за №2-11/11 (провадження №4-с/761/6/2017) із справою за №2-11/11 (провадження №4-с/761/33/2016) відхилено.

Ухвалою суду від 19.07.2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А.

Ухвалою суду від 09.11.2017 року заяву представника скаржника про об'єднання в одне провадження цивільної справи за №2-11/11 (провадження №4-с/761/6/2017) із справою за №2-11/11 (провадження №4-с/761/33/2016) відхилено.

Окрім того, ухвалою судді від 09.11.2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. та секретаря судових засідань Вольда М.А.

Ухвалою суду від 20.03.2018 року питання про відвід судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від розгляду цивільної справи за №2-11/11 (провадження 4-с/761/4/2018) згідно проголошеної 20.03.2018 року заяви ОСОБА_1 передано до цивільної канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку проведення автоматизованого розподілу вказаної заяви в системі документообігу суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Притули Н.Г. від 23.03.2018 року вказану заяву про відвід відхилено.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, на виконання до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-11/11.

Після цього, головним державним виконавцем Гречухом О.Я. 07.08.2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (реєстраційний номер виконавче провадження №48382123). В подальшому державним виконавцем направлявся запит з метою перевірки інформації про наявність майна та поточних рахунків боржника ОСОБА_9

В подальшому, 08.09.2015 року заступник начальника Шевченківського районного управління у м. Києві - начальник відділу ДВС О.Хорішко підписав доручення б/н «Щодо передачі виконавчих проваджень» за яким зобов'язано головного державного виконавця Гречуха О.Я. підготувати матеріали виконавчих проваджень, що перебувають на виконанні та обліковуються на дільниці 29, для передачі іншому державному виконавцю. Скласти акт приймання-передачі. Рибчинському О.В. прийняти виконавчі провадження, що перебувають на виконанні та обліковуються на дільниці 29, з моменту призначення на посаду державного виконавця. Про прийняття виконавчих проваджень скласти акт.

Акт прийому-передачі, яким головний державний виконавець Гречух О.Я. 08.09.2015 року передав, а державний виконавець Рибчинський О.В. 08.10.2015 року прийняв виконавчі провадження по дільниці №29, в якому міститься в тому числі і виконавче провадження №48382123, затверджено начальником відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хорішко О.О. 08.09.2015 року.

Начальником відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Хорішко О.О. було затверджено акт прийому наявних виконавчих проваджень по дільниці №29 станом на 12.10.2015 року, які прийняв державний виконавець Рибчинський О.В. В зазначеному переліку виконавчих проваджень зазначено виконавче провадження №48382123.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 пояснила суду, що після подачі нею виконавчого листа до Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ніякої кореспонденції на її адресу не надходило. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, нею було виявлено, що в ньому містяться постанова про відкриття виконавчого провадження, запит головного державного виконавця Гречуха О.Я. Окрім того, вона попросила уповноважених осіб ДВС вручити їй наручно листи.

Обставини ознайомлення ОСОБА_1 із змістом доручення від 08.09.2015 року встановлено рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.01.2018 року у справі №761/29314/16-ц у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи - Хорішко Олександр Олександрович - начальник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві про встановлення факту.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Тому, скаржником не порушені строки для подачі скарги, враховуючи дані обставини.

Вирішуючи вимоги скарги у відповідності до вимог ст..447 ЦПК України в межах доводів заявниці та її представника слід зазначити наступне.

Так, їх вимоги в цілому зводяться до оскарження дій службових осіб ДВС у видачі суду доручення від 08.09.2015 року як такого, що видано неправомірно та в порушення прав заявника на своєчасне вжиття виконавчих дій з примусового виконання рішення суду.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу», в редакції, чинній на час винесення оскаржуваного доручення, державними виконавцями є начальник відділу примусового виконання рішень, заступник начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, начальники відділів примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, їх заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці відділів примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, заступник начальника районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного управління юстиції - начальник відділу державної виконавчої служби, заступник начальника, головний державний виконавець, старший державний виконавець, державний виконавець районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції. Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Ч. ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяв на той час) встановлено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Виконавче провадження може бути передано від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого в порядку, встановленому Міністерством юстиції України (ч. 7 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

У відповідності до п. 6.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2015 року №512/5 (надалі - Інструкція), виконавче провадження може бути передано від одного органу ДВС до іншого, від одного державного виконавця до іншого у випадках, визначених Законом та цією Інструкцією.

Крім того, п. 6.2. Інструкції передбачено, що передача виконавчого провадження в межах одного органу ДВС або виконавчої групи здійснюється за письмовим дорученням начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівника виконавчої групи. Виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу ДВС, виконавчої групи у зв'язку із звільненням державного виконавця чи відстороненням від виконання повноважень за посадою відповідно до Закону України „Про державну службу".

Пунктом 6.3. Інструкції визначено, що передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися: від одного державного виконавця до іншого в межах органу ДВС та виконавчої групи - за рішенням відповідних керівників цих органів та керівника виконавчої групи у разі покладення на нього прав та повноважень, встановлених Законом, у виконавчому провадженні для начальників відділів територіальних органів ДВС.

Розглядаючи вказані вимоги законодавства у взаємозв»язку із виниклими у цій справі обставинами винесення доручення та його реалізації, суд вважає правомірними дії службових осіб відділу ДВС з його письмового оформлення, оскільки воно видано з метою передачі від звільненого у зв»язку з переведенням на іншу посаду державного виконавця Гречух О.Я. цілого рядку виконавчих проваджень, в тому числі провадження скаржника, іншому державному виконавцю.

Посилання сторони заявника на порушення 6-ти місячного строку проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні, оскільки з 08.09.2015 року 12.10.2015 року виконавчі дії не здійснювались, не заслуговують на увагу, оскільки виконавче провадження було розпочато лише з 07.08.2015 року, а тому оскаржувані та подальші дії вчинялись у період дії 6-ти місячного строку, що жодним чином не порушує права заявника на своєчасне проведення виконавчих дій.

Вимоги ж частини 2 вказаного доручення не суперечать як Інструкції з організації примусового виконання рішень, так і вимогам Законів «Про виконавче провадження», «Про державну службу», чинних на час складання вказаного доручення.

Наведені скаржником та його представником обставини порушення вимог законодавства при складанні оспорюваного доручення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, не обгрунтовують та не спростовують законність дій уповноважених осіб органу ДВС при винесенні оскаржуваного доручення.

Визнання інших дій державних виконавців протиправними та зобов»язання вчинити дії за зазначеними у скарзі вимогами задоволенню не підлягають, оскільки є супутними вимогами від наведених вище щодо визнання неправомірними при винесенні дорученя від 08.09.2015 року, в задоволенні яких судом відмовлено в повному обсязі.

Зворотнього стороною заявника не доведено.

Згідно положень ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За висновками Європейського суду з прав людини зазначеного у рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року №303А, п.2958 - суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов»язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов»язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий,що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов»язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відтак, суд не знаходить за доцільне спростовувати у вказаному рішення кожний аргумент заявника та його представника, оскільки по суті рішення уповноважених осіб органу ДВС обґрунтоване відповідними фактичними обставинами у справі та прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства.

За вимогами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6 визначено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Розглянувши усі вимоги скаржників, слід зазначити, що оскаржувані дії органу ДВС жодним чином не порушують прав стягувача у даному виконавчому провадженні з приводу своєчасного виконання судового рішення у примусовому порядку.

Окрім того, дії державного виконавця Рибчинського О.В. з приводу виконання рішення були спрямовані виключно в інтересах стягувача та на вимогах діючого законодавства.

Оскаржуване доручення стосується не лише інтересів скаржника, а також прав інших осіб по інших виконавчих провадженнях, за якими відбулася їх подальша передача, а тому визнання цього доручення протиправним буде порушенням прав на законних інтересів стягувачів у інших виконавчих провадженнях на вже вчиненні в їх інтересах виконавчі дії з примусового виконання судових рішень та жодним чином не сприятимуть захисту прав як заявника, так інших стягувачів.

Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, відсутність порушених цивільних прав чи обов'язків скаржників оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю, а тому такі обставини не породжують для них права на судовий захист, тобто права на звернення із цією скаргою до суду, що обумовлює відмову в задоволенні по скарзі і з цих підстав.

При цьому, суд не вбачає можливості для постановлення окремої ухвали, оскільки відсутні підстави для її винесення, встановлені ст. 262 ЦПК України.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 262, 447-451 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_1, заінтересована особа: начальник Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Хорішко Олександр Олександрович, головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гречух Олег Ярославович, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Рибчинський Олександр Володимирович, начальник відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Гоцій Богдан Ігорович про визнання дій державних виконавців протиправними та зобов»язання вчинити дії у виконавчому провадженні за №48382123, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подання апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи або без участі учасників зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

Повний текст виготовлено 01.06.2018 року