ЄУН 193/998/18
Провадження № 2/193/414/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 грудня 2018 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кащук Д.А.,
за участю секретаря Кіріченко І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел.Софіївка справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
До Софіївського районного суду Дніпропетровської області 19 липня 2018 року надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Обґрунтовуючи позовну заяву, позивач посилався на те, що 03.11.2006 р. відповідачі та Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", уклали договір № 120/06-АВ/046, на купівлю автотранспортних засобів у сумі 7655,00 дол.США 00 центів, зі сплатою 13,5 % річних.
Стверджує, що в порушення ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідачі свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконали, тому станом на 21 червня 2018 року відповідачі мають солідарно заборгованість перед позивачем у сумі 4201,73 дол. США (чотири тисячи двісті один долар 73 центи США) - заборгованість за кредитом; 4784,51 (чотири тисячи сімсот вісімдесят чотири доларів 51 центи США) - заборгованість за відсотками.
Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову, спираючись на доводи, викладені у позовній заяві.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, ніяких заяв та клопотань до суду не надіслали, про причини неявки не повідомили. Про дату та час слухання справи повідомлялися належним чином шляхом надіслання судових повісток на адресу відповідачів згідно відомостей наданих адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с.40-41).
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що між позивачем та відповідачами виникли правовідносини з кредитного договору, оскільки 03.11.2006 року, останні з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", уклали договір № 120/06-АВ/046, відповідно до якого відповідачі отримали кредит на купівлю автотранспортних засобів у сумі 7655,00 дол.США 00 центів, зі сплатою 13,5 % річних.
Відповідно до положень ст.525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.
Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Приписами ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачі порушили зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, тому у позивача є всі підстави вимагати повернення всієї суми кредиту, сплати заборгованості у загальній сумі 8986,24 дол. США (вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят шість доларів 24 центи США) в т.ч.: 4201,73 дол. США - заборгованість за кредитом, 4784,51 дол. США - заборгованість за відсотками.
Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог банку у повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача суму сплаченого при пред'явленні позову судового збору в розмірі 3536,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. № 1).
Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 610-612, 631, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 89, 128-130, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2018 року.

Суддя Д.А.Кащук