Справа № 215/3811/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Пономаренко М.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі в загальному позовному провадженні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку в спільному майні, третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривому Розі ради, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення, третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривому Розі ради, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що шлюб між сторонами розірвано 04.11.2013 року. На підставі рішення Тернівського районного суду м. КривогоРогу від. 11.04.2014 року за ОСОБА_1 визнано ? частки квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул.. 23 Лютого, кв.34, буд. 80. На даний час позивач має намір розпорядитися квартирою, але через те, що відповідачці належить незначна ? частина квартири, це зробити неможливо. Користування спільним майном неможливе, оскільки сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, спільно не проживають і та перебувають у інших зареєстрованих шлюбах.

08 вересня 2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3, в якій вона просила усунути перешкоди у користуванні квартирою за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 23 Лютого, кв.34, буд. 80, відповідачем шляхом вселення.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 змінив замки у спірній квартирі, у звязку із чим чинить перешкоди у користуванні. Іншого житла вона за первісним позовом немає, кошти, які пропонує ОСОБА_1 відповідачку за первісним позовом, є занадто малими для придбання іншого житла .

Ухвалою суду від 08 вересня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

06 березня 2017 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 задоволено клопотання про залучення третьої особи орган опіки і піклування виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривому Розі ради.

Позивач та його представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримала первісні позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, заперечила проти задоволення зустрічної позовної вимоги з підстав, викладених у відзиві проти зустрічного позову.

24 січня 2018 року від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов письмовий відзив на зустрічну позовну заяву, в якій зазначає, що доказів які б підтверджували заперечення ОСОБА_3 відсутні, а тому спір між сторонами з даного предмету відсутній.

Відповідач та її представник за первісним позовом в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в запереченнях проти позову, підтримали зустрічні позовні вимоги з підстав, викладених в позові, просили їх задовольнити. Зазначила, що в спірній квартирі зареєстрована вона та її неповнолітні дочки : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, іншого житла в неї немає. Внесення позивачем 42107 грн. компенсації на депозитний рахунок вартості частини квартири, не є підставою для позбавлення її права на ? частку квартири, а тому в задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі. Припинення права власності за рішенням суду можливе лише за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Вартість частки встановлюється на підставі висновку судової експертизи, тоді як відповідачем була проведена оцінка майна субєктом оціночної діяльності ФОП, термін дії якої - 6 місяців, тобто вказаний звіт є неналежним доказом.

Представник третьої особи - орган опіки і піклування виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривому Розі ради, в судове засідання не зявився надав суду заяви про розгляд справи у його відсутність, проти первісного позову заперечує, оскільки це суперечить інтересам дітей, а проти задоволення зустрічного позову не заперечує.

Допитана в судовому засідані в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що з ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не спілкуються, відносини склались погані. Вона проживає з дитиною в іншій орендованій квартирі, проте в своє приватне житло, де залишились її і дитини речі, потрапити не може, оскільки ОСОБА_1 змінив замки на вхідних дверях і ключі від них не надає.

Допитаний в судовому засідані ОСОБА_1 в якості свідка пояснив, що після припинення шлюбних відносин він залишився проживати у спірній квартирі. Спочатку ключі від даної спірної квартири знаходились в нього і у ОСОБА_3 В подальшому, його ключами заволоділа відповідач, у звязку з чим він був змушений змінити замки, ключі від яких є тільки в нього. ОСОБА_3 проживає в іншій квартирі, перешкод в доступі до житла він для неї не чинить. Також пропонував викупити в неї частку на кварртиру, але ОСОБА_3 не погоджується через малу ціну її частки.

Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 березня 2002 року по жовтень 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 23.10.2013 (а.с. 23, 24).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає з відповідачем за первісним позовом.

Під час шлюбу сторони набули у власність квартиру АДРЕСА_1 (23 Лютого) в м. Кривий Ріг за договором купівлі-продажу від 31.08.2007 р.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 11.04.2014 виділено частки на дану квартиру та визнано за ОСОБА_3 права власності на ? частину квартири і за ОСОБА_1 - на 3/4 частину квартири (а.с. 19-20, 21,39).

У даній квартирі крім позивача ОСОБА_1 зареєстровані також ОСОБА_3 та її неповнолітні діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, що не оспорюється сторонами по справі (а.с. 42, 38).

Згідно висновку щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна -квартири АДРЕСА_2, виданого Криворізьким БТІ від 10.08.2016, за технічними показниками виділити в натурі ? частку житла (у вигляді окремих кімнат) в квартирі та технічне переобладнати для виділу зазначеної частки у помешканнях квартири неможливо (а.с. 22).

Вартість зазначеної вище квартири, відповідно до звіту про оцінку, виконаного ФОП ОСОБА_8 від 15.08.2016, складає 168429 грн., ринкова вартість ? частини квартири складає 42107 грн. (а.с. 6-14).

Оцінка суду.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.41 Конституції України право власності є непорушним і ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За приписами ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Так, відповідно до вимог ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

З аналізу даних положень закону випливає, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Оцінюючи надані позивачем докази та встановлені судом обставини, суд вважає, що умови, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України, є недоведеними.

Так, позивачем не надано доказів того, що долю відповідача неможливо виділити в натурі, оскільки експертне дослідження щодо можливих варіантів поділу будинку не проводилося та позивачем не було заявлене клопотання про проведення такого експертного дослідження.

Позивач звертаючись із позовом про припинення права відповідача на частку у спільному майні, не доведено що припинення права на частку не завдасть таке припинення істотної шкоди відповідачу. Як вбачається з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2016 року, відповідач не має іншого нерухомого майна. Крім того, у спірній квартирі крім відповідача на даний час зареєстровані і її неповнолітні діти . Тобто доводи відповідача про відсутність у нього іншого житла не спростовані.

Враховуючи, що внаслідок припинення права на частку у спільному будинку відповідач та її діти будуть позбавлені житла, суд приходить до висновку, що припинення права власності відповідача на частку може завдати істотної шкоди їх житловим інтересам, гарантованим Конституцією України, оскільки відповідач не має іншого постійного житла.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 364, 365 ЦК України, неможливо припинити право на частку у спільній частковій власності без згоди співвласника на отримання грошової компенсації, при існуванні одних лише обставин неможливості спільного використання сторонами майна та незначного розміру частки відповідача в спільному майні без інших обов'язкових умов, передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України.

На підставі зазначеного, суд вважає у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку в спільному майні слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Щодо зустрічного позову суд дійшов висновку про його задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.

Статтею 9 ЖК України визначені житлові права громадян, зокрема, частинами 4, 5 вказаної статті встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житлом для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, зокрема пояснення сторін як свідків, про те, що спільною квартирою користується ОСОБА_1, доступ до квартири ОСОБА_3 обмежений через заміну замків вхідних дверей, самостійно ОСОБА_3 у квартиру потрапити не може, з чого суд приходить до висновку про наявність перешкод з боку ОСОБА_1 у користуванні ОСОБА_3 своєю власністю, та необхідність судового захисту порушеного права на користування житлом .

Тому, з врахуванням вказаних обставин, слід усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою №34 у будинку №80 по вул. Сергія Колачевського у м.Кривому Розі, які чиняться ОСОБА_1, шляхом вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з огляду на задоволення зустрічного позову за немайновою вимогою, з відповідача за зустрічним позовом підлягає стягненню на користь позивача за зустрічним позовом відшкодування понесених витрат на оплату судового збору в сумі 640 грн.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 5, 16, 316, 317, 319, 321, 355, 365, 368, 369, 391, 396 ЦК України, ст.ст. 13, 76, 81, 141, 246, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку в спільному майні, визнання права власності, третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривому Розі ради відмовити в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення, третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривому Розі ради - задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою №34 у будинку №80 по вул. Сергія Колачевського у м.Кривому Розі, які чиняться ОСОБА_1, шляхом вселення у квартиру АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. на користь ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12.06.2018.

СУДДЯ: