Провадження № 2-з/752/102/18
У Х В А Л А

іменем України

31.05.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Павлюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

в с т а н о в и в:

у травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася у суд із заявою про забезпеченя позову до подання позовної заяви. Просить накласти арешт на майно ОСОБА_2, а саме нежитлове приміщення АДРЕСА_1, площею 361,4 кв.метрів, нежитлове приміщення АДРЕСА_1, площею 41 кв. метрів, розташованих на цокольному поверсі у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1, заборонивши ОСОБА_2 вчиняти дії щодо перепланування, реконструкції та проведення будь-яких будівельних робіт у вказаних нежитлових приміщеннях.

В обгрунтування заяви зазначає, що заявник є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 травня 1999 року Державною адміністрацією Московського району м. Києва. В будинку на цокольному поверсі розташовані допоміжні приміщення, що тривалий час використовувались мешканцями на праві спільної сумісної власності. Однак, станом на час звернення заявника допоміжні приміщення переведені у нежитлові приміщення та знаходяться у приватній власності ОСОБА_2

Допоміжні приміщення належать власникам квартир в будинку на праві спільної сумісної власності, мають статус допоміжних приміщень багатоквартирного будинку (місця загального користування), необхідні для забезпечення експлуатації будинку та для побутового обслуговування мешканців будинку тому не можуть належати конкретно визначеній особі на праві приватної власності.

У позовній заяві ОСОБА_1 має намір визнати недійсними правовстановлюючі документи та правочини, за якими допоміжні приміщення, розташовані на цокольному поверсі (АДРЕСА_1), перейшли у приватну (комунальну) власність, а саме свідоцтво про право власності на нежиле приміщення від 07.12.1998 р., договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 109 від 26 січня 1999 р., укладений між Фондом приватизації комунального майна Московського району м. Києва та Колективним підприємством Київського інституту "Слов"янський університет", та договір купівлі-прдажу № 414 від 28 лютого 2013 року, укладений між ПрАТ "Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет" та ОСОБА_2

Оскільки 20.07.2017 р. приватним нотаріусом КМНО Апатенко М.А. були посвідчені договоруи позики і похідні від них договори іпотеки на великі суми, за якими ОСОБА_2 виступає зобов"язаною стороною, у зв"язку з чим до реєстру внесено запис про державну реєстрацію обтяжень всього нерухомого майна ОСОБА_2, у тому числі вщевказаних приміщень, на думку заявника, ОСОБА_2 має можливість в будь-який момент вільно відчужити приміщення іншим особам, що в майбутньому призведе до необхідності звернення позивача з новим позовом та застосування додаткових засобів захисту своїх прав та інтересів, що вимагатиме чимало зусиль та часу, а також здійснення витрат. Відчуження приміщень матиме наслідком затягування вирішення питання повернення допоміжних приміщень у спільну сумісну власність мешканців будинку. Такі дії ОСОБА_2 можуть істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача, за захистом яких позивач має намір звернутися до суду з позовною заявою.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 травня 1999 року Державною адміністрацією Московського району м. Києва.

Згідно договору купівлі-продажу № 414 від 28 лютого 2013 року Колективне підприємство Київського інституту "Слов"янський університет" (надалі реорганізоване в ПрАТ "Вищий навчальний заклад Київський славінський університет") передало у власність ОСОБА_2 приміщеня, загальною площею 448,8 кв.метрів, у тому числі приміщення АДРЕСА_1, площею 229,8 кв.метрів, що розташоване на цокольному поверсі.

Заявник зазначає, що у 2017 р. ОСОБА_2 було проведено реконструкцію приміщень цокольного поверху (декларація про початок виконання будівельних робіт, серія та номер НОМЕР_2, виданий 27.12.2016 р., видавник Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), декларація про готовність об"кта до експулуатації , серія та НОМЕР_1, виданий 20.01.2017 р.) Внаслідок реконструкції замість одного приміщення АДРЕСА_1, площею 229, 8 кв.метрів, утворилося три нових приміщення, загальною площею 444 кв.метрів, а саме нежитлове приміщення АДРЕСА_1, площею 361,4 кв.метрів (цокольний поверх), нежитлове приміщення АДРЕСА_1, площею 41,6 кв.метрів (цокольний поверх), та нежитлове приміщення ; 63-Б, площею 41 кв.метр (цокольний поверх).

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

ОСОБА_1 просить суд забезпечити майбутній позов шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2, а саме нежитлове приміщення АДРЕСА_1, площею 361,4 кв.метрів, нежитлове приміщення АДРЕСА_1, площею 41 кв. метрів, розташованих на цокольному поверсі у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1, заборонивши ОСОБА_2 вчиняти дії щодо перепланування, реконструкції та проведення будь-яких будівельних робіт у вказаних нежитлових приміщеннях.

У заяві зазначає, що вона має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсними правовстановлюючих документів та правочинів, за якими допоміжні приміщення, розташовані на цокольному поверсі (АДРЕСА_1), перейшли у приватну (комунальну) власність, а саме свідоцтво про право власності на нежиле приміщення від 07.12.1998 р., договір купівлі-продажу нежитлового приміщення № 109 від 26 січня 1999 р., укладений між Фондом приватизації комунального майна Московського району м. Києва та Колективним підприємством Київського інституту "Слов"янський університет", та договір купівлі-прдажу № 414 від 28 лютого 2013 року, укладений між ПрАТ "Вищий навчальний заклад Київський славістичний університет" та ОСОБА_2

Порушуючи питання про накладення арешту на нежитлові приміщення, що знаходяться у приватній вланості ОСОБА_2 з 27 лютого 2013 року та були переплановані відповідачем до січня 2017 року) заявник не зазначив жодного доказу на підтвердження того, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: