Справа № 472/45/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2018 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Тустановського А.О.,

при секретарі Тарєлкіній Н.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним,

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5, про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 23 листопада 1998 року між нею та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 який було зареєстрованого Вознесенською Універсальною Товарно-Сировинною Біржею в журналі реєстрації біржових договорів з нерухомості за № 202 від 23 листопада 1998 року.

На підтвердження факту досягнення згоди між ними, вона сплатила відповідачам кошти в розмірі 9962,00 грн., а останні прийняли кошти і передали приміщення квартири та технічну документацію.

27 листопада 1998 року на підставі вказаного договору Веселинівською філією ММБТІ їй було видано технічний паспорт на квартиру та реєстраційне посвідчення, згідно з яким придбана квартира зареєстрована і належить їй на праві особистої власності.

До нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору вона не зверталась, оскільки в договорі купівлі-продажу зазначалось, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Крім того, позивач в позовній заяві також зазначила, що бажає посвідчити заповіт на випадок своєї смерті та з цього приводу звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_6, яка оглянувши документи на квартиру повідомила, що договір купівлі-продажу квартири нотаріально не посвідчений, а тому не має юридичної сили.

В свою чергу відповідачі вважають договір купівлі-продажу дійсним та відмовляються від нотаріального посвідчення договору.

За вказаних обставин позивачка позбавлена можливості розпорядитись належним їй майном, а тому звернулась до суду з вказаним позовом в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 23 листопада 1998 року між нею та відповідачами.

Крім того, в позові просила, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачами, повернути їй з державного бюджету 50% сплачений нею судовий збір в сумі 352,40 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзивів на позовну заяву не надали.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв'язку з неявкою сторін по справі, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 23 листопада 1998 року позивачка ОСОБА_1 та відповідачі: ОСОБА_2, що діяла від себе та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Веселинівської селищної ради № 193 від 12 листопада 1998 року, та ОСОБА_4, які були членами товарної біржі, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 202, згідно якого відповідачі продали, а позивачка купила квартиру АДРЕСА_1

Зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 202 від 23 листопада 1998 року.

27 листопада 1998 року Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу за позивачем ОСОБА_1 зареєстровано право особистої власності на квартиру АДРЕСА_1 за реєстраційним № 1773.

Позивач має намір розпорядитись належною їй квартирою, однак не може цього зробити через відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, а тому звернулась до суду.

Статтею 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року N 1956-XII біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про товарну біржу» членами товарної біржі є засновники, а також прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Порядок прийняття у члени біржі та вибуття із складу її членів визначається статутом товарної біржи.

На момент укладення угоди купівлі-продажу сторони були членами біржі, зазначена біржова операція являла собою угоду купівлі-продажу квартири, допущену до обороту на товарній біржі.

При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК УРСР 1963 року (чинна на час придбання майна).

З положень ч. 1 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною.

Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його істотні умови та повністю виконали взяті на себе зобов'язання, тому враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що його вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки мирова угода сторонами не укладалась, відмови позивача від позову не було, а від відповідачів до суду не надходило письмових заяв про визнання ними позову, суд не вбачає підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 19, 76, 142, 263-265, 273, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 23 листопада 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який зареєстрований Вознесенською Універсальною Товарно-Сировинною Біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 202 від 23 листопада 1998 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О.