н/п 2/174/201/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2018 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

з участю секретаря Заіки А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням в порядку усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, третя особа виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням в порядку усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, третя особа виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, вказуючи, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 15.02.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 91, він придбав у власність квартиру АДРЕСА_1. Право власності на зазначену вище квартиру було зареєстровано у встановленому законом порядку, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 102. Таким чином, з моменту державної реєстрації права власності на зазначену квартиру, він набув право особистої приватної власності на зазначену вище квартиру. В зазначеній вище квартирі на цей час мешкає він одноособово. Однак, при поданні ним документів для реєстрації за місцем свого проживання в належній йому квартирі, з'ясувалось, що також в квартирі зареєстровані і відповідачі, які є родичами між собою: ОСОБА_3, та її син - ОСОБА_4 Зі слів попереднього власника квартири - ОСОБА_1 у якого він і придбав зазначену вище квартиру, він намагався врегулювати це питання, для чого намагався встановити фактичне місце проживання відповідачів, але їх місце проживання або перебування на цей час невідомі. З моменту придбання ним зазначеної вище квартири, відповідачі вселитись в належну йому квартиру не намагалися, до нього з такою пропозицією не зверталися, належних відповідачам будь-яких особистих речей в квартирі не має. В зв'язку з тим, що відповідачі більше одного року в належній йому квартирі не проживають без поважної на те причини, вони втратили своє право користуватись цією квартирою, в якій вони по цей час лише зареєстровані. Але, оскільки відповідачі залишилися зареєстрованими в належній йому квартирі, це перешкоджає йому в здійснені ним свого права власності на житло, оскільки комунальні платежі, наприклад утримання будинку та прибудинкової території, нараховуються в тому числі й на відповідачів, а сплачувати свою частку рахунків за комунальні послуги, відповідачі не будуть з причин, зазначених вище, так само відповідачі і не бажають добровільно знятися з реєстрації з належної йому квартири, що й змушує його звертатись з цим позовом до суду. Будь-яких угод щодо користування відповідачами належною йому квартирою, між ним та відповідачами не укладалось.

Відповідно до вимог ст. 319, 321, 325, 328, 379, 382, 383, 386, 391 ЦК України, позивач просить в порядку усунення перешкод в здійсненні ним свого права власності на квартиру АДРЕСА_1 визнати відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 такими, що втратили своє право користування вказаною квартирою.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 06.04.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, сторонам розяснені їх процесуальні права та обовязки.

Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, але за участю його представника ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, проти заочного розгляду справи не заперечує, пояснив, що відповідачі були власниками вказаної квартири, яку він у них купив 12.12.2017 року, при цьому вони обіцяли знятись з реєстрації на протязі місяця після продажу квартири, але не зробили цього. 15.02.2018 року він продав вказану квартиру позивачу ОСОБА_2, а відповідачі залишились зареєстрованими в квартирі, де вони фактично проживають йому невідомо, після продажу квартири він їх ніде не бачив, на вселенні в квартиру після продажу вони не наполягали, фактично у вказаній квартирі вони не проживають на протязі трьох років, квартира була пуста, речей їхніх там не залишилось. Відповідачі не доводяться родичами ні йому, а ні позивачу. Реєстрація відповідачів заважає реалізовувати позивачу свої права як власника майна, на них нараховують комунальні послуги, які необхідно сплачувати позивачу, тому просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися вдруге, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до вимог ч.7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надали, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу за наявними у ній матеріалами у заочному порядку.

Третя особа виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, надали заяву про розгляд та закінчення розгляду справи без участі їх представника.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, факт належності на праві особистої приватної власності квартири АДРЕСА_2, підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 15.02.2018 року, який посвідчено приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за № 91 (а.с. 7-8) та витягом про державну реєстрацію прав від 15.02.2018 р., згідно якого власником даної квартири є позивач ОСОБА_2 (а.с. 9)

Факт реєстрації відповідачів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у квартирі АДРЕСА_3, підтверджується довідкою № 1202, що видана 28.02.2018 року відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (а.с. 10) та інформацією, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 24,25), відповідно до яких ОСОБА_3 за вказаною адресою зареєстрована з 12.02.1993 року, а ОСОБА_4 з 13.04.1994 року по цей час.

Факт не проживання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_4, підтверджується актом від 02.03.2018 року № 1187, який складено депутатом Вільногірської міської ради ОСОБА_6, відповідно до якого встановлено, що відповідачі за вказаною адресою не проживають понад 3 роки. (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2018 року, який зареєстрований у встановленому порядку, є власником квартири АДРЕСА_5, в якій з 12.02.1993 року зареєстрована відповідач ОСОБА_3 та з 13.04.1994 року - відповідач ОСОБА_4, які були власниками вказаної квартири до 12.12.2017 року, членами сімї позивача останні не являються і фактично не проживають у вказаній квартирі понад 3 роки, а наявність реєстрації відповідачів у вказаній квартирі створює перешкоди позивачу у здійсненні ним правомочностей власника належного йому житла, тому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке належить позивачу, що відповідно, є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує заяву представника позивача, який заявив клопотання про покладення витрат на позивача, тому враховуючи цю позицію, судові витрати у справі слід покласти на позивача.

На підставі ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 12, 81, 128, 133, 141, 178, 247, 263- 265, 279, 268, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням в порядку усунення перешкод в здійсненні права власності на житло, третя особа виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити.

ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3, інші відомості відсутні) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3, інші відомості відсутні) визнати таким, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 25 будинку № 22 по вул. Центральній в м. Вільногірську Дніпропетровської області, що є підставою для їх зняття з реєстраційного обліку місця проживання за вказаною адресою.

Судові витрати покласти на позивача.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 червня 2018 року.

Головуючий - суддя: А.А.Борцова