Справа № 428/2059/18
Провадження №2/428/430/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі: головуючого судді - Журавель Т.С., при секретарі - Андрусишин Н.Т., за участю: представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, треті особи - Міністерство внутрішніх справ України, Луганська обласна військово-цивільна адміністрація, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку за вимушений прогул, -

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, треті особи - Міністерство внутрішніх справ України, Луганська обласна військово-цивільна адміністрація, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку за вимушений прогул.

Представники відповідача в судовому засіданні заявили клопотання про закриття провадження у справі у звязку з тим, що даний спір носить публічно-правовий характер, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши представників сторін, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Пунктами 2, 7, 17 та 19 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Субєкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування. Індивідуальний акт - акт (рішення) субєкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому субєкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, повязаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обовязковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з вимогами до Державної служби України з надзвичайних ситуацій про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку за вимушений прогул.

Ст. 6 Конституції України встановлено, що державна влада України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України та інші центральні органи виконавчої влади.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади затверджує Кабінет Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з надзвичайний ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1052, передбачено, що державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Відповідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади створюються у випадках, коли їх створення передбачено положенням про центральний орган виконавчої влади, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

З ч. 5 ст. 21 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» керівники та заступники керівників територіальних органів центрального органу виконавчої влади призначаються на посади та звільняються з посад керівником центрального органу виконавчої влади відповідно до законодавства про державну службу.

Пунктом 7 Положення про Державну службу України з надзвичайний ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року №1052, передбачено, що ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

У відповідності до п.п. 2, 3 Типового положення про територіальні органи міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 року №563, територіальні органи у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами міністерства, дорученнями міністра, його першого заступника та заступників, наказами центрального органу виконавчої влади, дорученнями керівника центрального органу виконавчої влади, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих держадміністрацій, органів місцевого самоврядування та наказами територіальних органів вищого рівня. Завданням територіальних органів є реалізація повноважень міністерства та іншого центрального органу виконавчої влади на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області (код 38617137) за організаційно-правовою формою є органом державної влади.

Аналізуючи викладене, вбачається, що позивач, обіймаючи посаду начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області, як посадова особа, яка очолювала орган влади був наділений владно-управлінськими повноваженнями, здійснював владні управлінські функцій на основі законодавства, а відповідно спір, що виник між ним та відповідачем, як центральним органом виконавчої влади та суб'єктом владних повноважень носить публічно-правовий характер.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, публічно-правовий спір, що виник між позивачем як посадовою особою органу влади та відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відноситься до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, встановленому КАС України.

Керуючись, ст.ст. 19, 255, 258-260, 353 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Закрити провадження у цивільній справі № 428/2059/18 за позовною заявою ОСОБА_4 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій, треті особи - Міністерство внутрішніх справ України, Луганська обласна військово-цивільна адміністрація, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітку за вимушений прогул.

Розяснити позивачу право звернення з аналогічними позовними вимогами у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Суддя Т. С. Журавель