У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" листопада 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 04 березня 2016 року у розмірі 347 875,00 грн., три відсотки річних за період з 05 вересня 2016 року по 15 листопада 2018 року у розмірі 22 935,00 грн. та витрати по сплаті судового збору.

До суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 42/100 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Частиною 4 ст.334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Однак згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта відповідачу ОСОБА_2 належить на праві власності 42/300 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову частково: накласти арешт на 42/300 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2. В решті заяви відмовити.

Керуючись, ст.ст. 149-150, 153, 259, 260, 293, 353, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 42/300 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.

В решті заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Н.Є.Арапіна