Справа № 477/2863/18
Провадження № 6/477/114/18
У Х В А Л А

про відмову у оголошенні розшуку боржника

11 грудня 2018 року м.Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді Полішко В.В.,

з секретарем Хлибовою Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання начальника Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про оголошення розшуку боржника,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2018 року начальник Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області з поданням про розшук боржника ОСОБА_2.

Зі змісту подання та доданих до нього письмових доказів вбачається, що на виконанні у Вітовському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавчий лист, виданий 23 грудня 2011 року Нахімовським районним судом м. Севастополя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми 7932,70 грн та судових витрат в сумі 199,32 грн.

Боржник доходів (заробітну плату, пенсію, іншу соціальну допомогу) не має, нерухоме майно та транспортні засоби за ним не зареєстровані. 14 вересня 2018 року державним виконавцем складено акт про непроживання боржника за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Рішення боржником не виконується, відомості про місце проживання чи перебування його відсутні, а тому заявник просить оголосити ОСОБА_2 в розшук.

Начальник Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не зявилася, представника відділу до суду не направила, надіслала до суду листа з проханням розглядати подання за її відсутності та представника відділу, подання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Боржник в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Стягувач в судове засідання не зявилася, причину суду не повідомила, про дату та час розгляду подання судом повідомлена.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали подання суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

14 вересня 2011 року Нахімовським районним судом м. Севастополя ухвалено рішення, яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто грошову суму 7932,70 грн та судові витрати в сумі 199,32 грн.

Рішення набрало законної сили та на його виконання 23 грудня 2011 року Нахімовським районним судом м. Севастополя був виданий виконавчий лист у справі № 2-2339/11 (а.с. 21).

На підставі зазначеного виконавчого документа за заявою стягувача державним виконавцем 18 червня 2018 року відкрито виконавче провадження (а.с. 20).

Згідно з інформацією Пенсійного фонду України та Державної фіскальної служби України, наданою на запити державного виконавця, стосовно відкритих рахунків у банківських установах, які отримують пенсію, та про осіб, які працюють за трудовим або цивільним договорами, інформація щодо ОСОБА_2 відсутня (а.с. 25).

Відповідно до інформації пошуку по БД Автомобіль транспортні засоби за боржником не зареєстровані (а.с. 24).

Водночас, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєктів від 18.06.2018 року № 127889130 у власності боржника перебуває нежиле приміщення, офісне, яке розташоване в житловому будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Театральна, 5, приміщення 101. Крім цього, в іпотеці перебуває не житлове приміщення, що розташоване в багатоповерховому житловому будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Театральна, 3.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно з частиною 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання будь-якого судового рішення є невідємною стадією процесу правосуддя.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у ЗаконіУкраїни «Про виконавче провадження».

Як зазначено в частині 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок звернення стягнення на майно боржника, у тому числі на заставлене майно, передбачений розділом VІІ Закону України «Про виконавче провадження» та розділом VІІІ зазначеної Інструкції №489/20802.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Особливості звернення стягнення на заставлене майно визначено статтею 51 цього Закону.

Крім цього, як вбачається з акту державного виконавця від 14 вересня 2018 року за адресою: с. Українка Вітовського району Миколаївської області, вул. Леніна, 52 боржник не проживає, майно, на яке можливо звернути стягнення не виявлено (а.с.22).

Згідно з абзацом 2, 5 пунктом 8 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень від 02 квітня 2012 року №489/20802, зі змінами внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції від 02.04.2012 № 512/5 (далі Інструкція №489/20802) акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Акт, складений державним виконавцем 14 вересня 2018 року, не відповідає вимогам встановленим Інструкцією №489/20802.

У вказаному акті відсутні дані про осіб (сусідів, родичів, представників органу місцевого самоврядування), від яких державний виконавець отримав інформацію про те, що боржник за вказаною адресою не мешкає, як то зазначено у поданні, що ставить під сумнів час та місце складання цього акта.

З акту державного виконавця вбачається, що проведення виконавчої дії здійснено державним виконавцем в присутності сусідів боржника, водночас в акті відсутні відомості щодо їх анкетних даних.

Також слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 36 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

В матеріалах подання наявні відомості з Галицинівської сільської ради Миколаївської області від 21 серпня 2018 року №104 про те, що боржник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території с. Українка не проживає та не зареєстрований. Знявся з реєстрації 13 березня 2014 року в м. Севастополь (а.с. 23).

Водночас, державним виконавцем не витребувано інформації з відділу контролю та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області щодо місця проживання (перебування) боржника.

Таким чином, оскільки у власності боржника перебуває нерухоме майно, на яке відповідно до чинного законодавства може бути звернуто стягнення, державним виконавцем не виконані всі дії, щодо встановлення місця проживання (перебування) боржника, акт складений державним виконавцем 14 вересня 2018 року з порушенням вимог, встановлених Інструкцією №489/20802, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню

Керуючись статтями 258, 259, 260, 438ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про розшук боржника ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Суддя В.В. Полішко