АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2393/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 квітня 2018 року м. Київ

Справа № 2609/22762/12

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В., за участю секретаря судового засідання Павлишина П.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року, ухвалене у складі судді Лазаренко В.В. в приміщенні Солом'янського районного суду м.Києва,

у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної служби інтелектуальної власності, ОСОБА_3, третя особа: Підприємство «БІОН» ЛТД Товариство з обмеженою відповідальністю, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання патенту недійсним.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він у 2009 році отримав дозвільні документи для виробництва сухого пального на основі уротропіну та розпочав його виробництво. У 2011 році рішенням Господарського суду Харківської області були задоволені позовні вимоги ТОВ «БІОН ЛТД» і ФОП ОСОБА_2 було заборонено виробництво сухого пального, у зв'язку з тим, що існує деклараційний патент на корисну модель НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», що виданий на ім'я ОСОБА_3

Існування деклараційного патенту на корисну модель НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» обмежує права позивача щодо виробництва сухого пального, а сам патент слід визнати недійсним через те, що він не відповідає вимогам патентоздатності: новизні та промисловій придатності.

Рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 10 травня 2017 року у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної служби інтелектуальної власності, ОСОБА_3, третя особа: Підприємство «БІОН» ЛТД ТОВ про визнання патенту недійсним, - відмовлено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 7500 грн., витрати пов'язані з явкою до суду у загальному розмірі 22377 грн.08 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначив, що суд неправильно та неповно дослідив докази, зокрема, висновки комплексної судової експертизи (дослідження в галузі інтелектуальної власності та хімії), не взяв до уваги обґрунтовані пояснення позивача, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик судових експертів, які проводили комплексну судову експертизу, виклик яких обумовлений був необхідністю повної та всебічної перевірки судової експертизи. Суд безпідставною виключив із числа доказів висновок спеціалістів Національного університету цивільного захисту України від 18 січня 2012 року. Не погоджується апелянт із висновком суду першої інстанції про те, що висновки експертиз спростовують висновки фахівців, оскільки такий висновок суду суперечить наявним матеріалам справи

Відповідачем ОСОБА_3 та третьою особою подані відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У відзивах зазначали про те, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано визнав висновок експертів КНДІСЕ від 11 липня 2016 року недопустимим доказом, виключив із числа доказів висновок спеціаліста Національного університету цивільного захисту України від 18 січня 2012 року, клопотання позивача були вирішені у відповідності до вимог процесуального закону, жодних порушень прав позивача або його представника в ході розгляду справи допущено не було.

Відповідно до п.8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 19 березня 2018 року відповідача Державну службу інтелектуальної власності замінено її правонаступником - Міністерство економічного розвитку та торгівлі України.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.8 а.с.244, 245), причини своєї неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу в його відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

ОСОБА_3, його представник ОСОБА_5, представник Міністерства економічного розвитку та торгівлі України - Саламов О.В. проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду як законне і обґрунтоване залишити без змін, Крім того, ОСОБА_3 просив вирішити питання розподілу судових витрат, пов'язаних з розглядом справи в апеляційному суді, стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн. та витрати, пов'язані з явкою до суду в сумі 5483 грн.56 коп.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 11 квітня 2007 року ОСОБА_3 звернувся до Державної служби інтелектуальної власності України з заявкою на видачу патенту на корисну модель №200704015.

За результатами формальної експертизи, проведеної відділом 8.5 Укрпатенту відповідно до ч.8 ст.16 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» встановлено, що заявка ОСОБА_3 (№ u200704015 ) відповідає вимогам ст.12 цього Закону (т.3 а.с.80).

Державна служба інтелектуальної власності України 25 липня 2007 року видала ОСОБА_3 патент України НОМЕР_1 на корисну модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» ( т.1 а.с.44)

6 квітня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Державного підприємства «Український інститут промислової власності» з клопотанням про проведення експертизи запатентованої корисної моделі на відповідність умовам патентоспроможності заявки на корисну модель № u200704015 «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_3, таке клопотання було прийнято, про що повідомлено позивача 10 квітня 2012 року ( т.2 а.с.5).

За результатами проведеної експертизи, корисна модель, на яку видано деклараційний патент України НОМЕР_1, відповідає умовам патентоздатності, що підтверджується висновком експерта за № 11585/ЗУ/12 від 29 травня 2012 року.

Аналогічний висновок експертизи Державного підприємства «Український інститут промислової власності» щодо умов патентодатності корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою № u200704015 ( № 51252 від 10 грудня 2009 року) ( т.2 а.с.9-10).

Згідно з висновком експерта № 906 за результатами проведення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 27 січня 2014 року , відомості, які містяться в матеріалах справи, до дати подання заявки № u200704015 від 11 квітня 2007 року не спростовують критерій новизни та промислової придатності корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1 (т.4 а.с.2-29).

Відповідно до висновку експерта № 72/14 за результатами проведення повторної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 14 листопада 2014 року, відомості, які містяться в матеріалах справи, не спростовують критерій новизни та промислової придатності корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1 (т.5 а.с 70-89).

Згідно з висновком експертів за результатами проведення експертизи у сфері інтелектуальної власності та дослідження речовин хімічних виробництв № 6077/15-53/6078/15-34 від 11 липня 2016 року, яка була проведена експертами КНДІСЕ, корисна модель «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України на корисну модель НОМЕР_1 від 25 липня 2007 року не відповідає критерію «промислова придатність», в матеріалах справи, наявні відомості що спростовують критерій промислової придатності корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1. Надати висновок на питання ухвали суду «Чи спростовують критерії новизни корисної моделі «ІНФОРМАЦІЯ_1» за патентом України НОМЕР_1 відомості, які містяться в матеріалах справи, до дати подання заявки № u200704015 від 11.04.2007 року», - не видається можливим.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача є недоведеними. При цьому, суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем на підтвердження своїх вимог висновки фахівця у галузі інтелектуальної власності ТОВ «Інвента» Канципи А.В. та ТОВ «Патентно-правового агентства «Аргента» спростовуються висновками судових експертиз; надану позивачем копію висновку спеціаліста Національного університету цивільного захисту України від 18 січня 2012 року суд першої інстанції виключив із числа доказів, оскільки позивачем не надано його оригінал, що позбавило суд можливості пересвідчитись у його достовірності; висновки спеціаліста від 17 липня 2015 року та експертного дослідження № 6800 від 10 липня 2015 року суд взагалі не прийняв як докази, оскільки подання їх позивачем до матеріалів справи відбулося з порушенням порядку залучення доказів; висновок експертів від 11 липня 2016 року № 6077/15-53/6078/15-34 за результатами проведення експертизи (дослідження) у сфері інтелектуальної власності та дослідження речовин хімічних виробництв суд першої інстанції визнав недопустимим доказом, оскільки такий одержано з порушенням порядку, встановленого законом.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки такі відповідають встановленим судом обставинам та положенням матеріального права, порушень норм процесуального права судом не допущено.

Статтею 1 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» визначено, що патент (патент на винахід, деклараційний патент на винахід, деклараційний патент на корисну модель, патент (деклараційний патент) на секретний винахід, деклараційний патент на секретну корисну модель) - це охоронний документ, що засвідчує пріоритет, авторство і право власності на винахід (корисну модель). Деклараційний патент на корисну модель- це різновид патенту, що видається за результатами формальної експертизи заявки на корисну модель. Формальна експертиза (експертиза за формальними ознаками) - експертиза, у ході якої встановлюється належність зазначеного у заявці об'єкта до переліку об'єктів, які можуть бути визнані винаходами (корисними моделями), і відповідність заявки та її оформлення встановленим вимогам. Кваліфікаційна експертиза (експертиза по суті) - експертиза, що встановлює відповідність винаходу умовам патентоздатності (новизні, винахідницькому рівню, промисловій придатності).

Відповідно до ч.ч.2, 3, 8 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» корисна модель відповідає умовам патентоздатності, якщо вона є новою і промислово придатною. Винахід (корисна модель) визнається новим, якщо він не є частиною рівня техніки. Винахід ( корисна модель) визнається промислово придатним, якщо його може бути використано у промисловості або в іншій сфері діяльності.

Згідно з п. «а» ч.1 ст.33 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності запатентованого винаходу (корисної моделі) умовам патентоздатності, що визначені статтею 7 цього Закону. Частиною 2 цієї статті передбачено, що з метою визнання деклараційного патенту недійсним будь-яка особа може подати до Установи клопотання про проведення експертизи запатентованого винаходу (корисної моделі) на відповідність умовам патентоздатності.

Згідно з ч.1 до ст.11 ЦПК України, в редакції закону, що діяла на час ухвалення рішення, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, в редакції закону, що діяла на час ухвалення рішення, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України, що містяться у п.6.1 Постанови № 5 від 23 березня 2012 року «Про деякі питання практики призначення судових експертиз у справах зі спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності» у вирішенні спорів про захист права інтелектуальної власності на винахід чи корисну модель господарським судом залежно від обставин справи та суті спору лише за допомогою експертного дослідження можуть бути встановлені фактичні дані про: наявність новизни винаходу чи корисної моделі на дату подання заявки на видачу патенту; відповідність корисної моделі критерію патентоздатності «промислова придатність».

Установивши, що на час прийняття рішення щодо видачі ОСОБА_3 деклараційного патенту на корисну модель НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» Державна служба інтелектуальної власності України не порушила вимоги, встановлені Законом України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», а також, що заявка ОСОБА_3 і додані до неї документи відповідали вимогам законодавства України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для визнання патенту України на корисну модель НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1» на час прийняття рішення про видачу ОСОБА_3 патенту відсутні.

Відповідність корисної моделі НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», деклараційний патент на яку виданий ОСОБА_3, умовам патентоздатності, а саме новизні та промисловій придатності, підтверджується висновками експертів Державного підприємства «Український інститут промислової власності» за № 11585/ЗУ/12 від 29 травня 2012 року, за № № 51252 від 10 грудня 2009 року, № 16872/ЗУ/12 від 1 серпня 2012 року, висновком експерта № 906 за результатами проведення судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності від 27 січня 2014 року, висновком експерта № 72/14 за результатами проведення повторної судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 14 листопада 2014 року.

Належних та допустимих доказів на підтвердження невідповідності корисної моделі НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1», деклараційний патент на яку виданий ОСОБА_3, умовам патентоздатності, у передбаченому ст..ст.10, 60 ЦПК України (в редакції закону, що діяла на час ухвалення рішення) порядку, позивачем суду не надано.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції неправильно та неповно дослідив докази у справі, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення суду, оскільки такі зводяться фактично до переоцінки доказів, які були досліджені судом першої інстанції і яким суд дав належну правову оцінку.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про виключення висновку спеціалістів Національного університету цивільного захисту України від 18 січня 2012 року із числа доказів , оскільки позивачем до матеріалів справи додана копія, оригінал наданий не був, Національний університет цивільного захисту листом повідомив, що такий висновок в установі не реєструвався. Відсутність оригінала документа виключає можливість перевірки достовірності копії документа, що в свою чергу, надає суду право виключити такий документ з числа доказів на підставі ст.185 ЦПК України, в редакцій чинній на час ухвалення рішення.

Визнання доказу недопустимим є правом суду і ЦПК України, в редакції чинній на час розгляду справи і ухвалення рішення, не встановлював обмеження щодо строків визнання доказів недопустимими будь-якою подією чи діями учасників судового розгляду.

Використання експертами при проведенні комплексної експертизи матеріалів, які не долучалися судом до матеріалів справи, а також проведення експертизи без отримання від суду документів, які попередньо витребовувалися експертами та відсутності згоди суду на проведення експертизи за наявними у справі документами, суперечить вимогам Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 січня 1998 року № 53/5.

Суд, встановивши фактичні обставини справи та наддавши їм відповідну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи із їх недоведеності позивачем..

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях,з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 26 жовтня 2016 року, 12 лютого 2018 року укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого є зокрема, представництво інтересів клієнта у судах України, в тому числі судах апеляційної інстанції, у цивільній справі за позовом ФОП ОСОБА_2 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, ОСОБА_3., третя особа «БІОН ЛТД» у формі товариства з обмеженою відповідальністю про визнання недійсним патенту на корисну модель. В пункті 4.3 договору сторони погодили, що при розрахунку вартості юридичної допомоги враховується час, витрачений адвокатом, вартість однієї години надання правової допомоги за цим договором становить 500 грн. За результатами надання юридичної допомоги складається акт наданих послуг, що підписується представниками кожної із сторін.

До заяви про розподіл судових витрат відповідачем надані два акти виконаних робіт від 19 березня 2018 року та від 2 квітня 2018 року, загальна кількість годин надання правової допомоги складає 6 годин, загальна вартість витрат становить 3000 грн., послуги адвоката полягають в ознайомленні із матеріалами справи 12 лютого 2018 року (2 години), у складанні відзиву на апеляційну скаргу 13 лютого 2018 року (2 години) і представництво інтересів відповідача в Апеляційному суді м.Києва 19 березня 2018 року (1година) і 2 квітня 2018 року (1 година) ( т.9 а.с.3-6, 8, 19).

ОСОБА_3 сплатив адвокату ОСОБА_5 3000 грн., що підтверджується квитанціями № 12.02/18 від 12 лютого 2018 року та № 02.04/18 від 2 квітня 2018 року (т.9 а.с.7,17).

Крім того, до заяви ОСОБА_3 додані копії проїзних квитків на потяги сполученням «Харків-Київ» та «Київ-Харків» у дні проведення судових засідань, які придбані на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на загальну суму 5483 грн.56 коп. (т.9 а.с.10, 22).

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.5 ст.135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч.4 ст.137, ч.7 ст.139 та ч.3 ст.141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування.

Відповідно до ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або викликала справа публічний інтерес.

Суд вважає доведеними та обґрунтованими суму витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн., яка в порядку розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 травня 2017 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 3000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 19 квітня 2018 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова