Справа № 751/4505/17 Провадження № 22-ц/795/305/2018 Головуючий у I інстанції - Цибенко І.В. Доповідач - Онищенко О. І.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.

при секретарі: Бивалькевич Т.В.

Позивач: ОСОБА_2

Відповідач: ОСОБА_3

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

На рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2017 року (суддя Цибенко І.В.), ухвалене о 18 год. 30 хв. у м. Чернігові, повний текст рішення складено 22 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 5000 гривень та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 20.12.2014 року між нею та адвокатом ОСОБА_3 був укладений договір про надання правової допомоги, який відповідач безпідставно одноособово розірвала та залишила її без правової допомоги. Вважає, що після вжиття позивачкою законних заходів щодо притягнення відповідача до відповідальності, остання стала реалізовувати свої погрози та мститись за притягнення її до дисциплінарної відповідальності, шляхом пред"явлення численних необґрунтованих позовів до суду. Так, 21 березня 2016 року ОСОБА_4 звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова про стягнення з позивача боргу за договором про надання правової допомоги. В задоволенні даного позову було відмовлено. 26 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернулась з позовом про відшкодування збитків, завданих істотним порушенням умов договору. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігові даний позов було залишено без розгляду. Також 18.04.2017 року ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова залишено без розгляду позов ОСОБА_3 поданий її представником ОСОБА_7. 18 квітня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Даний позов судом було залишено без розгляду. Вважає, що в порушення ст. 27 ЦПК України відповідач зловживала наданим правом на судовий захист та нехтувала необхідністю виконувати процесуальні обов"язки. Так, за позовами ОСОБА_5 в Деснянському районному суді м. Чернігова відбулось 50 судових засідань на яких вона була присутня 2-3 рази, в той час як позивач їх відвідувала і при цьому відчувала сильне хвилювання та нервове напруження . Так, 25.11.2016 року у неї стався гіпертонічний криз прямо в магазині "Сільпо". 16.02.2017 року після подачі заяви про зміну підстав позову, в яких ОСОБА_3 зазначила неправдиві відомості у позивача в суді стався напад, у зв"язку з чим була викликана карета швидкої допомоги. Вважає, що недобросовісною поведінкою відповідача , яка порушила умови договору про надання правової допомоги, а також у приниженні честі і гідності змушуючи з"являтись до суду протягом трьох років 50 разів за необґрунтованими та безпідставними позовами, їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000 грн та просить стягнути з відповідача.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з позовами ОСОБА_3 реалізувала своє гарантоване право на звернення до суду за захистом свого цивільного права. Залишення позову без розгляду чи участь в судовому засіданні через свого представника є правом позивача і використання ним цих прав не може розцінюватись як неправомірна поведінка. При цьому, ні нормами процесуального законодавства ні ст. 23, 1167 ЦК України не передбачені підстави для відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок пред"явлення цивільних позовів до особи в тому числі необґрунтованих. В межах даних позовних вимог, не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди обставина погіршення стану здоров'я позивача після подачі відповідачкою в суді заяви про збільшення розміру позовних вимог. Адже вимоги про захист честі і гідності в порядку ст. 297 ЦК України позивачем не пред'являються. В судовому засіданні не була доведена співмірність розміру судових витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим на них часом, а також враховуючи, що відповідач сама є професійним адвокатом, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 3000,00 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення суду скасувати і задовольнити позовні вимоги. Доводи позивача зводяться до того, що судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають матеріалам справи. ОСОБА_2 вказує, що нею в повній мірі доведено, що моральні, душевні та фізичні страждання були спричинені саме протиправними (неправомірними) діями та поведінкою відповідача, яка в суді не довела належними доказами правомірності своїх дій. Позивач вважає, що відповідач зверталась до суду без дійсного наміру захистити свої права та інтереси, а її позови були обрані засобом помсти за притягнення до дисциплінарної відповідальності. Залежно від конкретних обставин справи на думку ОСОБА_2, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Згідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку і не суперечать нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено, 20.12.2014 року між ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_3 був укладений договір про надання правової допомоги. 23.02.2015 відповідачем ОСОБА_3 в односторонньому порядку вищевказаний договір був розірваний.

Рішенням Вищої кваліфікаційно - дисциплінарної комісії адвокатури № ХІ-027/2015 від 11.12.2015 року визнано, що вищезазначене розірвання Договору здійснене відповідачкою у спосіб не передбачений умовами Договору та з порушенням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і Правил адвокатської етики, за що останню було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на три місяці.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 21.07.2016 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди 269 грн. 20 коп. Відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди завданої порушенням умов договору про надання правової допомоги та безпідставним його розірванням.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.04.2017 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків залишено без розгляду у зв'язку з заявою ОСОБА_3 ( а.с. 19).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.04.2017 у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовлено ( а.с. 20-21).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.11.2017 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів залишено без розгляду у зв'язку з неявкою ОСОБА_3 ( а.с. 22-23). Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 14.02.2017 ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.11.2017 залишено без змін ( а.с. 24-26).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.05.2017 позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду ( а.с. 27).

Відповідно до ст. 15 ЦК України ( в редакції яка діяла на час звернення до суду) кожна особа має право на захист свого цивільного права ц разі його порушення, невизнання або оспорення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України ( в редакції яка діяла на час звернення до суду) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 27, 31 ЦПК України який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачені права та обов"язки сторін.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, особа яка бере участь у справі , розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами ст.1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до вимог п.2 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз'яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються зокрема:

- коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень ;

- у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди;

- при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що нормами процесуального законодавства та ст. 23, 1167 ЦК України не передбачені підстави для відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок пред"явлення цивільних позовів до особи в тому числі необґрунтованих. Цивільно-процесуальним законодавством передбачаються певні процесуальні дії у випадку зловживання стороною своїми процесуальними правами чи перед"явлення необґрунтованого позову, а саме: залишення позову без розгляду, відмова у задоволенні позову, стягнення судових витрат ,витрат на правову допомогу, притягнення до відповідальності за неповагу до суду тощо.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку, про те, що звертаючись до суду з позовами ОСОБА_3 реалізувала своє гарантоване право на звернення до суду за захистом свого цивільного права.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачкою в повній мірі доведено, що моральні, душевні та фізичні страждання були спричинені саме протиправними (неправомірними) діями та поведінкою відповідача, яка в суді не довела належними доказами правомірності своїх дій, навпаки зверталась до суду без дійсного наміру захистити свої права та інтереси, а її позови були обрані засобом помсти за притягнення до дисциплінарної відповідальності, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки використання позивачем встановлених процесуальних прав не може розцінюватись як неправомірна поведінка.

Крім того є вірним висновок суду першої інстанції про те, що в межах даних позовних вимог, не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди обставина погіршення стану здоров'я позивача після подачі відповідачкою в суді заяви про збільшення розміру позовних вимог, оскільки вимоги про захист честі і гідності в порядку ст. 297 ЦК України позивачем не пред'являлися.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЦПК України закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Доводи апеляційної скарги позивачки, щодо можливості визнати зловживанням процесуальними правами дії відповідачки, що суперечать завданню цивільного судочинства, не заслуговують на увагу, оскільки для належного здійснення прав процесуальний закон встановлює порядок, способи і межі їх реалізації передбачені ст. 44 ЦПК, тобто ОСОБА_2 просить застосувати як підставу для скасування судового рішення норму яка не діяла на час звернення з позовом до суду та звужує права учасників судового процесу.

Відповідно до норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22 грудня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 грудня 2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 березня 2018 року.

Головуючий: Судді:

Головуючий:Судді: