П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді: Шарапової О.Л.

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.,

секретар: Герасименко Ю.О.

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Військова частина НОМЕР_1 , Чернігівський зональний відділ Військової служби правопорядку

Особа, яка подала апеляційну скаргу Чернігівський зональний відділ Військової служби правопорядку

Оскаржується рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 січня 2018 року, суддя Коверзнев В.О, проголошене 23 січня 2018 року о 08 год. 18 хв., м.Чернігів.

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 02 лютого 2015 року, прийняте у формі протоколу №19 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 02 лютого 2015 року в частині зняття його з квартирного обліку при військовій частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) з 02 лютого 2015 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (Чернігівський зональний відділ Військової служби правопорядку) відновити черговість квартирного обліку та включити його в пільговий список військовослужбовців запасу, які потребують поліпшення житлових умов, під тим же порядковим номером, який існував до моменту прийняття рішення про зняття його з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 )з 02 лютого 2015 року, на підставі п.2.19 наказу МО України від 30 листопада 2011 року №737 (зі змінами), прийняте на підставі протоколу №19 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 02 лютого 2015 року №19.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він проходив військову службу на посаді помічника начальника управління начальника фінансово-економічної служби Північного територіального управління Військової служби правопорядку, військова частина НОМЕР_1 м.Чернігів. З 27 листопада 1999 року він перебував на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 30 травня 2013 року №187 він був звільнений з військової служби у запас та наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03 вересня 2013 року №198 був виключений зі списків зазначеної військової частини. Після звільнення з військової служби його житлові умови не поліпшилися, у зв`язку з чим він подав заяву про залишення на квартирному обліку за місцем проходження військової служби. Однак рішенням житлової комісії від 02 лютого 2015 року його було знято з квартирного обліку з порушенням вимог Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року №737. В порушення приписів законодавства на засідання комісії він не викликався, процедура розгляду питання про зняття його з квартирного обліку була порушена, чим було порушено його право на житло.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 січня 2018 року позовні вимоги задоволені частково: визнано незаконним і скасовано рішення житлової комісії Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку від 02 лютого 2015 року, прийняте у формі протоколу засідання житлової комісії №19, в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 з 02 лютого 2015 року та зобов`язано відновити ОСОБА_1 в пільговому списку військовослужбовців запасу під тим самим порядковим номером, який існував до моменту ухвалення рішення від 02 лютого 2015 року про зняття позивача з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 ; в іншій частині позовних відмовлено.

В апеляційній скарзі Чернігівський зональний відділ Військової служби правопорядку просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що згідно п.п. 2.16, 2.18 Інструкції Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, військовослужбовці, та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку. Особа, яка подала апеляційну скаргу, вказує на те, що позивач зареєстрований та проживає в м.Лубни, що підтверджується даними про реєстрацію, довідкою з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця, отриманням позивачем пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області. Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що 08 липня 2014 року комісією Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку перевірено житлові умови позивача за адресою : АДРЕСА_1 та встановлено, що позивач фактично за вказаною адресою не мешкає. Особа, яка подала апеляційну скаргу, посилається на те, що суд визнав незаконним рішення житлової комісії Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку від 02 лютого 2015 року, хоча на той час рішення приймалось житловою комісією Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку, а також зобов`язав поновити ОСОБА_1 в пільговому списку під тим самим номером, який існував до моменту ухвалення рішення від 02 лютого 2015 року про зняття його з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 , яка не існує з жовтня 2015 року.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що він звільнений з військової служби за станом здоров`я і за приписами законодавства має право залишатися на квартирному обліку у військовій частині за останнім місцем проходження служби, на квартирний облік за іншим місцем проживання він не поставлений. Вказує на те, що фактично він мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , що підтверджується як договорами оренди жилого приміщення, так і довідками за місцем роботи. Посилається на те, що розгляд питання щодо зняття його з квартирного обліку проведений з порушенням приписів законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що наказом першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України № 187 від 30 травня 2013 майора ОСОБА_1 , помічника начальника управління начальника фінансово-економічної служби Північного територіального управління Військової служби правопорядку звільнено з військової служби у запас за п. «б» (за станом здоров`я) (а.с.6).

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 17 травня 2010 року позивач з 27 липня 1999 року був відновлений на квартирному обліку в загальній черзі військової частини НОМЕР_1 для отримання житлової площі в Чернігівському гарнізоні.

Військова частина НОМЕР_1 31 жовтня 2013 року переформована у Чернігівське зональне відділення Військової служби правопорядку, яке є правонаступником військової частини НОМЕР_1 . 19 травня 2015 року Чернігівське зональне відділення військової служби правопорядку переформоване у Чернігівський зональний відділ військової служби правопорядку, який є правонаступником Чернігівського зонального відділення військової служби правопорядку ( а.с. 61).

11 березня 2014 року на ім`я начальника Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку позивач подав заяву про бажання залишитися на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, при даній установі ( а.с. 112).

Чернігівське зональне відділення Військової служби правопорядку листом № 679 від 13 травня 2014 року повідомило позивача про залишення останнього на обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов ( а.с. 23).

З 06 вересня 2013 року позивач зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 . ( а.с. 59, 66); власником нерухомого майна є ОСОБА_2 ( а.с. 101-105).

01 листопада 2013 року, 01 січня 2014 року та 01 січня 2015 року між ОСОБА_3 та позивачем по справі укладалися договори оренди жилого приміщення за адресою : АДРЕСА_1 . ( а.с.11 22).

З 05 травня 2014 року позивач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «СОФТКОМ», працює торгівельним представником в м. Чернігові ( а.с. 7-10).

Згідно з довідкою про перевірку житлових умов від 08 липня 2014 року, складеною представниками Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку, ОСОБА_1 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.87).

Рішенням житлової комісії Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку від 02 лютого 2015 року знято позивача з квартирного обліку на підставі п.2.19 наказу МО України від 30 листопада 2011 року, про що останній був повідомлений листом від 28 жовтня 2015 року (а.с.27).

В відзиві на позовну заяву Чернігівський зональний відділ військової служби правопорядку зазначав, що позивач був знятий з квартирного обліку у зв`язку з обранням для постійного місця проживання іншого населеного пункту.

Згідно з довідкою Лубенської міської ради № 1-13/1047 від 12 квітня 2018 року ОСОБА_1 не перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на житло або за його бажанням на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення за рахунок держави; клопотання про зняття з квартирного обліку розглянуто на другий день від дня його надходження, за відсутності позивача, чим позбавлено останнього можливості надати пояснення по суті порушеного питання; єдиною підставою для зняття позивача з квартирного обліку є довідка про його не проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яка спростовується договорами оренди квартири, записами в трудовій книжці позивача та довідками працедавців про роботу позивача торговельним представником в м.Чернігові; військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем по справі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла..

Згідно абз. 1 п. 2.16. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом МО України від 30 листопада 2011 року №737 військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.

За змістом п. 2.18. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом МО України від 30 листопада 2011 року №737, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу.

Відповідно до п. 2.19 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом МО України від 30 листопада 2011 року №737, житлова комісія військової частини повинна в місячний строк провести засідання, на якому в присутності особи, щодо якої надійшло клопотання КЕВ (КЕЧ) району (або уповноваженої ним іншої особи) про зняття з квартирного обліку, розглянути зазначене клопотання та прийняти відповідне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач після звільнення з військової служби за станом здоров"я виявив бажання залишитися на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, за останнім місцем проходження служби, що повністю узгоджується з приписами законодавства. Крім того, позивач не був повідомлений про засідання житлової комісії та відповідно не мав можливості бути присутнім на засіданні комісії 02 лютого 2015 року, рішення комісії отримав лише восени 2015 року.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд знаходить , що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішенням житлової комісії від 02 лютого 2015 року порушене право позивача на отримання житла, а тому вказане рішення є незаконним, а позивач має бути поновлений на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно п.п. 2.16, 2.18 Інструкції Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства Оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, військовослужбовці, та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні правових норм. Позивач був звільнений зі служби за станом здоров`я, а тому відповідно до приписів п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абз. 1 п. 2.16, п. 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом МО України від 30 листопада 2011 року №737, за бажанням залишається на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач зареєстрований та проживає в м.Лубни, що підтверджується даними про реєстрацію, довідкою з Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу-підприємця, отриманням позивачем пенсії в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області, не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки позивач звільнений з військової служби за станом здоров`я і зазначені обставини, з урахуванням приписів п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абз. 1 п. 2.16, п. 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом МО України від 30 листопада 2011 року №737, не є підставою для зняття позивача з квартирного обліку за останнім місцем проходження військової служби.

Доводи апеляційної скарги про те, що 08 липня 2014 року комісією Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку перевірено житлові умови позивача за адресою : АДРЕСА_1 та встановлено, що позивач фактично за вказаною адресою не мешкає, не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки позивач звільнений з військової служби за станом здоров`я і зазначені обставини, з урахуванням приписів п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абз. 1 п. 2.16, п. 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом МО України від 30 листопада 2011 року №737, не є підставою для зняття позивача з квартирного обліку за останнім місцем проходження військової служби.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд визнав незаконним рішення житлової комісії Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку від 02 лютого 2015 року, хоча на той час рішення приймалось житловою комісією Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку, а також зобов`язав поновити ОСОБА_1 в пільговому списку під тим самим номером, який існував до моменту ухвалення рішення від 02 лютого 2015 року про зняття його з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 , яка не існує з жовтня 2015 року, не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки Чернігівський зональний відділ Військової служби правопорядку є правонаступником Чернігівського зонального відділення Військової служби правопорядку, яке в свою чергу є правонаступником військової частини НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівського зонального відділу Військової служби правопорядку залишити без задоволення, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 квітня 2018 року.

Головуючий:Судді: