Справа №242/3760/17
Провадження №2/242/89/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Пирогової Л.В., секретар судового засідання Клименко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу №242/3760/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації, середнього заробітку за час затримки розрахунку,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 06.09.2017 року звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації, середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він з 10.12.1992 року працював в вагонному депо на ст. Ясинувата ДП «Донецька залізниця» на посаді підсобного робітника виробничої дільниці по ремонту та виготовленню запасних частин і деталей вагонів. 08.07.2016 року наказом ПАТ «Укрзалізниця» №303 від 15.04.2016 року та наказом №1/ос від 06.07.2016 року підприємство реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Ясинуватське вагонне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». 22.06.2017 року позивач був звільнений з підприємства згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України. Після звільнення відповідач заборгував йому заробітну плату за період роботи з березня 2017 року по червень 2017 року у розмірі 9437 грн. 11 коп., компенсацію за 14 днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 1183, 95 грн. та вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку у розмірі 2537,03 грн. Вважає, що відповідач таким чином порушив трудове законодавство, тому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість по заробітній платі за період роботи з березня 2017 року по червень 2017 року у розмірі 9437 грн. 11 коп., компенсація за 14 днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 1183, 95 грн., вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку в розмірі 2537,03 грн., та середній заробіток по день фактичного розрахунку у розмірі 7611,09 грн..

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 21 лютого 2018 року зобовязано Регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» надати суду копію наказу про звільнення ОСОБА_1 від 21.06.2017 року, довідку про розмір заборгованості по заробітній платі за березень, квітень, травень та червень 2017 року, довідку про середній заробіток, платіжну відомість про виплату заробітної плати за березень, квітень, травень та червень 2017 року, довідку про невикористану щорічну відпустку за 2017 рік, належним чином завірені копії розрахункових листів за березень, квітень, травень та червень 2017 року, а також - розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, згідно запису трудової книжки БТ-ІІ №7707940, що позивач у період з 10.12.1992 року був прийнятий до вагонного депо станції Ясинувата ДП «Донецька залізниця» на посаду підсобного робітника виробничої дільниці по ремонту та виготовленню запасних частин і деталей вагонів.

08.07.2016 року до трудової книжки БТ-ІІ №7707940 на імя ОСОБА_1. внесено запис №11 з якого вбачається, що Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Того ж дня, до трудової книжки позивача внесено запис № 12, з якого вбачається, що вагонне депо Ясинувата ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Ясинуватське вагонне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

ОСОБА_1 звільнено 22.09.2017 року, про що свідчить відповідний запис трудової книжки БТ-ІІ №7707940.

Таким чином, із наданих суду доказів вбачається та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, виданих Управлінням Пенсійного фонду України в м.Авдіївці Донецької області за формою ОК-7 вбачається, що у березні 2017 року позивачу регіональною філією «Донецька залізниця» ПАТ Українська залізниця» нарахована заробітна плата в розмірі 3446,54 грн., та за вказаний період сплачено єдиний внесок.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач, посилався на те, що відповідач заборгував йому заробітну плату за період роботи з березня 2017 року по червень 2017 року у розмірі 9437 грн. 11 коп., компенсація за 14 днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 1183, 95 грн..

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України встановлено обов'язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що практично вся залізнична мережа регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться в зоні проведення АТО, що в свою чергу значно ускладнює сполучення у межах регіональної філії «Донецька залізниця».

Безпосередньо регіональна філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться за адресою: 84404, Донецька обл., м.Лиман, вул..Привокзальна, 22. Фактичне місце роботи позивача виробничий підрозділ «Ясинуватське вагонне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» - 83001, м. Донецьк, вул.. Артема, 68. Відповідач зазначав, що саме ця обставина ускладнює проведення розрахунку з позивачем.

Також, згідно листа структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 04.04.2018 року №142/1-ДонДНД вбачається, що з 20 березня 2017 року згідно з наказом ПАТ «Українська залізниця» філії «Донецька залізниця» №384 від 15.03.2017 року та наказу Дирекції №236/ДНД від 17.03.2017 року у звязку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольній українській владі територією, та керуючись ст..ст. 34, 311 КЗпП України встановлено простой для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції: час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). З 16 березня 2017 року до Дирекції не надходили для нарахування заробітної плати документи від підприємства на якому працював позивач, а саме: табель обліку робочого часу з відмітками про фактично відпрацьований час.

Тобто у відповідача відсутня можливість перевірити та підтвердити наявність заборгованості перед позивачем по заробітній платі за період роботи з березня 2017 року по червень 2017 року у розмірі 9437 грн. 11 коп. та компенсації за 14 днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 1183, 95 грн.

Позивач в свою чергу також не надав суду жодного доказу на обґрунтування того, що він працював в період з квітня 2017 року по червень 2017 року включно та йому була нарахована заробітна плата, індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного Фонду України за даний період не містять інформації щодо проведення нарахувань заробітної плати позивачу.

При визначені розміру заборгованості по заробітній платі, суд бере до уваги відомості про застраховану особу, виданих Управлінням Пенсійного фонду України в м.Авдіївці Донецької області за формою ОК-7 на імя ОСОБА_1, а також повідомлення регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» від 05.04.2018 року №2022/291 та відомість про виплату грошей №13 за березень 2017 року, згідно з якої позивачу за березень 2017 року було частково сплачено заробітну плату у розмірі 989, 76 грн.

Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем по заробітній платі лише за один місяць - за березень 2017 року в розмірі 2456,78 грн., оскільки заробітна плата нарахована у розмірі 3446,54 та частково сплачена у розмірі 989,76 грн, про що не заперечував відповідач.

Відповідно до розяснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Що стосується позовної вимоги щодо стягнення компенсації за 14 днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 1183, 95 грн. та вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку у розмірі 2537,03 грн., суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки а ні позивачем, а ні відповідачем, не надано суду належних та допустимих доказів наявності невикористаної щорічної відпустки позивачем, за який саме період та чи передбачено умовами трудового договору виплата вихідної допомоги при звільненні та в якому розмірі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованість по заробітній платі за період роботи з березня 2017 року по червень 2017 року у розмірі 9437 грн. 11 коп., компенсація за 14 днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 1183, 95 грн., вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку в розмірі 2537,03 грн., підлягають частковому задоволенню та сума заборгованості по заробітній платі, що підлягає стягненню становить 2456,78 грн. 81 коп. з урахуванням податку.

Що стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд враховує наступне.

В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач не провів повний розрахунок з позивачем в день звільнення, має перед ним заборгованість в сумі 2456,78 грн., тобто наявні підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток працівника згідно з ч.1 ст.27 закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР визначається за правилами, закріпленими у порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Із пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100, вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абз.1 п.8 цього порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз.2 п.8 порядку)..

Відповідно до п. 2 р. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За змістом пункту 4 цього Порядку в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

В матеріалах справи відсутні відомості відносно праці та розміру нарахованої заробітної плати позивача як протягом останніх двох календарних місяців перед звільненням, так і відносно попередніх двох місяців роботи.

Так само відсутній наказ про прийом позивача на роботу, але представником відповідача надано зведену відомість на виплату заборгованості по ДП «Донецька залізниця» станом на 04.04.2018 року, з якого вбачається розмір посадового окладу ОСОБА_1 у розмірі 3099,52 грн..

Пункт 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Таким чином, розрахунок середньої заробітної плати належить проводити виходячи з посадового окладу позивача 3099,52 грн., тобто середньоденна заробітна плата позивача складе 3099,52 / 20 = 154,98 грн., де 20 - середньомісячна кількість робочих днів за травень 2017 року, що передує звільненню.

Листами Міністерства соціальної політики від 05.08.2016 № 11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік», та від 19.10.2017 р.

№ 224/0/103-17/214 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2018 рік» затверджені норми тривалості робочого часу на 2017, 2018 роки.

Час затримки розрахунку з дня звільнення 22 06 2017 року по 12 квітня 2018 року (день ухвалення рішення суду), складе 209 днів, тобто розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку буде складати 31615,92 грн. (154,98 х 20).

Але на підставі ч.2 ст.117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору.

Отже при частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Суд може зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, за таких умов: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, як належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у звязку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

З урахуванням досліджених судом доказів під час розгляду справи та враховуючи зазначені відповідачем підстави щодо несвоєчасного здійснення розрахунку по заробітній платі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 2500 грн.

Повно і всебічно зясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 89 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Як встановлено п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Оскільки позивач був звільнений на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору та у звязкаі із частковим задоволенням позову, суд виходячи з вимог ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за ставкою судового збору передбаченої Законом України «Про судовий збір» в редакції на час звернення позивача до суду, пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 152,70 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. ст. 12,13,81,259,258,263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації, середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця», що знаходиться за адресою: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, () на користь ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, квартал.БудівельниківАДРЕСА_1, заборгованість по заробітній платі у розмірі 2456 (дві тисячі чотириста пятдесят шість) грн. 78 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 2500 (дві тисячі пятсот) грн.

Суми, що підлягають стягненню, визначені без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає негайному виконанню, але не більше ніж за один місяць.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця», що знаходиться за адресою: 84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, () на користь держави судовий збір у розмірі 152 (сто пятдесят дві) грн. 70 коп.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.04.2018 року.

Суддя Л.В.Пирогова