Справа № 466/5878/16 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/783/1723/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1Р.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

05 червня 2018 року Апеляційний суд Львівської області в складі судді судової палати у цивільних справах ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Львівської міської ради, Управління державної реєстрації, з участю третьої особи: ОСОБА_5, про визнання свідоцтва недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію,-

в с т а н о в и в:

В липні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Львівської міської ради, Управління державної реєстрації, з участю третьої особи: ОСОБА_5, про визнання свідоцтва недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 квітня 2016 року приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 видав свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №499, а 13 квітня 2016 року зареєстрував право власності на квартиру №31 на вул.Замарстинівській,240 у м. Львові за ОСОБА_5, однак на день прийняття рішення державним реєстратором про видачу свідоцтва про право власності (станом на 08 квітня 2016 року) та державну реєстрацію прав та їх обтяжень (13 квітня 2016 року) діяли п»ять ухвал судів м. Львова про накладення арештів на спірну квартиру для забезпечення позовів по різних справах. З урахуванням зазначених обставин та уточнених вимог 24 жовтня 2016 року просив визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 499 від 08 квітня 2016 року виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29234178 від 13 квітня 2016 року прийнятого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_6

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 листопада 2017 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та залишено без змін рішення Шевченквіського районного суду м.Львова від 09 листопада 2018 року.

Постановою Верховного Суду від 12 лютого 2018 року залишено без задоволення касаційну скаргу ОСОБА_3, а рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 22 листопада 2017 року залишено без змін.

21 березня 2018 року особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09 листопада 2016 року. В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з оскаржуваним рішенням з тих підстав, що квартира, яка була предметом прилюдних торгів була придбана за спільні кошти подружжя, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, а тому видане нотаріусом свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та подальша реєстрація права власності за третьою особою зачіпає її права та інтереси, як дружини у спільному майні. Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що на момент проведення державної реєстрації права власності в Реєстрі були наявні записи про заборону відчуження майна, що є перешкодою для здійснення реєстратором реєстраційних дій до того часу поки такі обтяження не будуть знятими. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що підставі для відкриття арпеляційного провадження за апеляційнолю скаргою ОСОБА_2 немає, враховуючи такі вимоги процесуального закону.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), відповідно до п.9 Перехідних положень якого справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 370 ЦПК встановлений порядок розгляду апеляційної скарги, що надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи.

Частиною першої даної статті передбачено, що якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

Частиною пятою статті 370 ЦПК передбачено, що суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 листопада 2017 року постановленою у складі головуючого судді Савуляка Р.В., суддів Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф. відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09 листопада 2016 року залишено без змін (а.с.146-150 т.2).

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_2 є аналогічні аргументам апеляційної скарги ОСОБА_3, яким суд апеляційної інстанції дав оцінку в ухвалі від 22 листопада 2016 року. Зокрема в ухвалі зазначено, що наявність судового рішення про накладення арешту на спірну квартиру не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності на квартиру у випадках коли державна реєстрація права власності на нерухоме майно проводиться з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав та у випадку державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається в результаті його примусової реалізації відповідно до закону. З врахуванням того, що державна реєстрація проводилась за наявності цих двох обставин, наявність заборони відчуження майна не могла бути підставою для відмови у видачі ОСОБА_6 свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та державної реєстрації права власності на квартиру на вул. Замарстинівській,240 у м.Львові.

В постанові Верховного Суду від 12 лютого 2018 року зазначено, що суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд вірно виходив з того, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру здійснювалася з врахуванням наявності умов, визначених у п.2,3 частини четвертої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому підстав для відмови у її проведенні у державного реєстратора не було. Врахувавши, що наявність ухвал про забезпечення позову у інших справах не може бути підставою для відмови у видачі ОСОБА_6 свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів та державної реєстрації права власності на квартиру, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити на підставі ч.5 ст.370 ЦПК України.

Керуючись ч.5 ст.370 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 09 листопада 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання , може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку передбаченому ст.ст.389-391 ЦПК України.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_1