Справа № 502/1499/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

за наявними у справі матеріалами

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах фізичної особи підприємця ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про

відшкодування збитків в порядку регресу

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в інтересах фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Кілійського районного суду 22.08.2018 року з позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків в порядку регресу. Обґрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача посилається на те, що10 червня 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно страхова компанія» та ОСОБА_4 було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1125759. Відповідно до даного Полісу була застрахована цивільно правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ГАЗ», державний реєстраційний номер «ВН 2447 АМ». 06.06. 2015 року о 03 год. 40 хв. в с. Ліски Кілійського району по вул. Леніна, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ГАЗ» ГАЗ», державний реєстраційний номер «ВН 2447 АМ» з явними ознаками алкогольного спяніння, допустив зіткнення з припаркованим транспортним засобом «Renault Master», державний номер «ВН 8630 ЕМ», що належить ОСОБА_5. Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Renault Master», державний реєстраційний номер «ВН 8630 БМ», було завдано механічні пошкодження, а власнику - матеріальні збитки. Відповідно до Постанови Кілійського районного суду Одеської області 18.06.2015 року по справі № 502/1168/15-п та постанови Кілійського районного суду Одеської області від 19.06.2015 року по справі № 502/1167/15-п відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Renault Master», державний номер «ВН 8630 ЕМ», - ОСОБА_5 - звернувся до страховика - ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АІ/1125759. На підставі страхового акту ОЦ/029/000/15/0037 від 30.09.2015 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування у звязку з пошкодженням автомобіля «Renault Master», державний номер «ВН 8630 ЕМ», в розмірі 7 962,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №608 від 30.09.2015 року. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 30 вересня 2015 року, що підтверджується платіжним дорученням №608 від 30.09.2015 року. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. 03.08.2018 року, між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір №03/08/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АІ/1125759 від 10.06.2014 року. Враховуючи вказане, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу.

Ухвалою судді від 12 вересня 2018 року відкрито провадження у справі призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони.

Відповідач надав відзив, якому зазначив, що на його думку зазначені вимоги не підлягають задоволенню, з тієї причини, що він після ДТП на місці розрахувався з позивачем у розмірі 700 доларів США, однак останній взявши гроші шахрайським шляхом обманув його та страхову контору та на теперішній час, хоче вдруге стягнути гроші. Зважаючи на зазначене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача надав клопотання, згідно якого, просив розглядати справу за його відсутності та відсутності позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до постанови Кілійського районного суду Одеської області 18.06.2015 року по справі № 502/1168/15-п та постанови Кілійського районного суду Одеської області від 19.06.2015 року по справі № 502/1167/15-п ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі страхового акту ОЦ/029/000/15/0037 від 30.09.2015 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування у звязку з пошкодженням автомобіля «Renault Master», державний номер «ВН 8630 ЕМ», в розмірі 7 962,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №608 від 30.09.2015 року.

14.12.2015 р. ПрАТ «УПСК» направила ОСОБА_3 вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу.

03.08.2018 року, між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 укладено Договір №03/08/2018 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.

При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права:

У відповідності до статті 1187 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки), джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За правилами ст. 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитори має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 6 Закону України Про страхування визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно ст. 27 Закону України Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У відповідності до п. а ст. 38.1.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до страхувальника, який скоїв ДТП, якщо останній керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд визнає, що до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу), щодо фактично понесених витрат до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача, тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК, ст. ст. 11, 625, 1187, 1191 ЦК України, Закону України «Про страхування», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути в порядку регресу з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ 951104 виданий Кілійським РС ГУДМС України в Одеській області, 07.04.2015 р., зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_2, (р/р 3840 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування в розмірі 7962,02 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ 951104 виданий Кілійським РС ГУДМС України в Одеській області, 07.04.2015 р., зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_2, (р/р 3840 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) 704,80 гривень судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ 951104 виданий Кілійським РС ГУДМС України в Одеській області, 07.04.2015 р., зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_2, (р/р 3840 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 320649) 1000 гривень за витрати на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6