Ухвала

Іменем України

17 травня 2018 року

м. Київ

справа № 158/1794/17

провадження № 61-20236ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області у складі головуючого судді Костюкевича О. К., від 07 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Волинської області у складі колегії суддів: Русинчука М. М., Федонюк С. Ю., Осіпука В. В., від 12 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він протягом 2015-2016 років на підставі усного договору купівлі-продажу реалізував відповідачу ОСОБА_4 сільськогосподарську продукцію у вигляді поголів'я свиней на загальну суму 345 000 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідач ОСОБА_4 прийняв поставлений йому товар, проте відмовляється добровільно повернути кошти за нього. Факт заборгованості за договором купівлі-продажу відповідач не заперечує, про що власноручно 23 лютого 2017 року написав розписку та зобов'язався повернути позивачу вказану суму грошових коштів до 02 квітня 2017 року.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_6 просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь заборгованість за договором купівлі-продажу в розмірі 345 000 грн., а також судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в розмірі 3 450 грн.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором купівлі - продажу у розмірі 345 000 грн.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року і передати справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами було порушено вимоги статті 263 ЦПК України, якими передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законними і обґрунтованими. Також вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій необ'єктивно оцінили докази у справі, надаючи перевагу твердження позивача та ігноруючи обґрунтування відповідача. Вважає, що належними і допустимими доказами не було доведено укладення договору купівлі-продажу з розстроченням платежу.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Місцевим судом встановлено, що згідно копії розписки від 23 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_4 зобов'язувався повернути ОСОБА_6 345 000 грн. в строк до 02 квітня 2017 року.

З наявного в матеріалах кримінального провадження № 0000068 від 04 березня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України, по факту заволодіння шляхом обману грошовими коштами, що належать ОСОБА_6, протоколу допиту свідка ОСОБА_4 від 17 березня 2017 року. Місцевим судом встановлено, що останній в 2016 році купив у ОСОБА_6 за усною домовленістю 100 голів свиней на суму 345 000 грн. для подальшої їх здачі в ковбасний цех в м. Кузнецовськ ОСОБА_7, який робив йому замовлення на поставку свиней. З 20 лютого 2017 року він перестав співпрацювати з ОСОБА_7 по тій причині, що останній з ним не розрахувався за поставлених свиней, у зв'язку з чим він залишився винний ОСОБА_6 та іншим людям. ОСОБА_4 у своїх показаннях також зазначив, що не має фінансової спроможності віддати борги, однак по мірі надходження фінансових ресурсів має намір розрахуватися з людьми.

Постановою про закриття кримінального провадження від 29 березня 2017 року Рожищенським відділенням поліції Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області кримінальне провадження №0000068 від 04.03.2017 року закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції факт придбання відповідачем ОСОБА_4 свиней у позивача ОСОБА_6 підтвердили допитані в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Довідкою Руднянської сільської ради Рожищенського району Волинської області від 18 серпня 2017 року № 556 підтверджено що, згідно даних статистичного обліку Руднянської сільської ради ОСОБА_6 є власником приміщення для відгодівлі свиней, в якому з 2007 року утримує та розводить свиней.

У відповідності до частини першої статті 201 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частинами першою та другою статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Встановивши, що між сторонами спору склалися зобов'язальні відносинина підставі укладеного в усній формі договору купівлі - продажу, в яких позивач є продавцем, а відповідач покупцем, і останній за поставлений йому позивачем товар не розрахувався, у зв'язку з чим виник борг в розмірі 345 000 грн., який відповідачем, як вбачається з наявних у справі доказів, визнавався, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення такої заборгованості з відповідача на користь позивача.

Невиконання в даному випадку контрагентом ОСОБА_4 своїх зобов'язань та відсутність у останнього необхідних коштів не звільняє його від виконання зобов'язання (стаття 617 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 217 ЦК України недодержання сторонами в письмової форми правочину не має наслідком його недійсність, а заперечення однією із сторін факту вчинення такого правочину або оспорювання окремих його частин може доводитись письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу і невиконання його умов відповідачем доведено письмовими доказами: розпискою і протоколом допиту ОСОБА_4 в якості свідка у кримінальному провадженні.

Доводи касаційної скарги не спростовують наявність грошового зобов'язання ОСОБА_4 перед ОСОБА_6 та його розміру, визначеного судами.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аргументи касаційної скарги не дають підстав для виникнення сумнівів у правильності застосування судами апеляційної та першої інстанцій норм матеріального права, а також дотриманні норм процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддівдійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2017 року, постанову Апеляційного суду Волинської області від 12 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором купівлі - продажувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта