АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження в апеляційній інстанції №22-ц/796/2851/2018
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2018 року Апеляційний суд м. Києва в складі:

судді - доповідача: Білич І.М.

суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Довгопола А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» Шевченка АндріяМиколайовича на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року постановлену під головуванням судді Деснянського районного суду міста Києва Грегуль О.В.

у справі № 754/21187/13-ц за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» ( далі - ПАТ «Родовід Банк») на бездіяльність головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Бойченко Світлани Валеріївни, заінтересована особа: ОСОБА_3.

в с т а н о в и л а:

У вересні 2017 року ПАТ «Родовід Банк » звернулось до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бойченко С.В. Посилаючись на бездіяльність державного виконавця та відсутність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу, просив: визнати бездіяльність головного державного виконавця незаконною, скасувати постанову головного державного виконавця від 09.06.2017 року та вирішити питання про продовження виконавчих дій у виконавчому провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.01.2018 року відмовлено у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» Шевченко А.М. подано апеляційну скаргу, де ставилось питання про її скасування та постановлення нової ухвали про задоволення скарги. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню в даних спірних відносинах, а саме п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», факт порушення виконавцем норм чинного законодавства судом проігноровано. Апелянт зазначає, що судом не досліджено обставин, що мають істотне значення для належного розгляду та правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 8 ч.1 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці ( відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року 1402 - VIIIапеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним, справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи в судове засідання не з'явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили ( а.с. 98 -100).

Колегія суддів вважає за можливе заслухати справу у їх відсутність в силу вимог ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом при розгляді справи було встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05.08.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.10.2015 року, позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено частково. На виконання рішення, Деснянським районним судом м. Києва 12.09.2014 року, був виданий виконавчий лист № 2-4394/14 про солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Бойченко С.В. від 20.04.2016 року було відкрито провадження у справі про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» грошових коштів.

Постановою головного державного виконавця Бойченко С.В. від 09.06.2017 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, оскільки стягнути кошти не виявилось можливим, інформація про джерела доходів відсутня, майно що належить боржнику не розшукано.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з наявних у виконавчому провадженні документів, що свідчили про вчинення державним виконавцем дій які вказували на неможливість виконання, оскільки інформація про джерела доходів відсутня, майно що належить боржнику не розшукано. За відсутності в скарзі доказів, які б спростували підстави повернення суд вважав дії головного державного виконавця правомірними. При цьому роз'яснивши скаржнику, що згідно з ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що головним державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документу стягувачу було порушено вимоги ст. ст. 10,18 Закону України «Про виконавче провадження» чим суттєво зашкоджено процесу виконання виконавчого провадження, а саме: не здійснено усі необхідні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження»., на думку колегії суддів не ґрунтується на матеріалах справи та нормах діючого законодавства.

Так матеріали справи свідчать проте, що після відкриття виконавчого провадження головним державним виконавцем проводився цілий комплекс дій направлених на встановлення майна боржника передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме:

- було надано запити та отримані відповіді Державної податкової служби України, щодо номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах. За якими боржник, як платник податків на обліку в органах ДПС не перебуває. Також у ДПС України відсутня інформація щодо боржника про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО;

- згідно відповіді ГУ ПФУ у м. Києві боржник на обліку в ПФУ не перебуває та пенсію не отримує;

- згідно відповіді УДАЇ м. Києва за боржником транспортних засобів не зареєстровано;

- згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні;

- згідно з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідного майна за боржником не зареєстровано;

- також головним державним виконавцем складено акт від 20.04.2017 з виходом за адресою : АДРЕСА_1 та зазначено, що боржника та його майна не розшукано;

Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, виконавче провадження припиняється, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Крім того, п. 5 ст.37 даного Закону встановлено, що припинення виконавчого провадження з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 372, 376,381-383, 384, 387 ЦПК України, п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України в редакції Закону № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року, п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» Шевченка Андрія Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2018 року.

Суддя - доповідач:

Судді: