Провадження №2/760/6850/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2018 року Солом'янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Гаєвської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

04.12.2017 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2, що був зареєстрований 17 серпня 2002 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1029, посилаючись на те, що 17.08.2002 р. між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб.

Під час шлюбу були народжені діти, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 р. народився ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_3 р. народився ОСОБА_4. Проте, біологічним батьком дітей він не являється, але з його згоди у свідоцтвах про народження обох дітей батьком було вказано саме його - ОСОБА_1.

Спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин.

З 2009 р. вони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини припинено з цього часу, спільного господарства не ведуть.

Позивач вважає, що шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного з них та інтересам дітей.

Ухвалою суду від 12.12.2017 р. у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Під час розгляду справи в судовому засіданні відповідачем надано копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору сторін є розірвання шлюбу.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 уклали шлюб 17 серпня 2002 р., що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1029. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_1, дружини - ОСОБА_5.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 19.04.2018 р. (повторно), та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 04.03.2017 р.

Звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, через протилежні погляди на спосіб життя та сімейний побут, через відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин.

З 2009 р. вони проживають окремо, фактичні шлюбні відносини припинено з цього часу, спільного господарства не ведуть.

Під час розгляду справи встановлено, що у сторін народилася дитина - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої зазначений ОСОБА_1, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого Солом'янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 03.11.2018 р.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з ч. 2ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року. Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв'язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: 1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 2) відсутній предмет спору; 3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; 4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом; 5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом; 6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу; 7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи встановлено, що у відповідача 25.04.2018 р. народився син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком якої записаний ОСОБА_1, позивач у справі. Доказів того, що батьківство щодо малолітнього ОСОБА_5 визнано іншою особою, або є рішення суду про виключення ОСОБА_1, як батька, з актового запису про народження дитини, позивачем не надано, справа підлягає закриттю, оскільки позивачем позов пред'явлений до досягнення дитиною одного року, що є безумовною перешкодою для розірвання шлюбу між подружжям.

Разом з цим, суд роз'яснює позивачу, що закриття провадження у справі не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав, у зв'язку зі зміною обставин, зазначених у вказаній нормі закону.

Керуючись ч. 2 ст. 110 СК України, ст.ст. 255, 260-261, 352-354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Роз'яснити позивачеві, що закриття провадження у справі не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав, у зв'язку зі зміною обставин, зазначених у ст. 110 СК України.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.