ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/7210/16-ц

провадження № 22-ц/781/518/18

Головуючий у суді І-ї інстанції Павелко І.Л.

Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

секретар судового засідання Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення збитку, та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору по ремонту бензопили,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до приватного підприємця ОСОБА_3 про стягнення суми матеріальних збитків у розмірі 1450 грн., а також 3% від суми виконаних робіт за весь час прострочення виконання зобов'язань в сумі 9562,50 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що в жовтні 2015 року він звернувся до відповідача, який займається ремонтом побутової техніки, з проханням відремонтувати бензопилу марки «Homelite 4518», яку придбав в квітні 2013 року. За його згодою відповідач замінив основні деталі двигуна бензопили, які коштували 850 грн. Позивач не зміг скористатися бензопилою, скільки вона не працювала належним чином. Протягом тривалого часу він неодноразово звертався з вимогою полагодити прилад або надати інший інструмент до відповідача, спочатку останній обіцяв, а потім відмовився залагоджувати дану проблему.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивачем ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. Зазначено, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Посилається на те, що ст. 205 ЦК він уклав з відповідачем усний договір на ремонт бензопили. При усній формі договір вважається укладеним, якщо особа, якій було зроблено пропозицію, заявить про її прийняття. Підприємець не мав права відмовитися від укладання договору за наявності у нього можливостей надання позивачу послуг в ремонті бензопили. Майстерня відповідача спеціалізувалася на ремонтах бензопил і електроприладів на Європейському ринку в м. Кропивницький. Це не було враховано судом при ухваленні оскарженого рішення.

Сторони в засідання апеляційного суду не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ) передбачено, що неявка сторін та інших осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року, який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно підпункту 9 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIІІ під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: и мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах.

За змістом викладених у позовній заяві обставин, ОСОБА_2 у жовтні 2015 року звертався до відповідача, який займається ремонтом побутової техніки, з проханням відремонтувати бензопилу марки «Homelite 4518», придбану в квітні 2013 рок у приватного підприємця ОСОБА_4 За домовленістю між ними в ході ремонту були замінені основні деталі двигуна бензопили, за що позивач оплатив 850 грн. Проте бензопила не працювала належним чином. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою полагодити, або надати інший інструмент, проте йому було відмовлено.

Ст. 866 ЦК України передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відсутність у замовника цього документа не позбавляє його права залучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов. Але позивач клопотань про допит свідків не заявляв.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачем не надано належних і допустимих доказів про надання відповідачем як підприємцем послуг по ремонту техніки.

Враховано, що у справах про захист прав споживачів доказуванню підлягає: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача.

Про факт придбання, замовлення товарів (послуг) у звичайний спосіб засобом доказування є розрахунковий документ - квитанція, товарний чи касовий чек, квиток, талон та ін. (п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів"); письмовий правочин; стосовно товару, на який встановлено гарантійний строк, - технічний паспорт чи інший документ, що його замінює, з позначкою про дату продажу (п. 11 ст. 8 Закону).

Вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ.

Таким чином, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача.

При вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв'язку з недоліками товару (робіт, послуг), суду належить виходити як із загальних положень Закону або статей ЦК, так і зі спеціальних норм законодавства, а також з умов укладеного сторонами договору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо її заподіяння було небезпечне для життя і здоров'я людини.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач документально не підтвердив факт надання йому послуг з ремонту побутової техніки відповідачем та спричинення збитків. Вимоги про відшкодування моральної шкоди та неустойки є похідними, підстави для їх задоволення також не встановлені.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України (2004 р. в редакції на час розгляду справи судом першої інстанції) та ст. 81 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем на підтвердження доводів позову та апеляційної скарги надано ксерокопію розрахункової квитанції серії АААС №003498 від 04.04.2013 року (а.с.3,72), в якій вказано назву товару «Homelite 4518» та вартість 1600 грн., з печаткою ФОП ОСОБА_4, дана квитанція підтверджує лише факт придбання бензопили.

Вказаний документ не є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження обставин, викладених у позовній заяви щодо виникнення договірних правовідносин між сторонами у справі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, тому відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Апеляційний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення (постанову) складено 19 березня 2018 року.

Головуючий: С.М. Єгорова

Судді: О.Л. Дуковський

Л.М. Дьомич