Справа № 350/675/17
Провадження № 2/350/33/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2018 р. смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

при секретарі Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Рожнятів заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Максиміва І.В. у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Петранківської сільської ради, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, державного реєстратора Рожнятівської селищної ради про скасування рішень та визнання права власності на земельну ділянку за давністю володіння,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищевказана справа.

23.05.2018 року від позивача по справі ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Максиміва І.В., яку мотивує тим, що головуючий по справі є упередженим у результатах судового розгляду, оскільки неодноразово відмовляв у задоволенні клопотань про витребування доказів, призначення експертизи, які мають важливе значення для судового розгляду та вчиняє дії, спрямовані на унеможливлення винесення законного та справедливого рішення, а тому в неї виникає сумнів щодо неупередженості та об'єктивності судді при прийнятті рішення. Просить заяву задоволити.

З ініціативи суду, для з'ясування питань, що ставляться у заяві про відвід, було призначено судове засідання на 11.06.2018 року з повідомленням учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання на 11.06.2018 року не з'явилася, направила суду заяву про розгляд заяви про відвід у її відсутності, заяву підтримує повністю.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, раніше подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

За таких обставин, суд вважає за можливе судове засідання провести у відсутності сторін у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяву про відвід вважає, що у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити виходячи з наступного.

Підстави для відводу визначені ст. 36 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

За ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Пункт 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» передбачає, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі № 5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Разом з тим, суд вважає, що посилання заявника на наявність підстав для відводу судді не є обґрунтованими та підтвердженими відповідними доказами, у зв'язку з чим заява про відвід судді є необґрунтованою та підлягає вирішенню іншим суддею, визначеним в порядку ст. 33 ЦПК України, а провадження у справі підлягає зупиненню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 36-40, ст. 252 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Вважати заявлений відвід необґрунтованим.

Передати заяву про відвід для розгляду іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Провадження по справі зупинити до вирішення питання про відвід.

Ухвала в частині зупинення може бути оскаржена до апеляційного суду шляхом подачі в п'ятнадцятиденний строк апеляційної скарги, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Максимів І.В.