ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/774/18 Справа № 192/1746/17 Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Деркач Н.М.

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Садівничого товариства «Елуа» на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року та на додаткове рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Елуа», третя особа - ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, визнання рішення незаконним та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до СТ «Елуа», третя особа - ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, визнання рішення незаконним та стягнення моральної шкоди, неодноразово уточнюючи позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона має у власності приватизовану земельну ділянку та будівлю, яка знаходиться за адресою: с. Василівка, Солонянського району, Дніпропетровської області, ділянка НОМЕР_1. Вона є членом СТ «Елуа». Згідно ЗУ «Про об'єднання громадян», постачальником електроенергії до її будівлі, є відповідач. 05 серпня 2017 року, відповідач без жодних попереджень, припинив енергопостачання до належної їй будівлі.

Враховуючи викладене, позивач просить зобов'язати відповідача відновити електропостачання на її садовій ділянці НОМЕР_1, визнати рішення відповідача про виключення позивачки з членів садівничого товариства, незаконним, та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати понесені нею при зверненні з позовом до суду.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року позов ОСОБА_1 до СТ «Елуа», третя особа - ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, визнання рішення незаконним та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Зобов'язано СТ «Елуа» відновити електропостачання до садової ділянки № 15 у СТ «Елуа», що належить ОСОБА_3

Стягнуто з СТ «Елуа»на користь ОСОБА_1 1000 грн. моральної шкоди та 1280 грн. судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року стягнуто з СТ «Елуа» на користь ОСОБА_1, витрати на правничу допомогу адвоката, що сплачена в розмірі 11 100 гривень 00 копійок та підлягає сплаті в розмірі 11 453 гривні 60 копійок, а всього в розмірі 22 553 гривні 60 копійок та витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги в розмірі 106 гривень 80 копійок.

Не погодившись з рішеннями суду, СТ «Елуа» звернулось до суду з апеляційними скаргами, в яких просить рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга на рішення суду від 12 липня 2018 року не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга на додаткове рішення суду від 20 вересня 2018 року підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №21936569 від 20 лютого 2009 року, виданого товариством з обмеженою відповідальністю «Абріс», право власності на садовий будинок в с. Василівна, садове товариство «Елуа», ділянка НОМЕР_1, Солонянського району, Дніпропетровської області, зареєстровано за ОСОБА_1 (Т. 1 а.с. 48).

Як випливає з державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 22 листопада 2010 року виданого на підставі договору купівлі-продажу приватизованої земельної ділянки серії ВМВ №816365, реєстр №325 від 30 січня 2009 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка НОМЕР_1 садового товариства «Елуа» для ведення садівництва, площею 0, 1000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована на території Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (Т. 1а.с. 43).

Згідно копії членської книжки «Садовода», виданої Дніпропетровською обласною радою садівничих товариств, з 20 липня 2008 року ОСОБА_1, є членом садового товариства «Елуа», та як член товариства сплачує членські внески (Т. 1 а.с. 49-56).

Згідно актів від 27 серпня 2016 року,03 вересня 2016 року, під час перевірки земельних ділянок №№ 14, 15, було встановлено, що при перевірці правильності підключення електричного лічильника на ділянках №№ 14, 15 (загальне домоволодіння: один будинок на дві ділянки, обидві ділянки огороджені парканом, на обидві ведеться одна книжка на сплату членських внесків) власниками являються ОСОБА_4, та ОСОБА_1 (Т. 1 а.с. 219, 220).

Відповідно до протоколу № 010417 від 01 квітня 2017 року загальних зборів товариства, прийнято рішення, що ділянки, що мають борги по оплатам відключаються від споживання електропостачання незалежно від оплати за електроенергію. Винесено попередження ОСОБА_1 про борг за полив в 2015, 2016 роках - 14-15 ділянки - за 1 ділянку (Т. 1 а.с. 193-194).

Як вбачається зі списку власників земельних ділянок на відключення від електропостачання, які мають заборгованість, власник земельної ділянки НОМЕР_1, ОСОБА_1, має заборгованість в розмірі 1011 грн. (Т.1 а.с. 198). Будь-яких реквізитів дати чи посилання на те, що цей список є додатком до будь-якого протоколу, або підпису уповноважених осіб даний список не має.

Відповідно до протоколу № 030617 від 03 червня 2017 року розширеного засідання правління відповідача, прийнято рішення, що ділянки, що мають борги по оплатам відключаються від споживання електропостачання незалежно від оплати за електроенергію (Т. 1. а.с. 200).

Згідно акту від 05 серпня 2017 року комісія з чотирьох членів СТ «Елуа» склали акт про відключення ділянки № 15 від електропостачання. Відомостей про те, що відключення проводилось в присутності власника ділянки немає. (Т. 1 а.с. 221).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно виходив з протиправного відключення позивачки відповідачем від електропостачання без прийняття відповідного рішення правлінням відповідача в порушення встановленого Статутом порядку, а також з того, що в судовому засіданні достовірно встановлено факт неправомірного відключення ділянки позивачки від електропостачання, тому суд вважав, що позивачка отримала моральні страждання, у зв'язку з такою протиправною поведінкою відповідача проти неї.

Доводи апеляційної скарги СТ «Елуа» про те, що судом першої інстанції неправомірно та необґрунтовано задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються вимогами законодавства, статуту даного товариства та правилами користування електричною енергією, які були наведені у рішенні суду першої інстанції.

Посилання скаржника на те, що рішенням загальних зборів товариства від 01 квітня 2017 року було прийнято рішення про відключення позивачки від електропостачання є безпідставним, оскільки згідно зазначеного протоколу таке рішення не приймалось, а є лише посилання на застереження про відключення ділянок від електропостачання незалежно від наявності оплати за електропостачання, а ОСОБА_1 винесено попередження за наявність заборгованості, тобто застосовано міру впливу у виді попередження. Крім цього, п. 7.5. Статуту передбачає, що рішення про застосування міри впливу приймає правління товариства, але будь-яких рішень про застосування відносно позивачки міри впливу правлінням товариства суду не надано.

Твердження скаржника про те, що позивачка станом на 01 квітня 2017 року мала заборгованість в сумі 1011 грн. не приймаються до уваги, оскільки як повідомила сама представник відповідача, дана заборгованість нарахована за дві ділянки №№ 14, 15, і яка сума заборгованості саме за ділянкою НОМЕР_1 представник відповідача повідомити суду не змогла.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених неювимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо додаткового рішення суду від 20 вересня 2018 року, колегія суддів вважає за необхідне його скасувати та розподілити витрати на допомогу адвоката наступним чином.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом ОСОБА_5 надано суду Звіти про надання правової допомоги та відповідні Розрахунки до таких звітів (а.с.67-78), якими підтверджено що 30 травня 2018 року ним надано професійну правничу допомогу на суму 9 514 гривень 80 копійок, 04 червня 2018 року - на суму 3 524 гривні, 16 липня 2018 року - на суму 9 514 гривень 80 копійок, а всього на суму 22 553 гривні 60 копійок, з яких 5 000 гривень було сплачено позивачкою готівкою, на підтвердження чого надано квитанцію (а.с.77), та 1 300 грн. та 2 100 грн. - безготівковими коштами, згідно квитанцій (а.с.78а,78б).

Згідно вимог ст.ст. 133-142 ЦПК України, здійснюється розподіл судових витрат, які понесено сторонами, тобто ті, які вже відбулися.

Враховуючи викладене, заявником надано докази про понесення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 5000 грн. + 1300 грн. + 2100 грн. = 8 400 грн., про що свідчать відповідні оригінали квитанцій. Щодо інших витрат, то такі не підлягають стягненню, оскільки не підтверджені належними та допустимим доказами.

Крім того, адвокатом було здійснено витрати на поштові відправлення процесуальних документів у розмірі 106,80 грн., проте вони не підлягають стягненню, оскільки не відносяться до судових витрат.

В той же час адвокат ОСОБА_5 не довів суду здійснення ним витрат на пальне в розмірі 1 040 гривень, у зв'язку з тим що не надав суду доказів використання свого автомобіля для явки до суду та доказів вартості пального.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з Садівничого товариства «Елуа» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката, що сплачена в розмірі 8 400 гривень 00 копійок, частково задовольнивши заяву адвоката ОСОБА_5

Враховуючи викладене, апеляційна скарга на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції залишенню без змін, а апеляційна скарга на додаткове рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року підлягає задоволенню, а додаткове рішення скасуванню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 376 ЦПК України, ч.ч.3-6 ст.147 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Садівничого товариства «Елуа» на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2018 року - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Садівничого товариства «Елуа» на додаткове рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року - задовольнити.

Додаткове рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року - скасувати.

Стягнути з Садівничого товариства «Елуа» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу адвоката, що сплачена в розмірі 8 400 гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: Н.М. Деркач

Л.О. Каратаєва

І.Ю. Ткаченко