ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача КрижанівськоїГ.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року, ухваленого в складі судді Клочко І.В. (повний текст рішення суду складений 23.07.2018),-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги обґрунтували тим, що 03.05.2016 о 21:20 год. на трасі Десна-Вишгород-Київ між населеними пунктами Хотянівка та Осещина Вишгородського району Київської області відбулось зіткнення автомобілів НОМЕР_1, яким керував позивач ОСОБА_2, та «Мерседес-Бенц 313», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_4, який залишив місце ДТП та не надав допомоги постраждалим водію та пасажиру автомобіля «Шевролє Авео».

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, в результаті якої завдано тілесних ушкоджень позивачу ОСОБА_2 та пасажиру автомобіля ОСОБА_3, яка була з місця ДТП госпіталізована до лікарні у м. Вишгород Київської області.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 08.02.2017 встановлено вину ОСОБА_4 у вчиненні даної ДТП.

На момент ДТП цивільна відповідальність відповідача застрахована не була.

Справа № 754/13061/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1208/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Клочко І.В. .
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
З огляду на викладене, позивачі просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 суму завданої майнової шкоди у розмірі 120 801,90 грн. та суму завданої моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., яка складається з рівних частин по 25 000 грн. за пошкодження автомобіля і за спричинення йому ушкодження здоров'я в результаті ДТП; стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 суму завданої майнової шкоди від ушкодження здоров'я в результаті ДТП в розмірі 6 090,14 грн. та суму завданої моральної шкоди від ушкодження здоров'я, в розмірі 40 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму завданої майнової шкоди в розмірі 120 801, 90 грн. та суму завданої моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму завданої майнової шкоди від ушкодження здоров'я в результаті ДТП в розмірі 6 090, 14 грн. та суму завданої моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказував, що не згоден з рішенням суду в частині стягнення суми відшкодування в розмірі 120 801, 09 та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн., оскільки судом взято до уваги звіт про оцінку транспортного засобу, складений оціночною компанією ТОВ «Сател Груп», який не містить жодного посилання на те, що вказаний звіт складений для подання до суду та, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Також посилався на те, що даному звіту більше одного року, а відтак його актуальність викликає сумніви.

Щодо стягнення моральної шкоди, зауважив, що суд керувався виключно внутрішнім переконанням. Вважав, що судом не надано оцінку характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, не враховував стан здоров'я потерпілої.

Враховуючи наведене, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати частково, в задоволенні вимог про стягнення завданої майнової шкоди в розмірі 120 801,09 грн. відмовити повністю, розмір відшкодування моральної шкоди просив зменшити.

В судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник позивачів проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи,03.05.2016 близько о 21 год. 20 хв. на трасі Десна-Вишгород-Київ між населеними пунктами Хотянівка та Осещина Вишгородського району Київської області відбулось зіткнення автомобілів НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, та «Мерседес-Бенц 313», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням відповідача ОСОБА_4

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 08.02.2017 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_3, належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля НОМЕР_4, є відповідач ОСОБА_4 (а.с. 41).

Відповідно до звіту №5406/05/16 про оцінку транспортного засобу вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Шевролє Авео», становить 117 543,60 грн. (а.с. 9-36).

Крім того, за проведення автотоварознавчої експертизи позивачем було сплачено вартість послуг суб'єкта оціночної діяльності в розмірі 838,30 грн., було понесено витрати, пов'язані з транспортуванням автомобіля з місця ДТП до штрафмайданчика тимчасового утримання в розмірі 760 грн., а також витрати, пов'язані з його утриманням на штрафмайданчику тимчасового утримання в розмірі 1660 грн.(а.с. 37-38).

Також позивачами витрачено кошти на діагностування та лікування внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих при ДТП, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. (а.с.46-55).

Позивачем ОСОБА_3 були понесені витрати на діагностування та лікування в розмірі 6090,14 грн., що підтверджується копіями рахунків та чеків(а.с. 56-59).

На момент вчинення ДТП цивільна відповідальність ОСОБА_4 застрахована не була.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності вимог позивачів та наявності правових підстав для стягнення із відповідача суми майнового відшкодування та моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положення ст. 1166ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки судом встановлено безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача під час керування автомобілем та шкодою нанесеною автомобілю позивача, наявні правові підстави для відшкодування останньому завданої майнової шкоди.

При цьому розмір відшкодування визначений судом є обґрунтованим та таким, що відповідає наданим позивачем доказам щодо підтвердження заявлених позовних вимог.

Так, матеріали справи містять звіт про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Шевролє Авео» становить 117 543,60 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом взято до уваги звіт про оцінку транспортного засобу, який не є належним доказом вартості матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, з огляду на положення ст. 106 ЦПК України, колегією суддів відхиляються, оскільки оцінка транспортного засобу проводилася відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна.

Також не заслуговують уваги доводи відповідача щодо актуальності складеного звіту, з огляду на те, що стороною відповідача не надано до суду будь-якого висновку або звіту на спростування доказів, що були надані позивачем до суду першої інстанції, а відтак наявний в матеріалах справи звіт про оцінку майна є єдиним належним доказом на підтвердження завданої шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду щодо визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає також: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Посилання відповідача на те, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачам суд керувався виключно внутрішнім переконанням є безпідставними.

Слід зазначити, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження завданої діями відповідача моральної шкоди, що полягала у фізичному болю від отриманих тілесних ушкоджень, які призвели до погіршення стану здоров'ята тривалого лікування.

Також судом надано оцінку факту наявності психологічногостресу,викликаного вчиненням ДТП та часу необхідного для реабілітації після тривалого лікування.

Враховуючи викладене, при встановленні обставин справи та ухваленні рішення, судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 13 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді