Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року м. Волноваха

Волноваський районній суд, Донецької області в складі:

головуючого - судді Писанець Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Метьолкіної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Волноваський районний відділ Державної міграційної служби у Донецькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

14.05.2018 року позивач звернулася до суду із вказаною заявою. Посилалася на те, що вона відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане 19.03.1996 року Бюро по приватизації держжилфонду при новотроїцькій селищній раді Волноваського району Донецької області, на підставі розпорядження (наказу) від 19.03.1996 року за № 921, позивачці на праві власності належала ? частка квартини № 6 за адресою мікрорайон Південний, смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області. 15.12.2017 року між позивачкою та ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір дарування на ? часток квартини № 6 за вказаною вище адресою. За умовами цього договору дарувальники передали у власність позивачки ? частки зазначеної квартири, які належали їм на праві власності. На момент укладення договору у вказаній квартирі був зареєстрований ОСОБА_2 ,з яким вона погодила, що він добровільно зніметься з реєстраційного обліку одразу ж після укладення договору, однак до теперішнього часу відповідач не знявся з реєстраційного обліку. Крім цього, відповідач не здійснює плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, вказані витрати несе позивач в повному обсязі. Особистих речей відповідача у зазначеному будинку не має.

Вказує, що відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України та ч. громадяни, , які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Між позивачем і відповідачем не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж порядок встановлений законом.

Оскільки відповідач у будинку не проживає без поважних причин більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті, вважає що він втратив право користування вказаним житлом.

Отримання рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-ІV, так як кількість зареєстрованих осіб впливає на розмір оплати за комунальні послуги та оформлення субсидії, у звязку з чим була вимушеназвернутися до суду.

Позивачка в судове засідання не зявилася, але подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення по справі заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, що вбачається з почтового повідомлення про отримання судової повістки, про причину неявки суд не інформував, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін, з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видане 19.03.1996 року Бюро по приватизації держжилфонду при новотроїцькій селищній раді Волноваського району Донецької області, на підставі розпорядження (наказу) від 19.03.1996 року за № 921, зареєстрованого БТІ м. Волноваха 28.03.1996 року номер запису 2039 в книзі П-2, ОСОБА_5 є власником квартини № 6 будинку № 6, розташованого у м-н Південний смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області.

Згідно договору дарування ? часток квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 1422 та який посвідчено державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, вбачається, що ОСОБА_1 у відсутність було передавно3/4 частки квартири № 6 будинку № 6, розташованого у м-н Південний смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області.

Відповідно до ст. 386 ЦК України Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивачка є власником квартири № 6 будинку № 6 розташованого у м-н. Південний смт. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області, який належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло та відповідно договору дарування від 15.12.2017 року.

Відповідач по даній справі зареєстрований у квартирі, яка належить позивачці та з 2011 року відповідач у зазначеній квартирі не мешкає.

Враховуючи, що відповідач добровільно залишив будинок і не мешкає у ньому без поважних причин більше одного року, його особистих речей і спального місця в будинку не має, не знявся з реєстрації, до суду за викликом не зявився, заперечень не надав, що дає право суду визнати, що він перешкоджає позивачці як власниці житла користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання стягнення судових витрат позивач не ставить.

На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391, 405 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання особи такою, щ втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житлом за адресою: Донецька область, Волноваський район, м. Волноваха, вул. 2-ї ОСОБА_13, 106.

Заочне рішення може бути переглянуте Волноваським районним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У повному обсязі рішення суду складене 07 листопада 2018 року

Суддя Н.В. ПИСАНЕЦЬ