Справа № 333/847/18
Провадження № 2/333/1043/18
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2018 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Барахової Г.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2018 року позивач ОСОБА_4 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

16 січня 2010 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2014 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Ратіслав є учнем першого класу Запорізької спеціалізованої школи з поглибленим вивченням іноземної мови № 7 ЗМР, займається бойовими мистецтвами.

Оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, позивач вимушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дати предявлення позову.

Ухвалою суду від 13 березня 2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

06 квітня 2018 року до суду надійшов відзив, у якому зазначено, що відповідач визнає позов частково, оскільки з 15 лютого 2018 року перебуває на обліку в Південному РЦЗ, та станом на 27 березня 2018 року допомогу по безробіттю отримав у розмірі 136 грн. Твердження позивача, щодо того, що батько дитини участі у вихованні та утриманні не приймає, не відповідають дійсності, оскільки розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 12 лютого 2018 року № 66, ОСОБА_2 встановлені часи побачення з сином, за якими батько щотижня спілкується з ним. Окрім цього, допомогу на утримання дитини від імені відповідача щомісячно у розмірі 1 000 грн. надає його мати - бабуся ОСОБА_6 Просить стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В наданій 16 квітня 2018 року відповіді на відзив вказано, що допомога у розмірі по 1000 грн. надавалася бабусею від імені відповідача тільки 18 лютого 2018 року та 01 квітня 2018 року. Окрім цього, з часу розірвання шлюбу відповідачем не надається допомога на утримання дитини, хоча ОСОБА_2 працездатний.

У судове засідання позивач не зявилася, до суду направила свого представника.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні вказаним у позові, просила їх задовольнити.

Відповідач вказав, що позовні вимоги визнає частково, просив стягнути з нього аліменти на утримання сина у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімумум для дитини відповідного віку.

Представник відповідача думку відповідача підтримав. Вказав, що оскільки ОСОБА_2 є безробітним, то розмір аліментів, що підлягають стягненню повинен становити 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

16 січня 2010 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 076633, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 08.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що на даний час дитина проживає з матірю, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживанні № 04-26/3-3116 та № 04-26/3-3116 від 08 лютого 2018 року, наданими Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

На підставі ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 184 СК України передбачено, якщо суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається у Запорізькій спеціалізованій школі з поглибленим вивченням іноземної мови №7 ЗМР Запорізької області, відвідує клуб бойових мистецтв «МУСУБІ ДОДЗЕ». Мати дитини повністю утримує дитину, займається його розвитком та самостійно несе у зязку з цим витрати.

Доводи відповідача, що він на час розгляду справи є безробітнім, тому розмір аліментів на дитину повинен складати 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд не бере до уваги, оскільки відповідач є працездатним, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, дружини не має.

У зв'язку з викладеним, враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що задля забезпечення достатнього та гармонійного розвитку дитини, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 2 500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 182-184, 191 СК України, ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 265. 654 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_7 Геннадіївни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2 500 (дві тисячі пятсот) грн. щомісячно, починаючи з 19 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: м. Запоріжжя, бул. ЦентральнийАДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1,в дохід держави судовий збір у розмірі 587 (пятсот вісімдесят сім) грн. 33 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст судового рішення складено 07 червня 2018 року

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва