ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року м. Київ

справа № 761/36078/18

провадження № 22-ц/824/3357/18

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В. (суддя-доповідач)

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Лисиці Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року у складі судді Юзькової О.Л., про забезпечення позову,

встановив:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, зареєстровану за ОСОБА_1, посилаючись на те, що він має намір звернутись до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання удаваним договору дарування цієї квартири від 23.11.2017 року, укладеного між ними з метою приховання договору комісії та визнання за ним права власності на спірну квартиру.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_2 зазначив, що в грудні 2014 р. погіршився стан його здоров'я, відновлення якого потребувало великих матеріальних витрат, в зв'язку чим під впливом тяжких обставин для забезпечення подальшого лікування було прийнято рішення щодо продажу спірної квартири яка належала на йому на праві власності.

В подальшому, між ним та ОСОБА_1, яка є його сусідкою було укладено усну домовленість про те, що остання буде допомагати в продажі спірної квартири, для чого у зв'язку із станом здоров'я, задля повного виключення його участі в процесі спілкуванні з потенційними покупцями, вчинення інших дій, пов'язаних з продажем квартири, було укладено договір дарування квартири з переоформленням на ОСОБА_1 При цьому квартира фактично їй не передавалась, всі екземпляри ключів від квартири знаходяться у нього, він продовжує до цього часу сплачувати комунальні послуги.

За таких обставин, заявник зазначив, що необхідність застосування забезпечення позову полягає в забезпеченні реального виконання рішення суду, у разі задоволення його позовних вимог, а саме повернення у його власність спірної квартири.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_1

Не погоджуючись з такою ухвалою, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2

Свою скаргу ОСОБА_1, мотивує порушенням судом норм матеріального права та невірного застосування норми процесуального права. Зокрема, апелянт зазначила, що за наявності лише договору дарування та за відсутності іншого правочину вбачається відсутність порушення прав ОСОБА_2 та звернення останнього до суду у заявлений спосіб з надуманою заявою, оскільки з приводу дарування квартири у них ніколи не було спору. Крім того, апелянт зазначила, що ухвала не містить обґрунтування можливості забезпечення позову за вказаних в заяві обставин, не відображено з'ясування обставин, що між сторонами дійсно виник спір, не з'ясовано порушення прав заявника, обсяг позовних вимог, не наведено обставин, які б давали підстави вважати, що невжиття заходів може призвести до утруднення в майбутньому або унеможливити виконання рішення суду.

У відзиві на скаргу, позивач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3, не погоджується з доводами скарги, зазначає що оскарженням цього судового рішення відповідачка намагається таким шляхом звільнити спірну квартиру з під забезпечення та позбутися квартири з метою здійснення неможливості виконання судового рішення, оскільки вже змінила замки в спірній квартирі.

Таким чином, позивач вважає, оскаржувану ухвалу суду, законною та обґрунтованою, тому просить відмовити апелянту у задоволенні скарги.

В суді апеляційної інстанції представник апелянта скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України, у разі подання заяви позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, після постановлення 24.09.2018 року оскаржуваної ухвали про забезпечення позову, позивач ОСОБА_2 у визначений законом строк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору дарування квартири удаваним та визнання права власності на спірну квартиру.

Таким чином, суд першої інстанції враховуючи вимоги позивача, характер взаємовідносин сторін по справі, і те, що між сторонами у справі дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання у майбутньому рішення суду у разі задоволенні позовних вимог, дійшов правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Посилання відповідачки у скарзі про необґрунтованість судового рішення, безпідставні. Як вбачається з матеріалів справи, судом враховано що обраний заявником спосіб забезпечення позову є таким що надасть можливість захистити його права, виходячи з предмета спору та відсутні підстави вважати, що такий спосіб спричинить не відновлювальної шкоди відповідачу.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що зазначене судове рішення постановлено з додержанням вимог закону, а тому у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді :