Ухвала

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 210/6345/14-ц

провадження №61-14520св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідач - ОСОБА_8,

представники відповідача: ОСОБА_9, ОСОБА_10,

відповідач - ОСОБА_11,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 21 лютого 2017 року у складі судді Літвіненко Н. А. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року у складі колегії суддів Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_8 та ОСОБА_11 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 5 листопада 2007 року між закритим акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_8 укладено кредитний договір з наступними змінами та доповненнями, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 70 447, 26 грн з кінцевим терміном повернення до 04 листопада 2014 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитними коштами у строк та у порядку, встановленими кредитним договором. Цього ж дня з метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання між банком та

ОСОБА_11 укладено договір поруки, згідно із яким поручитель взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника.

ОСОБА_8 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 02 вересня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 272 709, 19 грн.

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку на свою користь заборгованість за кредитним договором від 5 листопада 2007 року у розмірі 272 709, 19 грн та судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та з ОСОБА_11 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 05 листопада

2007 року у розмірі 259 484, 94 грн, яка складається з: 26 245, 26 грн - заборгованість за кредитом; 64 094, 29 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 13 689, 93 грн - заборгованість за комісією за користування кредитом; 155 455, 46 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 задоволено частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року в частині стягнення із відповідачів судових витрат скасовано. Стягнуто у рівних частинах з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2 727, 09 грн.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, та яка уточнена у жовтні 2017 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 просять оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

12 жовтня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2018 року справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_11 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до розгляду колегією в складі п'яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов такого висновку.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_8 своїх зобов'язань за кредитним договором, забезпеченим договором поруки з ОСОБА_11, належним чином не виконував, тому на підставі статей 526, 553, 554 ЦК України заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню солідарно з боржника і поручителя.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у зв'язку з його невиконанням. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат, суд апеляційної інстанції вказав, що такі повинні стягуватись не в солідарному порядку, а мають розподілятись пропорційно відповідно до вимог статті 88 ЦПК України 2004 року.

Не погоджуючись із цими рішеннями, ОСОБА_8, ОСОБА_11 подали касаційну скаргу, мотивовану, зокрема, тим, що стягуючи солідарно заборгованість із них як з боржника та поручителя, суди не звернули уваги на те, що порука припинилася, оскільки поряд з установленням строку дії кредитного договору (до 4 листопада 2014 року), сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Щомісячні платежі боржник повинен був здійснювати з 21 по 27 число кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертоюстатті 559 ЦК України шестимісячногостроку для пред'явлення вимог до поручителя. Проте банк надіслав їм вимогу про погашення заборгованості 26 вересня 2014 року, що перевищує встановлений частиною четвертоюстатті 559 ЦК України строк пред'явлення вимоги до поручителя, оскільки прострочення сплати позичальником щомісячних платежів почалося з серпня 2009 року, а тому порука є припиненою.

Під час розгляду справи у подібних правовідносинах ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року справу № 408/8040/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_12, ОСОБА_13 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_13 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою, за касаційними скаргами ОСОБА_12 та ПАТ «Дельта Банк» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 08 вересня 2016 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що колегія суддів Верховного Суду вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (положень частини четвертої статті 559 ЦК України щодо припинення поруки в частині певних щомісячних зобов'язань), викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 вересня 2017 року у справі № 6-3087цс16).

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа № 408/8040/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_12, ОСОБА_13 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_13 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою, перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_11 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи

№ 408/8040/12 за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_12, ОСОБА_13 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_13 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає

Головуючий Судді В. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв І. М. Фаловська С. П. Штелик