Ухвала

17 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 401/3177/16-ц

провадження № 61-12720ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В.П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 16 січня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2016 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 40 401,98 грн станом на

23 вересня 2016 року у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору

від 14 вересня 2015 року № 500983923.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2017 року ПАТ «Альфа-Банк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Стягнуто з

ПАТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 2 000 грн за проведення судово-економічної експертизи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ «Альфа-Банк» оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 16 січня

2018 року апеляційну скаргу ПАТ«Альфа-Банк» задоволено частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2017 року скасованота ухваленонове рішення.

Позовні вимоги ПАТ«Альфа-Банк» задоволено частково.Стягнутоз

ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у сумі

36 554,39 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 33 074,84грн, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 679,55грн, штрафу у розмірі 1 800 грн.

У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

06 лютого 2018 року через засоби поштового зв'язку ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 16 січня 2018 року. ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального правата просить скасувати постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 16 січня 2018 року в повному обсязі та залишити в силі рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2017 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 40 401,98 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GУMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржена постанова апеляційного суду Кіровоградської області від 16 січня 2018 року прийнята у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 16 січня 2018 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило