Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.18 р.

Лисичанський міський суд в особі головуючого судді Фастовця В.М., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 24.10.2016 по 06.04.2018 в розмірі 89542,50 грн., обгрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був.

Відповідачем на позовну заяву надано відзив, в якому зазначено, що відповідач позов не визнає, оскільки позивачем не надано доказів про існування заборгованості відповідача перед позивачем щодо виплати заробітної плати. Крім того, вважає, що між сторонами відсутній трудовий спір, оскільки на момент звернення до суду позивача було звільнено. Також зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. А тому, вважає що підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що у період з 02.10.2009 по 24.10.2016 позивач працював у відповідача, на підставі наказу №606 від 02.10.2009 р.

Наказом №792к від 24.10.2016 р. позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис № 12 від 24.10.2016 р.

Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено повний розрахунок в день звільнення.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).

Частково задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно довідки №158 від 12.05.2018 р. середньоденна заробітна плата позивача дорівнює 320,37 грн. без урахування суми податків, зборів та інших обовязкових платежів, середньомісячне число робочих днів склало 27/2=13,5.

Заробітна плата за час затримки розрахунку визначається з 25 жовтня 2016 р. по 06 квітня 2018 р. включно за 17 місяців 17 Х 13,5 Х 320,37 грн. = 73524,92 грн. і пропорційно кількості за 7 календарних днів у жовтні 2016 р. Х 13,5 середньомісячна кількість робочих днів/31 календарних днів у жовтні місяці = 3 робочі дні (з математичним округленням) Х 320,37 грн. = 961,11 грн.; пропорційно кількості за 06 календарних днів у квітні 2018 р. Х 13,5 середньомісячна кількість робочих днів/30 календарних днів у квітні місяці = 3 робочі дні (з математичним округленням) Х 320,37 грн. = 961,11 грн.

Всього середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача з ПАТ «Лисичанськвугілля», складає 73524,92 грн. + 961,11 грн. Х 2 = 75 447, 14 грн. без урахування обовязкових платежів.

Суд не приймає заперечення відповідача проти позову, оскільки припинення трудових відносин не припиняє обовязок працедавця або уповноваженої ним особи провести розрахунок при звільненні, тому спір між сторонами є трудовим. Також, з наданої виписки з карткового рахунку позивача вбачається, що розрахунок із заборгованості по заробітній платі з ним був проведений 06 квітня 2018 р., тому передбачений ст.233 ч.1 КЗпП України строк для звернення до суду пропущений не був.

Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для часткового задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими.

Судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 754,47 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 7, 10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, який мешкає за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Фурсова, буд. 16 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 жовтня 2016 р. по 06 квітня 2018 р. включно у розмірі 75 447 (сімдесят пять тисяч чотириста сорок сім) грн.14 коп. без урахування суми податків, зборів та інших обовязкових платежів. та судовий збір в розмірі 754 (сімсот пятдесят чотири) грн. 47 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: