Справа № 562/309/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"01" листопада 2018 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У поданій до суду заяві позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 завдану йому кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 19457,14 грн. та моральну в сумі 300000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 17 травня 2017 року близько 15 години ОСОБА_4, керуючи мотоциклом марки «Zongshen ZS M 200 GS», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул.Центральній у с.Глинськ Здолбунівського району Рівненській області, вчинив на нього наїзд, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоровя. По даному факту внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.286 КК України, проводилося розслідування та слідчим вручено підозру відповідачу, який своєї вини не заперечував. Одразу після заподіяння йому діями відповідача тілесних ушкоджень він був доставлений у лікарню з діагнозом «закритий перелом обох кісток правої гомілки, МОС перелому великої гомілкової кістки», де знаходився на стаціонарному лікуванні, а також проходив післяопераційний курс лікування, у звязку з чим поніс витрати на придбання медичних препаратів на загальну суму 19457,14 грн. Крім того, він зазнав моральної шкоди, яка полягає у порушенні у фізичному болі та душевних стражданнях, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя.

Відзиву на позов відповідач не подавав.

Ухвалою суду від 30 серпня 2018 року вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення на майно та грошові кошти відповідача арешту в межах ціни позову.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав повністю

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, покликаючись на те, що належних та допустимих доказів понесення витрат на придбання медичних препаратів позивач не представив, а дорожньо-транспортна подія виникла саме через неправомірні дії ОСОБА_1, який раптово вийшов на проїзну частину дороги.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Установлено, що вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 травня 2018 року, що набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, з якого вбачається, що 17 травня 2017 року близько 15.00 години, останній, керуючи мотоциклом без бокового причепу марки «Zongshen ZS M 200 GS», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись зі швидкістю 15,3-21,2 км/год по автодорозі вулиці Центральній у с.Глинськ Здолбунівського району Рівненській області, у порушення вимог п.2.3 (б), п.12.3 Правил дорожнього руху України, відволікся від керування зазначеним мотоциклом у дорозі, проявивши неуважність, своєчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки у зв'язку із появою на проїзній частині дороги пішохода, що рухався у попутному напрямку, якого об'єктивно спроможний був виявити, однак негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного обїзду пішохода не вжив, внаслідок чого скоїв на нього наїзд, чим спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження.

З висновку судово-медичної експертизи №206 від 08 грудня 2017 року вбачається, що за даними медичної карти № 3574/422, при госпіталізації 17 травня 2017 року ОСОБА_1 у травматологічне відділення Здолбунівської ЦРЛ, у нього лікарями діагностовано та рентгенологічно підтверджено «закритий осколковий перелом середньої третини обох кінцівок правої гомілки, МОС перелому великої гомілкової кістки», які по критерію довготривалого розладу здоровя відносяться до середнього ступеня тяжкості.

А відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже факт спричинення відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень, встановлений вироком суду, який набрав законної сили, не підлягає доказуванню за даною справою.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

За змістом вказаної норми зобов'язання з відшкодування шкоди це такі цивільно-правові зобов'язання, в яких потерпіла сторона має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1997 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

З епікризів №3574 та №7059 вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічне відділення Здолбунівської ЦРЛ у період з 17 травня 2017 року по 06 червня 2017 року та з 03 по 23 жовтня 2017 року і у вказаний період він поніс витрати на придбання медичних препаратів на загальну суму 16757,07 грн., що підтверджується дослідженими у судовому засіданні фіскальними чеками, виданими аптечними пунктами, товарними чеками на придбання металоконструкції до гомілки та милиць.

Обставини лікування підтвердив допитаний в якості свідка лікар ОСОБА_5

Водночас, належних та допустимих у розумінні ст.ст.77-78 ЦПК України доказів понесення витрат на придбання медичних препаратів саме за призначеним лікаря та у звязку з отриманими під час ДТП тілесними ушкодженнями під час амбулаторного лікування позивачем суду не надано, а тому долучені ним фіскальні чеки не є належними доказами та в цій частині витрат возовні вимоги позивача є недоведеними.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю, стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої щодо членів її сімї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

З розяснень, які містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, враховуються вимоги розумності і справедливості.

З вироку Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 травня 2018 року вбачається, що внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я.

Позивач у червні 2018 року виписаний на амбулаторне лікування з гіпсовою повязкою на 5 тижнів під нагляд травматолога та у жовтні 2018 року зі скаргами на болючість правої гомілки при ході, її припухлість повторно знаходився на стаціонарному лікуванні, виписаний з рекомендаціями ходити з милицями з дозованим навантаженням на праву гомілку.

Викладене підтверджує доводи позивача про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача він зазнав не лише фізичного болю внаслідок отриманих ним тілесних ушкоджень, але й глибоких душевних страждань та порушення його життєвих звязків, через що тривалий час змушений був прикладати зусиль для нормалізації свого життя, що потребувало від нього певних зусиль.

Проте, з огляду на встановлені вироком суду обставини дорожньо-транспортної пригоди, у ході якої ОСОБА_4 намагався уникнути наїзду на ОСОБА_1В, який раптово вийшов на проїзну частину дороги із-за припаркованого на узбіччі автомобіля, а також поведінку відповідача, який після події намагався допомоги останньому з лікуванням, суд, ураховуючи вимоги розумності та справедливості приходить до висновку, що моральна шкода підлягає стягненню у розмірі 20 000 грн.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню

При постановлені рішення згідно положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати в сумі 704, 80 грн. з вимог немайнового характеру та у доход держави судовий збір з позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 704,80 грн., оскільки позивач звільнений від їх сплати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.258-273, 351 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутній, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_2) 16 757 (шістнадцять тисяч сімсот пятдесят сім) грн. 07 коп. матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять) грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. понесених ним судових витрат та у доход держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією ЦПК України (п.15.5 «Перехідних положень»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 08 листопада 2018 року.

Суддя: