Провадження № 22-ц/773/539/18 Категорія: 59 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В. А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Вергун Т.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Вовчук Марина Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за апеляційними скаргами відповідача ОСОБА_5 та третьої особи приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Вовчук Марини Володимирівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Вовчук М.В. Позов мотивує тим, що 25.10.2017 року приватний нотаріус Вовчук М.В. безпідставно вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 676, яким з нього в користь відповідача стягнуто заборгованість за договором про сплату аліментів на дитину від 10.10.2014 року, а саме: проіндексований розмір аліментів та пеню на суму 27308, 27 грн. (з них: заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 26244,83 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 263,44 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 700 грн.), а також витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 1000 грн.

Виконавчий напис нотаріус вчинив без відповідних правових підстав, на основі документів, які не підтверджують безспірності заборгованості. Виконавчий напис не відповідає вимогам закону, які ставляться до змісту виконавчого напису.

Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Вовчук М.В. від 25.10.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 676.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 березня 2018 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 25 жовтня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 676, вчинений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Вовчук Мариною Володимирівною, яким стягнуто з боржника ОСОБА_4 на користь стягувача ОСОБА_5 заборгованістьі за дублікатом договору про сплату аліментів на дитину, виданого 10.10.2014 року за Р.№ 1048 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Блащук С.О., строк виконання зобов'язань за яким настав 15.10.2017 року, а саме: проіндексований розмір аліментів та пеня на суму 27 308, 27 грн. (з них: заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 26344,83 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 263,44 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 700 грн.), а також витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 1000 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 640 грн.

Відповідач ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на це рішення, в якій, покликаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в позові відмовити. Зазначає, що документами, які підтверджують безспірність заборгованості боржника є оригінал нотаріально посвідченого договору та банківські рахунки, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання і саме ці документи були подані нею нотаріусу. Нотаріусу було надано лист направлений нею ОСОБА_4 з пропозицією сплатити заборгованість, а тому він був обізнаний зі всіма документами, що подавались нотаріусу. Вважає, що різниця в розрахунках заборгованості по аліментах вчинених нею і позивачем свідчить про ухилення позивача від сплати аліментів, а не про наявність спору. Щодо стягнення суми індексації за період більше трьох років та пені понад річний строк, то відповідно до ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Вовчук М.В. подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Вважає, що вказане рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, а виконавчий напис вчинений у відповідності до чинного законодавства. Надані ОСОБА_5 до заяви про видачу виконавчого напису документи були достатніми, щоб переконатися у безспірності заборгованості. Між сторонами виникли правовідносини на підставі Договору про сплату аліментів. У разі невиконання батьком (матір'ю) свого обов'язку за договором про сплату аліментів стягнення здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Позивачем ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5, в якому він зазначає, що надані відповідачем нотаріусу документи не підтверджували безспірності заборгованості, а навпаки, давали обґрунтовані сумніви щодо правомірності нарахування заявлених до стягнення сум. Сам факт подання певних документів не може свідчити про правильність розрахунку заборгованості та відсутності спору щодо її розміру. Позивач з обрахованим відповідачем розміром заборгованості не погоджувався, індекс інфляції нараховано за період понад три роки. Відповідач помилково ототожнює строк вчинення виконавчого напису із позовною давністю. Виконавчим написом встановлено лише строк виконання зобов'язань за договором, а не період, за який проводиться стягнення. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Позивачем ОСОБА_4 подано відзив на апеляційну скаргу третьої особи Вовчук М.В., в якому зазначено, що нотаріусом в апеляційній скарзі висловлено взаємосуперечливі позиції щодо поширення норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації доходів населення, на правовідносини з індексації аліментів, визначених на підставі договору між подружжям. В одному випадку нотаріус вказує, що аліменти, визначені на підставі договору між подружжям підлягають індексації в порядку, визначеному вказаними нормативними актами. В іншому - стверджує, що положення Закону та Порядку, в частині строків індексації, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Такий вибірковий підхід свідчить про хибність правової позиції нотаріуса. Вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріусом порушено процедуру вчинення виконавчого напису, при вчиненні виконавчого напису у нотаріуса не було підстав для висновку про безспірність заборгованості, в зв'язку з чим виконавчий напис не міг бути вчинений, вимоги стягувача неправомірні (зокрема, вчинені на підставі довільних розрахунків та із спливом позовної давності в їх частині).

Такі висновки суду є правильними, відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 29.05.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (на даний час - ОСОБА_5.) укладено договір про сплату аліментів на дитину, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Блащук С.О. за № 548, відповідно до якого позивач (згідно договору - Батько) зобов'язувався сплачувати на користь відповідача (згідно договору - Мати) аліменти у розмірі 5000 грн. на утримання їх спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_10 у строк не пізніше 05 числа поточного місяця.

Визначений сторонами розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону (п. 3 договору).

У відповідності до п. 16 договору, в разі несвоєчасного виконання умов договору і виникнення заборгованості по аліментах з вини Батька, останнім сплачується на користь Матері пеня у розмір одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

ОСОБА_5 27.06.2017 року, 13.07.2017 року та 11.09.2017 року звернулася до ОСОБА_4 із письмовими листами, в яких вимагала сплатити на її користь заборгованість по аліментам, а саме: проіндексований розмір та пеню на загальну суму 27308,27 грн.

Позивач на зазначені листи 15.09.2017 року письмово повідомив відповідача про наявність у нього заперечень щодо проведених ОСОБА_5 розрахунків та просив позивача надати обґрунтований розрахунок індексації аліментів. У разі обґрунтованості розрахунків, ОСОБА_4 був згідний сплатити цю суму. Оскільки ОСОБА_4 вимоги ОСОБА_5 про погашення заборгованості по аліментах не виконав, ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Вовчук М.В. із заявою про вчинення виконавчого напису.

25.10.2017 року приватним нотаріусом Вовчук М.В., на підставі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 676, яким запропоновано звернути стягнення з боржника ОСОБА_4 на користь стягувача ОСОБА_5 заборгованості за дублікатом Договору про сплату аліментів на дитину виданого 10.10.2014 року за р.№ 1048, Блащук С.О., приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області замість втраченого Договору про сплату аліментів на дитину посвідченого 29 травня 2014 року за р.№ 548, Блащук С.О., приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області, строк виконання за яким настав 15.10.2017 року, а саме: проіндексований розмір аліментів та пеня, що в сумі становить 27308, 27 грн. (з них: заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 26 344, 83 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 263, 44 грн., пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 700 грн.), а також витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 1000 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 28308, 27 грн.

Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов'язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Боржник, який теж має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.

Згідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченого договору, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Оспорюваний виконавчий напис вчинено на підставі документів: дублікату договору про сплату аліментів від 10.10.2014 року, виписки з банківських рахунків ОСОБА_5, розрахунку індексації аліментів на загальну суму 26344,83 грн., розрахунку суми індексації за 2015-2017 роки на загальну суму 26344,83 грн., розрахунку пені за період з червня 2014 року по червень 2017 року на суму 263,44 грн., таблиці коефіцієнтів індексації за 2014-2017 роки.

З переписки позивача та відповідача за липень - вересень 2017 року, що була надана нотаріусу, вбачається, що позивач не погоджувався з заборгованістю по аліментах, пенею, розрахунком проіндексованого відповідачем розміру аліментів. Це свідчить, що на момент вчинення виконавчого напису, між сторонами існував спір щодо заборгованості по аліментах.

Крім того, відповідно до п. 4 Договору про сплату аліментів, укладеного між сторонами, виплата аліментів здійснюється готівкою безпосередньо ОСОБА_5, або банківським перерахуванням на картковий рахунок ОСОБА_5 Тому, виписка з рахунку ОСОБА_5 не може бути беззаперечним доказом несплати позивачем аліментів, оскільки Договором передбачена можливість сплати аліментів готівкою безпосередньо ОСОБА_5

Пунктом 3 Договору про сплату аліментів на дитину передбачено, що розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Викликає сумнів сума індексації, так як неможливо встановити на підставі якого нормативного акту проведено розрахунок розміру індексації, розрахунки надані окремо стягувачем і боржником різняться в сумах. Це також підтверджує наявність спору щодо стягнутого розміру заборгованості по аліментах. Згідно з п. 16 вказаного Договору в разі несвоєчасного виконання умов цього договору і виникнення заборгованості по аліментах з вини Батька, останнім сплачується на користь Матері пеня у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З наданих відповідачем розрахунків встановлено, що індексація нарахована за період понад три роки, а пеня понад річний строк, тобто поза межами позовної давності встановленої для цих виплат.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що пеня в сумі 263,44 грн. розрахована лише за один день червня 2017 року не відповідає розрахунку пені, поданому нотаріусу для вчинення виконавчого напису і у якому зазначено, що пеня обчислювалась з вересня 2014 року по червень 2017 року.

У виконавчому написі не зазначено строк, за який проводиться стягнення, а вказівка на те, що строк виконання зобов'язань настав 15.10.2017 року - не обґрунтована відповідачем та третьою особою.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги відповідача ОСОБА_5 та третьої особи приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Вовчук Марини Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 01 березня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: