Постанова

Іменем України

04 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 756/9866/16-ц

провадження № 61-12090св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І.М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна компанія» (ICTV),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна компанія» (ICTV) на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року у складі судді Великохацької В. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Панченка М. М., Волошиної В. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна компанія» (ICTV) (далі - ТОВ «Міжнародна комерційна компанія» (ICTV)) про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року в ефірі телеканалу «ICTV» у телевізійній програмі «ІНФОРМАЦІЯ_4 був продемонстрований відеосюжет, який містить недостовірну інформацію, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Зокрема, під час інтерв'ю її дочка ОСОБА_5 сказала: «моєму старшому сину три роки, його вкрав колишній чоловік разом з моєю мамою, з моєю мамою вони коханці», а диктор телепрограми озвучила інформацію про те, що ОСОБА_5 думає «...чи відмовитись від матері, яка забрала собі коханого... вирвати з рук парочки полюбовників хоча б рідну дитину».

Цей відеосюжет також розміщений на сайті телеканалу «ICTV» під назвою ІНФОРМАЦІЯ_5.

На підставі викладеного просила визнати недостовірною та такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 року в телепрограмі «ІНФОРМАЦІЯ_4 на телеканалі «ICTV» ОСОБА_5 інформацію про те, що ОСОБА_4 викрала старшого сина ОСОБА_5 та є коханкою ОСОБА_6, а також поширену диктором зазначеної телевізійної програми інформацію про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є «полюбовниками»; зобов'язати ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) оголосити вступну та резолютивну частини рішення суду в програмі «ІНФОРМАЦІЯ_4 на телеканалі «ICTV» не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням законної сили, а також зняти з інтернет-сайту телеканалу «ICTV» сюжет від ІНФОРМАЦІЯ_3 року під назвою ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року, позов задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_4, поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 року у телевізійній програмі «ІНФОРМАЦІЯ_4 на телеканалі «ICTV» ОСОБА_5 інформацію про те, що ОСОБА_4 викрала старшого сина ОСОБА_5 та є коханкою ОСОБА_6, а також інформацію, поширену диктором цієї телевізійної програми про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є «полюбовниками».

Зобов'язано ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) оголосити вступну та резолютивну частини рішення суду у програмі «ІНФОРМАЦІЯ_4 на телеканалі «ICTV» не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням законної сили, а також зняти з інтернет-сайту телеканалу «ICTV» сюжет від ІНФОРМАЦІЯ_3 року під назвою ІНФОРМАЦІЯ_5.

Вирішено питання судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що достовірність поширеної відповідачами інформації ними не доведена, а її зміст порушує немайнові права позивача: принижує її честь, гідність, псує ділову репутацію, формує негативне уявлення про неї, зокрема, у інших осіб може скластися враження, що ОСОБА_4 не має сімейних цінностей, веде аморальний спосіб життя, вчиняє кримінальне правопорушення.

У березні 2017 року ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на недоведеність фактів недостовірності оспорюваної інформації та поширення такої інформації на інтернет-сайті телеканалу «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV).

ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) також зазначало, що передачу «ІНФОРМАЦІЯ_4, як аудіовізуальний твір, створювало товариство з обмеженою відповідальністю «Студія-Правда» (далі - ТОВ «Студія-Правда»), однак суди першої та апеляційної інстанцій не залучили це товариство як автора недостовірної інформації до участі у справі в якості співвідповідача, вирішивши питання про його права та обов'язки.

Крім того, в касаційній скарзі зазначено, що інформація, яку просить спростувати позивач, не може бути предметом судового захисту згідно зі статтею 277 ЦК України, оскільки є оціночним судженням - міркуванням ОСОБА_5 стосовно ситуації, яка склалася у її родині, та її висновки з цього приводу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

27 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, розглянувши матеріали справи, дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено, й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_7 перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками відповідача ОСОБА_5

01 грудня 2012 року ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, у якому в подружжя народилися сини: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Наявним у матеріалах справи, наданим позивачем компакт-диском із відеозаписом під назвою «У Києві викрали дитину» підтверджується, що дійсно мали місце висловлювання відповідачів у формі, зазначеній у позовній заяві.

Згаданий відеосюжет був відзнятий журналістами телевізійної програми «ІНФОРМАЦІЯ_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 року трансльований в ефірі телеканалу «ICTV» та розміщений на веб-сайті цього телеканалу.

Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно зі статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) судам роз'яснено, що статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

У пункті 15 Постанови роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

У пункті 19 Постанови також роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір по суті позовних вимог, урахували зазначені положення закону, а також викладені у Постанові роз'яснення та дійшли правильних висновків, що поширена відповідачами інформація про ОСОБА_4 недостовірна та за своїм характером є фактичним твердженням про те, що позивач є співучасницею викрадення власного внука, а також коханкою ОСОБА_6 Правильними є також висновки судів про те, що оспорювана інформація порушила немайнові права позивача.

Доводи касаційної скарги про недоведеність фактів недостовірності оспорюваної інформації спростовуються наявними в матеріалах справи поясненнями відповідача ОСОБА_5, в яких вона зазначила, що відомості, надані нею кореспондентам телеканалу «ICTV» та які ІНФОРМАЦІЯ_3 транслювалися в програмі «ІНФОРМАЦІЯ_4 цього телеканалу, не відповідають дійсності.

Факт розміщення сюжету телепрограми «ІНФОРМАЦІЯ_4, в якому поширено недостовірну інформацію про позивача, на недоведеність якого посилається ТОВ «Міжнародна комерційна телерадіокомпанія» (ICTV) у своїй касаційній скарзі, підтверджується наявною в матеріалах справи копією веб-сторінки з сайту телеканалу ICTV.

Не заслуговують на увагу також доводи касаційної скарги про порушення судами норм процесуального права у зв'язку з незалученням до участі у справі автора недостовірної інформації ТОВ «Студія-Правда» в якості співвідповідача, оскільки відповідно до частини четвертої статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Такими особами у справі, що переглядається, є відповідачі.

Крім того, згідно зі змістом статей 33, 119 ЦПК України 2004 року обов'язок визначати відповідача у справі покладається на позивача. У разі пред'явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов'язаний вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які не зазначені в ньому. Винятки становлять справи, вирішення яких є неможливим без участі усіх співвідповідачів у зв'язку із характером спірних правовідносин.

Таким чином, висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, доказам у справі надана належна правова оцінка.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року зупинено виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року до закінчення касаційного розгляду, виконання рішення на підставі частини третьої статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна комерційна компанія» (ICTV) залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

І. М. Фаловська

С. П. Штелик