Справа № 462/5785/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/7174/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретар Бохонко Е.Р.

З участю:позивача ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1200 грн. та доньки ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000 грн. щомісячно з індексацією, відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 листопада 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає, що таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не враховано та не дано належної оцінки доказам, які містяться в справі про те, що відповідач володіє кількома об'єктами рухомого та нерухомого майна, не взято до уваги, що діти страждають на захворювання, яке проявляється у затримці розвитку у зв'язку з чим потребують постійної допомоги спеціалістів, а їх лікування є досить коштовним, що для позивача є непосильним. У рішенні суд посилається на той факт, що відповідач не надав суду доказів про те, що станом на сьогодні він працює, однак суд не вчинив жодних дій для з'ясування обставин, що мають значення для справи, а саме наявність іншого джерела доходів, в тому числі банківських рахунків та готівкових грошових коштів. Відтак, на думку скаржника, рішення є необгунтиованим, тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат відповідача ОСОБА_7 зазначає, що вважає рішення законним, обгрунтованим та таким, що відповідає вимогам матеріального і процесуального закону. Ухвалюючи рішення, суд взяв до уваги доводи обох сторін, а також відповідні докази, які подані ним на підтвердження наведених обставин. Зазначає, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів, однак не погоджується з розміром, який позивач зазначила, а саме 7000 грн. на обох дітей. Стверджує, що судом підставно взято до уваги, що на момент ухвалення рішення відповідач не був працевлаштований, що стверджується копією трудової книжки, яка наявна в матеріалах справи, крім цього відповідач повідомив суд, що в даний час перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 та виховує спільно з нею дитину, що народилася 04.03.2017 року. Суд вірно врахував, що певні розлади здоров'я існують лише у сина та стягнув більший розмір аліментів, однак позивач в апеляційній скарзі безпідставно зазначає, що хворіють двоє дітей. Вважає безпідставним посилання позивача на наявність нерухомого та рухомого майна, оскільки з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав вбачається, що власником квартири на яку посилається позивач з 22.04.2014 року є ОСОБА_9 Крім цього, така інформація не повинна з'ясовуватись, оскільки ст.182 ЦПК України передбачено, що доведенню підлягають витрати платника аліментів, в тому числі, на придбання нерухомого майна або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 із жовтня 2011 року перебувала у громадянському шлюбі із відповідачем ОСОБА_4.

Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_4. ( а.с.4,5).

Діти проживають разом з нею та знаходяться повністю на її утриманні.

Відповідач ухилився від виховання дітей та не надає ніякої матеріальної допомоги на їх утримання, незважаючи на те, що діти хворіють та потребують додаткових витрат на лікування.

Просила стягнути у її користь аліменти на двох дітей в розмірі 7 000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Задовольняючи частково позовні вимоги частково, суд першої інстанції, враховуючи стан здоров»я сина ОСОБА_10, 2012 року народження стягнув на його утримання 1200 грн. щомісячно, а на дочку ОСОБА_11,2013 року народження- 1000 грн..

Колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, вважає, що судом постановлено рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства, судом враховано прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, взято до уваги, що позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дітьми.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України (далі СК) суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина , має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи те, що предметом позовних вимог є стягнення аліментів на утримання дітей, суд вірно визначився із правовідносинами, які виникли між учасниками справи.

За змістом ч. 4 ст. 77 ЦПК суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не представлено доказів, що відповідач ОСОБА_4 має можливість надавати утримання дітям в розмірі 7 000 грн.. В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 пояснила, що їй невідомий заробіток відповідача та які види рухомого та нерухомого майна він має зареєстровано на своє прізвище та чим володіє.

Колегія суддів погоджується з думкою позивача, що 7 000 грн. в місяць на утримання дітей було б достатньою сумою, однак такі можливості відповідача позивачем не доведено.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача зазначила, що відповідач із серпня 2017 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_8 та 04.03.2017 року у них народилася дитина. Відповідно до наданої суду копії трудової книжки, відповідач із січня 2016 року не був працевлаштований. Згідно пояснень представника із січня 2018 року відповідач працює, однак має випробовувальний термін із мінімальною заробітною платою.

Представник відповідача зазначила, що ОСОБА_4 згідний і буде надавати утримання дітям, навіть, і в більшій сумі, не чекаючи рішення суду, якщо буде мати такі можливості. На даний час він погоджується із визначеною судом сумою.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 14 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови в порядку визначеному ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 15 березня 2018 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: О.Ф.Павлишин

Т. І.Приколота