Провадження №22-ц/812/358/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Миколаїв

Справа № 482/2163/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Галущенка О.І., Данилової О.О.,

із секретарем судового засідання - Лептугою С.С.

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Садівниче товариство «Соснове»

про

встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_4

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області , ухвалене під головуванням судді Демінської О.І. 24 вересня 2018 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 3 жовтня 2018 року

у с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу та визнання права власності на ? частину будинку у дачному кооперативі як у спільному майні подружжя.

Уточнюючи позовні вимоги, позивач просила встановити факт спільного проживання з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу в період з травня 2002 року по 30 жовтня 2017 року та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на ? земельної ділянки із цільовим призначенням - для ведення садівництва, розташованої у СТ «Соснове».

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що в період з травня 2002 року по 30 жовтня 2017 року перебували у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5, проживала з ним однією сім'єю, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, піклувались один про одного. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

За час сумісного життя у фактичних шлюбних відносинах родиною було придбано спільне майно, а саме - земельну ділянку з будинком у садівничому товаристві «Соснове», яку було оформлено на ОСОБА_5

Посилаючись на те, що встановлення такого юридичного факту необхідно їй для ймовірної реалізації в подальшому своїх прав щодо поділу нажитого майна або отримання компенсації його частки, позивач просила про задоволення її позовних вимог.

Під час розгляду справи представник позивача заявила клопотання про залишення без розгляду позовної вимоги про визнання права власності на ? частину земельної ділянки.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 2 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частину спільно нажитого майна залишено без розгляду.

Рішенням цього ж суду від 24 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, посилаючись на помилковість висновків суду першої інстанції щодо неможливості встановлення факту проживання однією сім'єю без пред'явлення інших вимог матеріального характеру, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представник, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для задоволення позову, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки, позивач посилалась на те, що встановлення зазначеного факту їй необхідно для подальшої реалізації своїх прав щодо поділу нажитого майна або отримання компенсації його частки.

Отже, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання з їх батьком для отримання компенсації її частки в спільному майні. При цьому будь-яких вимог на поновлення порушених прав нею до відповідачів не заявлено.

Разом з тим, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. За такого, суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати , чи є залучені у справі відповідачі відповідальні за це (п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»).

Втім, звертаючись до суду з позовом до відповідачів, позивач не зазначила, яким чином встановленням факту проживання однією сім'єю поновлюються її права, за захистом яких вона звернулася з позовом до суду.

Невизнання відповідачами факту проживання позивача з їх батьком однією сім'єю не впливає на відновлення прав позивача, спосіб захисту яких вона має право обирати на свій розсуд.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що права позивача не можуть бути захищені у обраний нею спосіб, а тому вірно відмовив у задоволенні позову.

Посилання позивача на помилковість зазначених висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки такі твердження є наслідком невірного тлумачення норм матеріального та процесуального права.

Так, позивач використовуючи процесуальний засіб відкриття провадження у справі (тобто позов), по суті використовує процесуальний порядок окремого провадження, заявивши вимогу про встановлення юридичного факту, який сам по собі не вирішить спір, а лише породить новий спір про стягнення грошової компенсації.

В той же час, суд апеляційної інстанції, з огляду на положення ст. 367 ЦПК України, позбавлений можливості роз'яснити позивачу його права та обов'язки, зокрема право уточнити позовні вимоги на стадії апеляційного розгляду.

До того ж, під час розгляду справи у суді першої інстанції представник позивача заявила клопотання про залишення без розгляду позовної вимоги про визнання права власності на ? частину земельної ділянки та ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 2 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частину спільно нажитого майна залишено без розгляду

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку передбаченому ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.І. Галущенко

О.О. Данилова

Повний текст постанови складено 11 грудня 2018 року