Справа № 145/867/18
Провадження №2/145/602/2018
РІШЕННЯ

іменем України

"07" червня 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Віценко К.А,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 15 жовтня 2011 року у виконавчому комітеті Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області зареєстрований шлюб між нею та відповідачем, актовий запис №119.

В шлюбі у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спільне життя у них з відповідачем не склалося. Вони проживають окремо.

Їх син ОСОБА_3 проживає з нею та перебуває на її утриманні.

На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Син часто хворіє, тому не може відвідувати дитячий садок.

Самостійно забезпечувати потреби сина їй важко.

Відповідач працездатний, інших утриманців не має, працює за кордоном, має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від усіх своїх доходів щомісяця.

Просить стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітньої сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі заяви до повноліття дитини.

Рішення в частині виплати аліментів за перший місяць просить допустити до негайного виконання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги змінила, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 27% з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду до повноліття дитини.

Пояснила, що син - ОСОБА_3 - єдина її дитина, вона знаходиться в декреті по догляду за дитиною до 4-х років, в зв'язку з тим, що дитина хворіє. Вона здорова, власної нерухомості, транспортних засобів немає, має тимчасові заробітки.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав. Пояснив, що син - ОСОБА_3 його єдина дитина. Він не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, які становлять 4000-8000 грн., він каменяр. У нього є квартира, яка куплена в шлюбі з позивачем, зареєстрована на нього по АДРЕСА_1. Транспортних засобів, земельної ділянки немає. Він здоровий.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе прийняти визнання відповідачем позову, позов задоволити з наступних підстав.

Між сторонами зареєстрований шлюб виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області 15.10.2011 року.

В шлюбі в них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.6).

Син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 18.05.2018 року (а.с. 8).

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов'язком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на даний час становить - 1492 гривні в місяць, з 01 07.2018 року - 1559 гривень.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від:05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_2 молодого віку, працездатний, інших утриманців немає, а відтак сплата аліментів в погодженому сторонами розмірі є обґрунтованою.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, ст.ст. 141, 180-182, 183 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 р., ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р.,

вирішив:

Позов задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 27 % усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 травня 2018 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 11 червня 2018 року.

Суддя Кіосак Н. О.