Справа № 522/5728/18
Провадження № 2/522/8823/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.,

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк (04070, м.Київ, вул.. Андріївська, 4) до ОСОБА_1 (65009, АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (65009, АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (65009, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (65009, АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (65009, АДРЕСА_1), за участю третьої особи Служба в справах дітей Одеської міської ради (65026, м.Одеса, вул. Дерибасівська,8) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, виселення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» в особі представника звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи Служба у справах дітей Одеської міської ради, по якому просив:

-усунути перешкоди Публічному акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» у користуванні квартирою за номером АДРЕСА_1), шляхом визнання ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5) такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням;

-виселити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5) із квартири за номером АДРЕСА_1);

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав і зобов'язань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5923999, відповідно до умов якого, Позивач надав Відповідачу-1 кредит в розмірі 175 000,00 (сто сімдесят п'ять тисяч) доларів США. У якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Відповідачем-1 та Позивачем був укладений договір іпотеки, відповідно до якого Відповідач-1 передав в іпотеку Позивачу квартиру за номером АДРЕСА_1).

У зв'язку із невиконанням Відповідачем - 1 зобов'язань за Кредитним договором, на підставі вищевказаних положень Договору іпотеки та чинного законодавства України, 30.11.2017 року державним реєстратором Івановим Ігорем Володимировичем було зареєстроване за Позивачем право власності на предмет іпотеки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2017. Таким чином, з 30.11.2017 року до Позивача перейшло право власності на квартиру за номером АДРЕСА_1), з усіма відповідними правами та обов'язками. Однак, після набуття права власності на вказану квартиру Позивачу стало відомо, що у квартирі зареєстровані та проживають: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Вищезазначені обставини порушують права та законні інтереси Позивача, що і стало підставою для звернення до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності та просив ухвали рішення з урахуванням прав та інтересів дитини. Раніше надали письмові пояснення по справі, у яких зазначили, що даним житлом мають право користуватися та проживають неповнолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 та малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8 та враховуючи, що вказане житло є єдиним місцем проживання дітей, керуючись найвищими інтересами дітей, позовні вимоги не підтримали та просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, а також докази, якими вони підтверджуються, з урахуванням пояснень осіб, які брали участь у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 07.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав і зобов'язань якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5923999, відповідно до умов якого Позивач надав Відповідачу-1 кредит в розмірі 175 000,00 (сто сімдесят п'ять тисяч) доларів США, а Відповідач-1 зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за користування кредитом та повернути Позивачу кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором.

У якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Відповідачем-1 та Позивачем був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 3905, відповідно до якого, Відповідач-1 передав в іпотеку Позивачу квартиру за номером АДРЕСА_1), що в цілому складається з: 8, 9 - коридорів, 5 - ванної, 6 - туалету, 4 - кухні, 7 - кладової, 1, 2, 3 - житлової, загальною площею: 66,8 кв.м., житловою площею: 41,9 кв.м.

Відповідно до умов п. 1.6. Договору іпотеки, за рахунок Предмету іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за Основним зобов'язанням в повному обсязі, що визначається відповідно до Кредитного договора, цього Договору та чинного законодавства України.

Відповідно до статті 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

В силу статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1, 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі.

Пунктом 4.7. Договору іпотеки передбачено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки.

Так, пунктом 4.7.1. Договору іпотеки встановлено, що у разі виникнення у Іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття Предмету іпотеки у свою власність.

У зв'язку із невиконанням Відповідачем - 1 зобов'язань за Кредитним договором, на підставі вищевказаних положень Договору іпотеки та чинного законодавства України, 30.11.2017 року державним реєстратором Івановим Ігорем Володимировичем було зареєстроване за Позивачем право власності на предмет іпотеки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.12.2017 року за індексним номером: 38459821, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.12.2017 року за № 105838375.

Відповідно до довідки (з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації місця проживання) від 26.03.2016 року за вих. № 408, в квартирі зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5).

Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти у оренду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає право дитини на житло. Відповідно до вимог цього Законудержава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимо зменшення або обмеження прав та інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Оцінивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що виселення дітей з квартири за адресою: АДРЕСА_1 призведе до порушення прав неповнолітніх дітей на житло.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову

На підставі викладеного та керуючись: 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 241, 247, 258, 263-265, 273, 354, ЦПК України; суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк (04070, м.Київ, вул. Андріївська, 4) до ОСОБА_1 (65009, АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (65009, АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (65009, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (65009, АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (65009, АДРЕСА_1), за участю третьої особи Служба у справах дітей Одеської міської ради (65026, м.Одеса, вул. Дерибасівська,8) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, виселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 Розділу XII Перехідні положення ЦПК України).

Повний текст рішення суду буде складений протягом десяти днів.

Суддя: А.Ю. Бойчук