"22" березня 2018 р. Справа № 363/4187/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.

за участі секретаря Клименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді Київської області скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересовані особи: старший державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №52545630 при винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2017 року, скасування постанови старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 у виконавчому провадженню №52545630 від 28.02.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Обґрунтовуючи скаргу тим, що 04.03.2013 року Вишгородським районним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі №2-133/2013 за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 12.07.2013 року на підставі вищевказаного рішення скаржником отримано виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитним договором та судового збору. АТ «Родовід Банк» звернувся до Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області із заявою про відкриття виконавчого провадження, за якою відкрито виконавче провадження №52545630 з примусового виконання виконавчого листа.

19.10.2017 року АТ «Родовід Банк» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2017 року, винесеною старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 Підставою для повернення виконавчого документа стягувачу встановлено те, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів майна яке належить боржнику на праві приватної власності та підлягає опису в рахунок сплати боргу не виявлено. АТ «Родовід Банк» вважає, що вищевказана постанова винесена з порушенням норм законодавства та має бути скасована.

Скаржник та представник скаржника в судове засідання не зявились, про день та час розгляду скарги повідомлені належним чином. Представник скаржника через канцелярію суду подав клопотання в якій просив розглянути справу без участі представника за наявними матеріалами по справі.

Старший державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду скарги повідомлялась в установленому законом порядку, проте старший державний виконавець Ткачук Б.В. через канцелярію суду подав письмові заперечення та копію виконавчого провадження №52545630.

Боржник в судове засідання не зявився, про день та час розгляду повідомлявся в установлений законом порядку причини неявки суду невідомі.

Відповідності до приписів статті 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши письмові матеріали скарги, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до виконавчого листа справа №2-133/2013, виданого 12.07.2013 року, Вишгородським районним судом Київської області, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 486 034,83 грн., а також судовий збір у сумі 3 219,00 грн., а всього 489 253,83 грн.

Як вбачається, з копії постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2017 року виконавче провадження №52545630, винесеною старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, при примусовому виконанні виконавчого листа №2-133/2013 виданого 12.07.2013 року Вишгородським районним судом Київської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 489 253,83 грн., виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Крім того, з наданої копії виконавчого провадження №52545630, а саме акту державного виконавця Харитонової Н.О. від 21.02.2017 року встановлено, що при проведенні виконавчих дій майна яке належить боржнику та підлягає опису в рахунок погашення боргу в межах суми стягнення не виявлено, що слугувало підставною для повернення виконавчого документу стягувачу.

Пунктом 5 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік для повернення виконавчого документа стягувачу, а саме якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, зясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Разом з тим, відповідно до частин 1,2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Отже, враховуючи вищевикладене та аналізуючи норми закону, суд приходить до висновку, що винесена постанова старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 від 28.02.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, з підстав вжитих державним виконавцем заходів майна яке належить боржнику на праві приватної власності та підлягає опису в рахунок сплати боргу не виявлено, є передчасною, оскільки державним виконавцем не вжиті всі заходи передбачені статтями 17, 18 Закону України «Про виконавче провадження», а також відсутні докази повідомлення боржника про виконання рішення суду в добровільному порядку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та вважає, що скарга Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 17, 37, 47 Законом України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», заінтересовані особи: старший державний виконавець Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1, ОСОБА_2 на бездіяльність державного виконавця задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №52545630 при винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.02.2017 року.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №52545630 від 28.02.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.Д.Рудюк