ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/942/18
провадження № 2/753/3441/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"06" листопада 2018 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Слаква О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних із виплатою страхового відшкодування, суд -
Позивач в особі Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення понесених витрат, пов»язаних із виплатою страхового відшкодування у порядку зворотної вимоги (регресу). Мотивуючи свої вимоги тим, що 15 листопада 2015 року о 13 годині 50 хвилин на вул. Срібнокільській в м. Києві автомобіль «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який на час ДТП не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на два припарковані транспортні засоби: автомобіль КІА, державний номерний знак НОМЕР_2, та автомобіль «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Так, в наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3, який належить ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПрАТ «УТСК» згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 4768878 терміном дії від 13 грудня 2014 року по 12 грудня 2015 року.
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року, яка набула чинності, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - попередження.
З метою визначення розміру збитку, завданого двом транспортним засобам внаслідок ДТП, замовлено проведення незалежної автотоварознавчого дослідження.
Так, згідно Звіту № 9450 товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 26 листопада 2015 року, проведеного суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3, визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 5 118 грн. 26 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним 28 жовтня 2016 року на підставі заяви страхувальника та платіжного доручення в загальній сумі 4 265 грн. 21 коп.
Окрім того, згідно Звіту № 9455 товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 27 листопада 2015 року, проведеного суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю КІА, державний номерний знак НОМЕР_2, визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 88 847 грн. 73 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним 11 квітня 2016 року на підставі заяви страхувальника та платіжного доручення в загальній сумі 50 000 грн. 00 коп. Вважає, що відповідно до пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відтак, відповідач має відшкодувати йому дві здійснені ним регламентні виплати потерпілим - 50 000 грн. 00 коп. та 4 265 грн. 21 коп., що уцілому становить 54 265 грн. 21 коп.
В судове засіданні позивач не з»явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог з тих же підстав, просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з»явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду).
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.
Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
Судом встановлено, що 15 листопада 2015 року о 13 годині 50 хвилин на вул. Срібнокільській в м. Києві автомобіль «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який на час ДТП не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на два припарковані транспортні засоби: автомобіль КІА, державний номерний знак НОМЕР_2, та автомобіль «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с. 8, 9, 10, 11).
Так, в наслідок ДТП було завдано шкоди автомобілю «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3, який належить ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПрАТ «УТСК» згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 4768878 терміном дії від 13 грудня 2014 року по 12 грудня 2015 року.
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року, яка набула чинності, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - попередження (а.с.11).
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
З метою визначення розміру збитку, завданого двом застрахованим транспортним засобам внаслідок ДТП, замовлено проведення незалежної автотоварознавчого дослідження.
Так, згідно Звіту № 9450 товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 26 листопада 2015 року, проведеного суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «ЗАЗ», державний номерний знак НОМЕР_3, визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 5 118 грн. 26 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним 28 жовтня 2016 року на підставі заяви страхувальника та платіжного доручення № 8282рв в загальній сумі 4 265 грн. 21 коп. (а.с.14-16, 17-18, 19-21, 22, 23)
Окрім того, згідно Звіту № 9455 товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 27 листопада 2015 року, проведеного суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю КІА, державний номерний знак НОМЕР_2, визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 88 847 грн. 73 коп., виплата якої з урахуванням розрахунку про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, зробленого позивачем, здійснена ним 11 квітня 2016 року на підставі заяви страхувальника та платіжного доручення № 2672рв в загальній сумі 50 000 грн. 00 коп. (а.с.29-32, 33-35, 36-38, 39, 40)
Відповідно до п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У зв»язку з проведеними позивачем двома регламентними виплатпми потерпілим у позивача виникло право зворотної (регресної) вимоги до винної у ДТП особи - відповідача.
Відповідно до пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відповідно до пункту першого статті 22 зазначеного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу Звіт товарознавчого дослідження, на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля.
Статтею 29 зазначеного Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України.
Суд вважає, що відповідно до пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Відтак, відповідач має відшкодувати МТСБУ дві проведені позивачем регламентні виплати 50 000 грн. 00 коп. та 4 265 грн. 21 коп., що уцілому становить 54 265 грн. 21 коп.
Окрім того, вимога позивача про стягнення витрат у розмірі 520 грн. 00 коп. та 796 грн. 00 коп., що уцілому становить 1 316 грн. 00 коп., у зв»язку із залученням аварійного комісара, що підтверджується платіжними дорученнями, є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки заснована на положенні п.40.3 ст. 40 Закону України Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Так, відповідно до вказаної вище норми Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана також й з залученням аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених ст. 41 цього Закону.
Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені.
Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.
Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 1 762 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 1166, 1188, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст. ст. 9, 38, 40, 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 9, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір», п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов»язаних із виплатою страхового відшкодування, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, код ЄДРПОУ - 21647131, 54 265 грн. 21 коп. - витрат, пов"язаних із виплатою страхового відшкодування, 1 316 грн. 00 коп. - витрат, понесених за послуги аварійного комісара, 1 762 грн. 00 коп. - судового збору, а всього - 57 343 (п»ятдесят сім тисяч триста сорок три) грн. 21 (двадцять одна) коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяв
а про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п»ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судомому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

СУДДЯ: Коренюк А.М.