Справа № 661/2867/18
Провадження № 2/661/980/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

29 жовтня 2018 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді Чирського Г.М.

за участю секретаря судового засідання Шевченко Ю.М.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Каховка, в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новокаховської міської ради Херсонської області про визнання договору купівлі-продажу майна дійсним, визнання права власності на придбане нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №177, посвідченого Регіональною універсальною товарною біржою «Універсальна» 03.11.1999 р., визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння з надвірними господарськими будівлями, розташованого по вул. Новомаячківській, 34 в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що 03.11.1999 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини вказаного нерухомого майна, який зареєстрований у Регіональній універсальній товарній біржі «Таврійська» та 10.11.1999 р. зареєстрованого у БТІ із внесення відомостей про власників реєстрову книгу. З моменту укладення вказаного договору позивач відкрито володіє та користується нерухомим майном, однак про те, що договір потребував нотаріального посвідчення, останньому стало відомо під час звернення до нотаріуса з метою продажу. З урахуванням зазначеного позивач позбавлений можливості розпорядитися належним майном на власний розсуд.

Ухвалою судді від 25.09.2018 р. у справі відкрито загальне провадження, а ухвалою суду від 18.10.2018 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

10.10.2018 р. від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, визнання позову.

Позивач у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав із наведених у ній підстав.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.2017 р. ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3, належить 1/4 частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: вул. Н.Маячківська, буд. №34 в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.05.2017 р. ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4, належить 1/4 частина житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: вул. Н.Маячківська, буд. №34 в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області.

Таким чином, ОСОБА_1 є власником 1/2 частини вищевказаного житлового будинку, натомість на іншу 1/2 частину будинку, в порядку ч.1 ст. 392, ч.1 ст.328 ЦК України, просить визнати за ним право власності, посилаючись на юридичну необізнаність щодо нотаріального посвідчення укладеного ним договору купівлі-продажу 03.11.1999 р. на товарній біржі, що в теперішній час не визнається іншими особами, а відтак має бути визнаний судом, дійсним.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 03.11.1999 р. укладеного на Регіональній універсальній товарній біржі «Таврійська», ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2, за обумовлено грошову суму, 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: вул. Н.Маячківська, буд. №34 в смт. Дніпряни, Новокаховської міської ради Херсонської області.

Вказаний договір 03.11.1999 р. був зареєстрований у Каховському БТІ.

З листа приватного нотаріуса Новокаховського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 12.07.2018 р. вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо оформлення договору купівлі-продажу спірної частки житлового будинку.

Враховуючи, що цивільні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України 2004 року, а саме спірний договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено 21.11.1997 року, тому суд вважає за необхідне керуватися Цивільним Кодексом України (в редакції 1963 року).

Відповідно до ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 224 ЦК України 1963 року).

Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу (ч. 1 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року).

Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до ст. 657 ЦК України (в редакції 2004 року), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України(в редакції 2004 року), договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідченні, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_5 України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 передбачено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведене можна дійти висновку, що спірний договір купівлі-продажу житлового будинку №34, розташованого по вул. Новомаячківській в смт. Дніпряни м. Нова Каховка Херсонської області, що укладений на Регіональній універсальній товарній біржі «Таврійська» 03.11.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в силу положень ст.ст. 47, 227 ЦК України (в редакції 1963 року) та ст.ст. 640, 657 ЦК України (в редакції 2004 року) не є укладеним, у звязку з чим обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не відповідає цивільному законодавству, інших доказів на підтвердження права власності не представлено.

Крім того, визнання відповідачем позовним вимог, суд не приймає, оскільки таке визнання не ґрунтується на законі.

Відтак, позивачем не надано належних та допустимих доказів ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу в момент його укладення та під час його виконання, що унеможливлює визнання угоди дійсною на підставіст.47 ЦК УРСР, та не зазначено за яких умов не було у встановленому законом порядку нотаріально посвідчено спірний договір, не надано до суду доказів, що підтверджують факт невизнання чи оспорення її права власності на спірний житловий будинок відповідачем.

Вказані позивачем обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, у звязку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 223, 263, 265, 280-282, 259 ч.6, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Повний текст рішення виготовлено 05 листопада 2018 року.

Суддя Г. М. Чирський