У Х В А Л А

11 червня 2018 року

м. Київ

справа № 202/29832/13-ц

провадження № 61-35109ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

25 квітня 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2017 рокуз пропуском строку на касаційне оскарження.

Відповідно до підпункту 14 пункту 1 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 325 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Апеляційним судом Дніпропетровської областіпостановлено ухвалу 01 вересня 2016 року, тому останній день строку на касаційне оскарження судового рішення припадав на 21 вересня 2016 року, а касаційну скаргу подано 24 квітня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 222 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення) особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного тексту судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У касаційній скарзі заявник просить поновити пропущений строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що не був повідомлений про час та місце розгляду справи апеляційним судом, оскільки суд надсилав поштові листи за неправильною адресою. Про судове рішення дізнався у березні 2018 року від державного виконавця, після чого звернувся до суду першої інстанції із заявою. Посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної ухвалиАпеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2016 року він отримав лише 30 березня 2018 року, просив суд визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на касаційне оскарження.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

ОСОБА_1не надав жодного доказу щодо недотримання апеляційним судом вимог частини третьої статті 222 ЦПК України та доказів щодо дати отримання ним рішення апеляційного суду і не зазначив обставини, за яких протягом півтора року він не вживав заходів, щоб дізнатись про результати розгляду справи апеляційним судом.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно зазначити обставини, які перешкоджали йому протягом півтора року дізнатись про результати розгляду справи апеляційним судом та надати належні допустимі докази щодо не дотримання Апеляційним судом міста Києвавимог частини третьої статті 222 ЦПК України та докази щодо дати отримання ним копії оскаржуваного рішення суду, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки у порушення пункту 3 частини другої та пунктів 1-3 статті 392 ЦПК України заявником не зазначено: повне найменування та місцезнаходження Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» та ім'я та місце проживання ОСОБА_2, ОСОБА_3; не додано копій касаційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, докази, що підтверджують дату отримання ним копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції та документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір підлягає сплаті в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюванної суми.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції чинній на час звернення позивача до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не характеру менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено що з 1 січня 2013 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1147,00 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 50 253,86 доларів США (що за курсом НБУ складає 401 528,34 грн) у липні 2013 року, 1 відсоток від ціни позову складає 4015,28 грн, що є більшим ніж 3 розміри мінімальної заробітної плати, тому ціна позову складає 3 441,00 грн (1147 ? 3).

Отже, розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги складає 6 882,00 грн. (3 441,00 ? 200%).

Враховуючи те, що до касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 704,80 грн, заявнику необхідно доплатити 6 177,20 грн судового збору.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, рахунок отримувача: 0007, ККДБ: 22030102.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку строк до 11 липня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник