Справа № 127/2433/18
Провадження № 22-ц/801/215/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2018 року місто Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2018 року, ухвалене суддею Вохміновою О.С., повний текст якого складено 21 вересня 2018 року,

в справі №127/2433/18

за позовом ОСОБА_4 (позивач)

до ОСОБА_3 (відповідач),

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

встановив:

ОСОБА_4 звернулася в районний суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи його тим, що вони з відповідачем є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, народження, яка досягла повноліття, проте навчається на контрактній основі на стаціонарі в університеті ім. Яна Кохановського в м. Кельце.

Оскільки в добровільному порядку допомоги на утримання дочки відповідач не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, а дочка не працює і перебуває на утриманні матері, яка, зокрема, сплачує за навчання 6000 злотих на рік, просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки в твердій грошовій сумі - 3500 грн. щомісячно, з початку і до дня закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 вересня 2018 року позов задоволено. Постановлено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з 02 лютого 2018 року і на період навчання в Університеті Яна Кохановського в м. Кельце (Польща), але не більше ніж до досягнення ОСОБА_5 двадцяти трьох років.

Не погодившись із рішенням відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд не звернув уваги на його незадовільний стан здоров'я, поклав на нього обов'язок зі сплати аліментів, що є неконкретизованим в часі, зокрема, зобов'язав сплачувати аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, також і під час канікулів.

Позивач ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року встановлено в розмірі 1762 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176000 грн.), спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, а сторонами не заперечуються наступні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, сторони у справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 10).

ОСОБА_5 досягла повноліття, проте продовжує навчатися на стаціонарі на платній основі в Університеті імені Яна Кохановського в м. Кельце (Польща), на напрямком «Управління», про що укладений договір про умови оплати освітніх послуг для студентів-іноземців від 02.10.2017 року. Планова тривалість навчання становить 6 семестрів (3 роки), а його вартість складає 6000 злотих на рік і сплачується двома платежами по 3000 злотих за кожен семестр. ОСОБА_5 фактично навчається в університеті і не має заборгованості по оплаті за навчання, що підтверджується довідкою навчального закладу (а. с. 16, 71).

Згідно з статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Оскільки ОСОБА_5 є студенткою університету денної форми навчання й здобуває освіту, власного доходу не має, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вона потребує матеріальної допомоги від батька.

В свою чергу ОСОБА_3 хоча і не отримує офіційного доходу, проте він є особою працездатного віку, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, в нього немає інших осіб, яких він відповідно до закону зобов'язаний утримувати.

Суд першої інстанції вірно оцінив наданий відповідачем виписний епікриз, згідно з яким він проходив лікування в Жмеринській лікарні відновного лікування з приводу грижі поперекового відділу хребта та остеохондрозу і виписаний з покращенням в березні 2018 року.

Даний епікриз дійсно не свідчить про те, що відповідачеві протипоказана фізична праця, інвалідність йому не встановлена, що спростовує відповідні посилання апелянта.

Щодо доводів апеляційної скарги про невизначеність обов'язку зі сплати аліментів в часі, зокрема, не зазначення судом кінцевого строку таких виплат, а також покладення обов'язку зі сплати аліментів у зв'язку з навчанням і під час канікул, то апеляційний суд їх відхиляє з огляду на таке.

Згідно з статтею 12 СК України строки, встановлені у цьому Кодексі, обчислюються відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 251-252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, тоді як термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

В оскаржуваному рішенні початок строку стягнення аліментів визначено календарною датою - 02 лютого 2018 року (день пред'явлення позову), а його закінчення - моментом припинення навчання ОСОБА_5 в Університеті імені Яна Кохановського, або досягнення нею двадцяти трьох років (залежно від того, яка з цих подій настане раніше), що відповідає вимогам закону, а саме статті 191, частині 1 статті 199 СК України.

Законом також не передбачено виключення із строку стягнення аліментів планових перерв у навчанні (канікул), оскільки підставою для припинення стягнення є лише фактичне закінчення такого навчання, в тому числі дострокове. Крім того, розмір аліментів у зв'язку з продовженням навчання розраховано якраз виходячи з його вартості на рік, а не навчальний рік чи семестр.

Відповідач в 2016 році погодився із вступом доньки на навчання в закордонний навчальний заклад, а відтак повинен разом з матір'ю дитини надавати їй матеріальну допомогу, якої та потребує.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий Стадник І.М.

Судді Міхасішин І.В.

Войтко Ю.Б.