Провадження № 22ц-824/3130/18 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Лисиці Ю.С.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ПрАТ «Європейський Страховий альянс» на його користь страхове відшкодування за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у розмірі 49 490,00 грн., а з відповідача ОСОБА_4 - 30 124, 67 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 січня 2017 року по вул. Парусна, 1-л, в м. Іллічівськ Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_5, яким керував відповідач ОСОБА_4 та його автомобіля марки «Subaru», д.н.з.НОМЕР_4, внаслідок якої його автомобіль зазнав значних пошкоджень, а постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2017 року винним у вчиненні ДТП визнано відповідача ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого на час скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз».

Вказує, що внаслідок ДТП йому було заподіяно матеріальних збитків, розмір яких становить 79 614,67 грн., і він звернувся до ПрАТ «Європейський Страховий альянс» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак страхова компанія повідомила, що для прийняття рішення про виплату йому страхового відшкодування відповідачу ОСОБА_4, як винній в ДТП особі, необхідно надати інформацію щодо того, хто ввозив автомобіль «BMW X5», на митну територію України, яким чином ввозився вказаний автомобіль та чи був застрахований цей автомобіль за полісом міжнародного зразку по цивільній відповідальності «зелена карта», і що без цих даних ПрАТ «Європейський Страховий альянс» відмовляється виплачувати суму страхового відшкодування.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року позов задоволено, стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_3 50927 грн. 23 коп., з яких: 49490 грн. 00 коп. - сума страхового відшкодування; 1437 грн. 23 коп. - судові витрати, та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 30 998 грн. 59 коп., з яких: 30124 грн. 67 коп. - матеріальна шкода; 873 грн. 92 коп. - судові витрати.

Не погодившись із цим рішенням, представник ПрАТ «Європейський страховий альянс» подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом не було враховано тих обставин, що ОСОБА_4 не надав страховій компанії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу для затвердження забезпеченості його полісом відповідно до вимог Закону, тому немає підстав для визнання цього автомобіля забезпеченим, а тому вважають відсутніми підстави для виплати страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 був визнаний винним у скоєнні ДТП, внаслідок якої позивачу було завдано майнової шкоди, та враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на час скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий альянс», а страховик відмовляється виплачувати позивачу суму страхового відшкодування, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що 13 січня 2017 року по вул. Парусна, 1-л, в м.Іллічівськ Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_4, та автомобіля марки «Subaru», державний номерний знак НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_3

Відповідно до постанови Іллічівського міського суду Одеської області від 31 січня 2017 року ОСОБА_4 було визнано винним у цій ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У результаті вказаної ДТП автомобілю марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_4, що належить позивачу на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6, були завданізначні механічні пошкодження.

При цьому, відповідно до висновку №004/17 експертного товарознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки «Subaru», державний номерний знак НОМЕР_4, від 07.02.2017 року, який складений на замовлення позивача вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, складає 79 614, 67 грн.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні,

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 станом на 13 січня 2017 року була застрахована в ПрАТ «Європейський Страховий альянс» якого вчасно було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду та надано всі необхідні документи для виплати позивачу страхового відшкодування по ДТП, однак, не зважаючи на вимоги п. 36.2 ст. 36 Закону, страхова компанія не здійснила виплату страхового відшкодування позивачу, а лише листом від 21 квітня 2017 року йому було повідомлено, що для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, ОСОБА_4, як винній в ДТП особі, необхідно надати інформацію щодо того, хто ввозив автомобіль «BMW X5», державний номерний знак НОМЕР_3, на митну територію України, яким чином ввозився вказаний автомобіль та чи був застрахований автомобіль за полісом міжнародного зразку по цивільній відповідальності «зелена карта».

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортних засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмов від зобов'язання або одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Крім того, пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до п.п. 34.2, 34.3 ст. 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

При цьому, згідно п. 36.2 ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до п.2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Згідно п.1.4 ст.1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Таким чином, вирішуючи спір, суд правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-80 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, зокрема дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідача було вчасно повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду та надано всі необхідні документи для виплати позивачу страхового відшкодування внаслідок ДТП, а вина ОСОБА_4 у вчиненні ДТП підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження незаконного керування ОСОБА_4 транспортним засобом на момент скоєння ДТП матеріали справи не містять і на даний час відсутні підстави для невиплати позивачу страхового відшкодування, тому, із врахуванням ліміту відповідальності страховика, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Рішення суду першої інстанції містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: