23.05.2018 Єдиний унікальний номер 205/4442/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Скрипник К.О.,

при секретарі - Кіреєвій В.І.;

за участю учасників справи: позивача ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3 районної у м. Дніпрі ради - ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5М .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 районної у м. Дніпрі ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі 13 липня 2017 року звернулися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому згідно останньої редакції уточнень зазначили, що вони постійно проживають та зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1. В їх користуванні знаходиться одна кімната квартири житловою площею 11,7 кв.м. та приміщення загального користування, що надавалась бабусі позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 та її неповнолітній доньці ОСОБА_8 приблизно в 1952 році, у звязку з загибеллю її чоловіка ОСОБА_9 на підприємстві Дніпропетровському трубопрокатному заводі ім. Леніна (ПАТ «Дніпропетровській трубний завод»). Вказана кімната надавалась відповідно до рішення профспілкового комітету заводу. 05 вересня 1965 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на «Ліповецьку», у них народилася донька ОСОБА_11, позивач по справі, яка в подальшому змінила прізвище на «Чеботарьову». Оскільки такій великій родині не можливо проживати в кімнаті житловою площею 11,7 кв.м. ОСОБА_7 разом зі своїм другим чоловіком вступило до ЖБК і на підставі ордеру № 294 від 22 червня 1979 року вселилися в квартиру за іншою адресою. ОСОБА_7 була наймачем кімнати в квартирі АДРЕСА_1, особовий рахунок № 51322 було відкрито на імя ОСОБА_12, яка померла 29.09.2014 року та була знята з реєстраційного обліку в квартирі. У звязку з чим, виникла необхідність зміни договору найму житлового приміщення. Рішенням Дніпровської міської ради № 33/26 від 15.11.2017 року «Про передачу з балансу комунальних підприємств житлових будинків та нежитлових допоміжних приміщень на баланс КП «Жилсервіс-2» ДМР» будинок № 14 по вулиці Повітрофлотській в м. Дніпрі передано на баланс КП «Жилсервіс-2» ДМР». Згідно відповіді Архівного управління Дніпропетровської міської ради будь-яких рішень про переоформлення особового рахунку квартири АДРЕСА_1, за період з 1977-1996 роки в архіві не знайдено. Таким чином, на сьогодні в квартирі зареєстровані та мешкають позивачі, але особовий рахунок відкрито на імя померлої особи. Позивачі просили зобовязати ОСОБА_3 районну у м. Дніпрі раду прийняти рішення, яким надати Комунальному підприємству «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради дозвіл на зміну договору найму житлової кімнати площею 11,7 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1; зобовязати Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради укласти договір найму житлового приміщення, яке знаходиться у двокімнатній комунальній квартирі і складається з однієї житлової кімнати площею 11,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з родиною у складі: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, замість померлої ОСОБА_12 відкривши на імя ОСОБА_1 особовий рахунок на дане житлове приміщення.

Ухвалою від 17 січня 2018 року замінено первісного відповідача Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 34» Дніпровської міської ради належним відповідачем Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради. Залученодо участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 в судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 районної у м. Дніпрі ради в судовому засіданні позовну заяву не визнала в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позову.

Представник Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради в судовому засіданні позовну заяву не підтримала та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Від представника співвідповідача Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства.

Представник Дніпровської міської ради у судове засідання не зявився, про день і час проведення слухання справи сповіщався належним чином.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, викладеного в новій редакції Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017р. №2147-VIII, що набрав чинності з 15.12.2017р. (далі ЦПК України) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_6 (а.с.10,14).

38/100 частин квартири АДРЕСА_1 перебуваютьу власності ОСОБА_13, на підставі договору дарування від 23.10.2001 року, на іншу частину квартири відсутні відомості про реєстрацію права власності (а.с.17).

Як зазначила позивач в судовому засіданні, кімната, житловою площею 11,7 кв.м., перебуває у комунальній власності та надавалась її бабусі, ОСОБА_7, та її неповнолітній доньці, ОСОБА_8, приблизно в 1952 році. Надавалась вказана кімната у звязку з загибеллю чоловіка бабусі, ОСОБА_9, на підприємстві «Дніпропетровський трубопрокатний завод ім. Леніна» (ПАТ «Дніпропетровській трубний завод») відповідно до рішення профспілкового комітету заводу.

Особовий рахунок № 51322 було відкрито на ім`я мати позивача ОСОБА_12, яка померла 29 вересня 2014 року (а.с.6,7,11,12).

У зв`язку з чим, позивач ОСОБА_1В звернулася до ОСОБА_3 районної у м. Дніпрі ради з завою про надання дозволу на зміну договору найму житлової кімнати в квартирі.

Разом з тим, згідно листа ОСОБА_3 районної у м. Дніпрі ради від 16.11.2017 року зазначено, що на засіданні громадської комісії з житлових питань було розглянуто лист КП «Житлово-експлуатаційного підприємства № 34» ДМР від 29.09.2017 року № 282, про дозвіл житлово-експлуатаційній організації, на балансі якої перебуває житловий фонд комунальної власності територіальної громади міста, змінити умови договору найму житлового приміщення, кімнати житловою площею 11,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 в м. Дніпрі, однак до вирішення в судовому порядку вказаного питання Виконавчий комітет ОСОБА_3 районної у м. Дніпрі ради не може виносити відповідне рішення (а.с.63).

Рішенням Дніпровської міської ради № 33/26 від 15.11.2017 року «Про передачу з балансу комунальних підприємств житлових будинків та нежитлових допоміжних приміщень на баланс КП «Жилсервіс-2 ДМР», будинок № 14 по вулиці Повітрофлотській в м. Дніпрі передано на баланс КП «Жилсервіс-2» (а.с.79).

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо зміни договору найму жилого приміщення, який регулюється положеннями Житлового кодексу УРСР.

Оцінка суду доказів та мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 58 Житлового кодексу УРСР передбачає, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно ст. 61 Житлового кодексу УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

За нормою ст.64 Житлового кодексу УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Згідно зі ст. 65 ЖК УРСР особи, що вселились у жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування цим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем і членами його сім'ї, які з ним проживають, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Статтею 103 Житлового кодексу УРСР визначено, що договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом.

Відповідно до ст. 104 Житлового кодексу УРСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 63 Житлового кодексу УРСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачі у справі не підтвердили належними та допустими доказами ті обставини, на які вони посилаються, не підтвердили, що саме ОСОБА_7 була наймачем спірної кімнати, адже в матеріалах справи мається ордер № 294, однак на іншу квартиру, крім того, відсутні письмові докази щодо законних підстав на вселення і проживання в кімнаті.

Позивачі просять зобовязати ОСОБА_3 районну у м. Дніпрі раду прийняти рішення, яким надати Комунальному підприємству «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради дозвіл на зміну договору найму житлової кімнати площею 11,7 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, проте до матеріалів справи не надано сам договір та не зазначено його реквізитів.

Відтак, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду позивачами не доведено факт укладення та наявності даного договору, а відтак доцільності внесення змін.

Доводи позову про зобов'язання Комунальне підприємство «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради укласти договір найму житлового приміщення, яке знаходиться у двокімнатній комунальній квартирі і складається з однієї житлової кімнати площею 11,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з родиною у складі: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, замість померлої ОСОБА_12 відкривши на імя ОСОБА_1 особовий рахунок на дане житлове приміщення суперечать положенням діючого законодавства.

Так, розкриваючи зміст засади свободи договору у ст.ст. 6, 627 Цивільного Кодексу України законодавець визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, Цивільний Кодекс України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 та ст.627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Таким чином, суд знаходить безпідставними вимоги в цій частині позову, оскільки сторони вільні у праві укладення договору, і не може бути судового примусу задля досягнення мети в укладенні того чи іншого договору.

Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги недоведені, необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.141 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачами, судом залишено без задоволення, позивачі не звільнені від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 61, 63, 64, 103,104 ЖК УРСР, ст.ст. 7-13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 районної у м. Дніпрі ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про зобовязання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текс рішення виготовлено 01.06.2018 року.

Суддя К.О. Скрипник