№ 336/1572/18
провадження № 2/336/1490/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Куриленко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської Ради) про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі 29.03.2018 р. звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначають, що ОСОБА_2 є власницею 1/3 частини будинку № 11-а по вул..Громадянській в м.Запоріжжя. До 03.03.2016 р. власницю 2/3 частин будинку № 11-а по вул..Громадянській в м.Запоріжжя була відповідач ОСОБА_3 03.03.2016 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу № 198, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 За цим договором ОСОБА_1 придбала у власність 2/3 частини житлового будинку № 11-а по вул..Громадянській в м.Запоріжжя з побутовими та господарськими будівлями.

Відповідно до п.11 договору купівлі-продажу від 03.03.2016 р. продавець (ОСОБА_3В.) зобовязалась у термін до 04.03.2016 р. звільнити частину житлового будинку від особистих речей, сплатити всі комунальні платежі та передати вище прописану частину житлового будинку без будь-якої заборгованості по комунальним платежам, а покупець (ОСОБА_1Е.) зобовязалась прийняти її.

ОСОБА_3 після продажу її частки будинку звільнила приміщення від своїх речей та зїхала. Теперішнє місце її проживання позивачам невідоме.

Однак, відповідач в добровільному порядку повинна була не тільки звільнити приміщення від особистих речей, сплатити заборгованість по комунальним платежам, а й зняти своє місце реєстрації за вказаною адресою, що не було зроблено.

За позовом позивачі просять усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні 1/3 частиною житлового будинку, а ОСОБА_1 в користуванні 2/3 частинами будинку, який знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул..Громадянська, 11-а шляхом визнання відповідача такою, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

Ухвалою судді від 19.04.2018 р. було відкрито провадження та призначено судове засідання на 22.05.2018 р.

22.05.2018 р. розгляд справи було відкладено на 07.06.2018 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача.

Позивачі направили до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримують, просять задовольнити.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач до суду повторно не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала.

На підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, розгляд справи було проведено за відсутності відповідача.

Третя особа Департамент реєстраційних послуг ЗМР направив заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують.

В силу ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивачів та третьої особи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину № 4-1105 від 12.05.2003 р., виданого Пятою Запорізькою державною нотаріальною конторою, ОСОБА_2 належить 1/3 частина житлового будинку № 11-а по вул..Громадянській в м.Запоріжжі (а.с.10). Право власності ОСОБА_2 на вказану частину житлового будинку зареєстровано ОП ЗМБТІ (а.с.11).

За договором купівлі-продажу від 03.03.2016 р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 198, ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 2/3 частини житлового будинку № 11-а по вул..Громадянській в м.Запоріжжя (а.с.12-13). Право власності ОСОБА_1 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.14).

Відповідно до п.11 договору купівлі-продажу від 03.03.2016 р., продавець (ОСОБА_3В.) зобовязалась у термін до 04.03.2016 р. звільнити частину житлового будинку від особистих речей, сплатити всі комунальні платежі та передати вище прописану частину житлового будинку без будь-якої заборгованості по комунальним платежам, а покупець (ОСОБА_1Е.) зобовязалась прийняти її.

Відповідач з реєстрації в належному позивачам житловому будинку не знялась (а.с.24).

Вищевикладене підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Подальша реєстрація відповідача в будинку, що належить позивачам, є порушенням прав на безперешкодне користування власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 15 ЦК України у частині 1 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч.1, ч.2 ст.16 ЦК України).

Згідно ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської Ради) про усунення перешкод в користуванні житловим будинком задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (м.Запоріжжя, вул.Громадянська, 11-а, РНОКПП НОМЕР_1) такою, що втратила право користування житловим будинком з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: м.Запоріжжя, вул.Громадянська, 11-а.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Дмитрюк