РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

представника позивача відповідача ОСОБА_1, третьої особи з самостійними вимогами- Гаврилюк В.І., її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частку спадкового майна, та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, Хмельницького бюро технічної інвентаризації, Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про визначення частки, визнання недійсним реєстраційного посвідчення та скасування державної реєстрації, -

встановив :

03 серпня 2015 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права на частку спадкового майна, в якому просив визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_6, померлої 18.01.2015 р., а саме на ? частину житлового будинку № 3А по вул. Маршала Конєва у м. Хмельницькому. Свої вимоги мотивує тим, що 18 січня 2015 р. померла його мати ОСОБА_6, після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме 1/2 частина житлового будинку № 3А по вул. Маршала Конєва в м. Хмельницькому. Так, на підставі заповіту, вона все майно заповіла відповідачу ОСОБА_3 Однак, оскільки він непрацездатний і являється інвалідом III групи, то в силу положень ст. 1241 Цивільного кодексу України є спадкоємцем після смерті матері, який має право на обовязкову частку у спадщині. При зверненні до нотаріуса про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вище зазначеного житлового будинку у звязку із відсутністю та неподанням нотаріусу правовстановлюючого документу на згадане майно на імя спадкодавця.

24 листопада 2015 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати за ним право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_6, а саме на ? частку житлового будинку № 3А з належними до нього надвірними господарськими будівлями, що розташовані за адресою: м. Хмельницький, вул. Конєва, № 3А, мотивуючи вимоги тим, що з матеріалів інвентарної справи на житловий будинок № За по вул. Конєва у м. Хмельницькому видно, що спадкодавиця ОСОБА_6 набула право власності на зазначений житловий будинок на підставі договору міни житлового будинку на квартири від 29.07.1999 р. За вказаним договором у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_5 переходять по ? частці житлового будинку № 3А житловою площею 81,3 кв.м., що знаходиться у м. Хмельницькому по вул. Конєва, з відповідними надвірними будівлями, які складаються з цегляного хліва-літньої кухні «Б». А тому до складу спадкового майна померлої ОСОБА_6 увійшла належна їй 1/2 частина спірного житлового будинку з відповідними надвірними будівлями. З огляду на це, розмір частки позивача як спадкоємця у спадковому майні становитиме 1/4 частина житлового будинку з надвірними будівлями, які за ним закріплені. Аналогічною залишається розмір частки у спадковому майні і іншого спадкоємця ОСОБА_3 Враховуючи те, що надвірні господарські будівлі, які закріплені за житловим будинком є приналежністю до нього, позивач має також право на частину даних надвірних будівель.

Ухвалою суду від 18.12.2015 р. до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5

20.01.2016 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, згідно якої просить встановити, що ОСОБА_6, яка померла 18 січня 2015 року, являється його, ОСОБА_4, який народився 23 лютого 1962 року, матір'ю, мотивуючи вимоги тим, що у його свідоцтві про народження значаться відомості про його матір - «Гаврилюк Марія Фомівна». Однак, у вище згаданому свідоцтві невірно та помилково зазначено по батькові матері Позивача - замість «Хомівна» вказується «Фомівна». Проте, в дійсності правильним по батькові покійної його матері є «Хомівна», як і зазначається у документах, що видавались на її імя, зокрема у договорі міни житлового будинку на квартири від 29.07.1999 р., посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 4708. Також у свідоцтві про смерть матері Позивача вказано по батькові померлої як «Хомівна».

Ухвалою суду від 19.02.2016 р. обєднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про визнання права власності на частку спадкового майна із справою за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин.

28 квітня 2016 року третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення її частки, в якому просила, визначити її частку в житловому будинку, що знаходиться по вулиці Конєва 3А в місті Хмельницькому, виходячи із її вкладу в придбанні спільної часткової власності. Свої вимоги мотивує тим, що 29.07.1999 року ОСОБА_8, ОСОБА_6 і вона, ОСОБА_5, уклали договір міни, із якого вбачається, що ОСОБА_8, поміняв належний йому цегляний житловий будинок номер три «А» житловою площею 81,3 кв. м., що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Конєва, з відповідними надвірними будівлями які складаються з цегляного хліва-літньої кухні «Б», на дві квартири: однокімнатну квартиру № 8, що знаходиться в м. Хмельницькому по пр. Миру, 62/4, яка належить ОСОБА_6, та на трьох кімнатну квартиру № 40, що знаходиться в місті Хмельницькому по вул. Прибузькій, 4, яка належить їй, ОСОБА_5 Інвентаризаційна (страхова) оцінка квартири ОСОБА_6 становить 8 803 грн., а квартири ОСОБА_5 20 923 грн. При виготовлені технічної документації в технічному паспорті їх з ОСОБА_6 долі були визначені по 1/2 частині кожному із співвласників. Зазначає, що її частка у спірному майні є більшою, оскільки при укладанні договору міни її і ОСОБА_6 частки були різними. Вказує, що при житті спадкодавиці у них не виникав спір стосовно розміру часток кожної, однак на момент розгляду судом спору стосовно визнання за відповідачем права на ? частку в спадковому майні це питання є суттєвим, оскільки порушує її право приватної власності на нерухоме майно, а в кінцевому результаті зменшує її частку. Також вказує, що отримавши технічний паспорт, вони із спадкодавицею побачили допущену в ньому помилку, однак не стали виправляти її, оскільки була усна домовленість про те, що у зв'язку із погіршенням здоровя ОСОБА_6 вони будуть проживати з нею однією сімєю і утримувати її довічно. Крім того, вони з чоловіком за власні кошти виконали капітальний ремонт даного будинку, взявши кредит, чим збільшили загальну вартість будинку.

Ухвалою суду від 15.09.2016 р. обєднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на частку спадкового майна із справою за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення часток.

01.06.2016 р. ОСОБА_5 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила визнати за нею право власності на ? частки в житловому будинку, що знаходиться по вулиці Конєва 3А в місті Хмельницькому, виходячи із її вкладу, а за ОСОБА_6 ? частку.

22.06.2016 р. ОСОБА_5 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила визнати за нею право власності на ? частки в житловому будинку, що знаходиться по вулиці Конєва 3А в місті Хмельницькому, виходячи із її вкладу.

28.11.2016 р. ОСОБА_5 подала заяву про збільшення позовних вимог, предявивши такі, також, до ОСОБА_3, Хмельницького бюро технічної інвентаризації, Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, в якій просила визнати недійсним реєстраційне посвідчення видане Хмельницьким БТІ від 5.08.1999 року, записаного в реєстрову книгу за реєстровим № 10237, скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, визначити в грошовій формі частку в спільному будинковолодінні на момент укладення договору міни, мотивуючи тим, що при виготовлені технічної документації в реєстраційному посвідченні від 5.08.1999 року, яке було видане взамін реєстраційного напису і є невідємною частиною правовстановлюючого документу, житловий будинок помилково було зареєстровано за нею та ОСОБА_6 в рівних долях. Ця ж помилка була відображена і в технічному паспорті. Отримавши технічний паспорт вони побачили допущену в ньому помилку, однак не стали виправляти її, оскільки між сімєю ще до укладання договору міни була усна домовленість про довічне утримання спадкодавиці. Вимоги ОСОБА_4 на спадкове майно суттєво порушують її право власності, яке з вини БТІ невірно було зареєстровано між ними в рівних частках, оскільки її частка у вкладі є значно більшою.

22.11.2017 р. ОСОБА_5 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила визнати також, що доля ОСОБА_4 в якості обовязкової частки становить 129 754, 71 грн., мотивуючи тим, що якщо взяти до уваги загальну вартість обох квартир, що обмінювались то її доля становитиме 70,39 %, а ОСОБА_6 29, 61 %. А тому, частка на яку претендує ОСОБА_4 буде становити 14, 82 % (29,61/2). Оскільки згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи від 28.08.2017 року вартість будинку на момент проведення експертизи становить - 1 108 682 грн. а тому така доля буде становити : 1 108 682 х 0,1482 = 164 195 грн. 85 коп. Крім того, оскільки вона з чоловіком збільшила вартість будинку на 232 791, 73 грн., тому такі кошти і входять в загальну вартість будинку. А тому така частка становитиме : 1 108 682 грн. - 232 941, 73 грн. = 875 740,3 грн. х 0,1482 = 129 784,71 грн.

В судовому засіданні представник позивача відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав наведених у позові. Щодо позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 заперечив, зазначивши, що згідно із Реєстраційним посвідченням від 05.08.1999 р. Хмельницького БТІ, яке видається взамін реєстраційного напису і є невідємною частиною правовстановлюючого документу, житловий будинок було зареєстровано за ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а розмір їх часток становить 1/2 за кожною. Так п. 2.1. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних, та фізичних осіб, затверджена Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 р. № 121, в редакції від 18.10.1999 р., що була чинна на час укладення договору міни, було визначено порядок державної реєстрації права власності, згідно із яким видавалось реєстраційне посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документу. Тому розмір частки ОСОБА_5 є визначеним в розмірі ? частки даного будинку. А тому і відсутній предмет спору за предявленим ОСОБА_5 позовом. Також, просив застосувати строки позовної давності до позову ОСОБА_5, у звязку із тим, якщо ОСОБА_5 вважаючи, що її права були порушені укладеним договором міни в частині визначення розміру її частки у будинку, то права ОСОБА_5 слід вважати порушеними з дати укладення договору міни - 29 липня 1999 р. З огляду на це, з наступного дня після укладення даного договору почав перебіг 3-х річного строку позовної давності для звернення позивачки з позовом до суду про визнання недійсним реєстраційного посвідчення. Відповідно перебіг позовної давності по означеній вимозі ОСОБА_5 закінчився 29.07.2002 р. Проте, позивач звернулася з позовом в суд лише 01 квітня 2016 р., тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

В судовому засіданні представник третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 - ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги, в яких просив визнати недійсним реєстраційне посвідчення видане Хмельницьким БТІ від 5.08.1999 року і записаного в реєстрову книгу за реєстровим № 10237, скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, визначити частку ОСОБА_5 в спільному будинковолодінні на момент укладення договору міни, а саме в розмірі ?. Щодо позову ОСОБА_4 заперечив в частині визнання за ним права власності на спірний будинок в порядку спадкування в розмірі ? частки. А щодо встановлення факту родинних відносин не заперечив.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення позову ОСОБА_4 в частині визнання за ним права власності на спірний будинок в порядку спадкування в розмірі ? частки, вказавши, що відповідно до договору міни від 09.07.1999 року житловий будинок житловою площею 81,3 кв.м. за адресою м.Хмельницький вул. Конєва, 3А з відповідними надвірними будівлями мінявся на дві квартири: квартиру № 8 у м. Хмельницький по пр.Миру,б.62/4, яка складається з однієї житлової кімнати та належить ОСОБА_6 та на квартиру № 40, у м. Хмельницькому по вул. Прибузькій в буд.№ 4, яка складається з трьох житлових кімнат, яка належить ОСОБА_5, тобто частка ОСОБА_5 є значно більшою. А щодо встановлення факту родинних відносин не заперечив. Позов ОСОБА_5 вважає обґрунтованим.

Представник відповідача - Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у їх відсутності, щодо заявлених позовних вимог, покладаються на думку суду.

Представник відповідача - Хмельницького бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у їх відсутності, щодо заявлених позовних вимог, покладаються на думку суду.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку що позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, також і підлягає частковому задоволенню позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5, внаслідок наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, судом встановлено, що 29.07.1999 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і ОСОБА_5 уклали договір міни, із якого вбачається, що ОСОБА_8, поміняв належний йому цегляний житловий будинок номер три «А» житловою площею 81,3 кв. м., що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Конєва, з відповідними надвірними будівлями які складаються з цегляного хліва-літньої кухні «Б», на дві квартири: однокімнатну квартиру № 8, що знаходиться в м. Хмельницькому по пр. Миру, 62/4, яка належить ОСОБА_6, та на трьох кімнатну квартиру № 40, що знаходиться в місті Хмельницькому по вул. Прибузькій, 4, яка належить ОСОБА_5

Інвентаризаційна (страхова) оцінка квартири ОСОБА_6 становить 8 803 грн., а квартири ОСОБА_5 20 923 грн. (а.с. 51,52 т.1). Що також вбачається із копій свідоцтв про право власності та довідок характеристик обєктів (а.с. 175, 176 т.1).

Згідно із Реєстраційним посвідченням від 05.08.1999 р. № 10273 Хмельницького БТІ, житловий будинок по вул. Конєва, 3 А в м. Хмельницькому було зареєстровано за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 1/2 за кожною згідно договору міни № 4708 від 29.07.1999 року (а.с. 197 т.1).

Із копії технічного паспорта на житловий будинок №ЗА вул. Маршала Конєва у м. Хмельницькому (а.с.111-122 т.1) вбачається, що частка ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на означений будинок, житловою пл. 81,8 кв.м., загальною 144,8 кв.м., становить по 1/2 за кожною.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 146 т.1) вбачається, що даний житловий будинок, житловою пл.. 81,8 кв.м., загальною 183,2 кв.м. було зареєстровано 15.11.2013 року, індексний 7983025, реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 1/2 частці за кожною.

18 січня 2015 року померла ОСОБА_6, що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І БВ № 255430 (а.с. 6 т.1), після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме 1/2 частина житлового будинку № 3А по вул. Маршала Конєва в м. Хмельницькому.

09.01.2015 року ОСОБА_6 все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також усе, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_3, що вбачається із заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 та зареєстрованого в реєстрі за № 4 (а.с. 30 т.1).

ОСОБА_6 є матірю ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що не заперечується сторонами.

Із копії свідоцтва про народження серії І БВ № 246620 вбачається, ОСОБА_3 народився 19.04.1957 року, його матірю записано ОСОБА_6, а батьком ОСОБА_10 (а.с. 36 т.1).

Із копії свідоцтва про народження серії ІІ БВ № 260512 вбачається, що ОСОБА_4 народився 23.02.1962 року його матірю записано ОСОБА_11, а батьком ОСОБА_10 (а.с. 7 т.1).

03.06.2015 р. ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.с.33 т.1).

28.04.2015 р. ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 (а.с. 18 т.1).

21.07.2015 р. нотаріусом відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на частину житлового будинку № 3А по вул. Маршала Конєва в м. Хмельницькому, у звязку із відсутністю та неподанням нотаріусу правовстановлюючого документу на згадане майно на імя спадкодавця (а.с. 8 т.1).

ОСОБА_4 встановлено 02.08.2012 р. ІІІ групу інвалідності довічно, що вбачається із копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с.8 т.1). А 03.06.2016 р. встановлено ІІ групу інвалідності довічно (а.с.99 т.1).

Із довідки Управління Пенсійного фонду України Хмельницької області № 679/6744 від 29.06.2016 р. вбачається, що ОСОБА_4 отримує пенсію по інвалідності 2 групи. (а.с. 94 т.1).

ОСОБА_4 на обліку в нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 95,96 т.1).

Згідно висновку експерта № 01/17 від 28.08.2017 р., призначеного ухвалою суду від 19.12.2016 р. за клопотанням ОСОБА_5, вбачається, що розмір частки ОСОБА_6 в будинковолодінні № 3А по вул. Маршала Конєва в м. Хмельницькому на день укладення договору міни - 29.07.1999 року становить - 1/3 частину. Вартість 1/2 частки, зазначеної у правовстановлюючих документах, у ринковій вартості будинковолодіння №3А по вул. Маршала Конєва в м. Хмельницькому на день складання висновку становить - 554 341 грн., без ПДВ. Вартість 1/3 частки у ринковій вартості будинковолодіння №3А по вул. Маршала Конєва в м. Хмельницькому станом на день складання висновку становить - 369 560 грн., без ПДВ. Відповідно до вимог нормативних документів, архітектурно-планувального, конструктивного рішення житлового будинку в існуючій забудові виділити обов'язкову частку ОСОБА_4 із 1/2 частини та із 1/3 частини будинковолодіння, яка належала співвласнику житлового будинку ОСОБА_6Х - не можливо.

Із дослідницької частини висновку (а.с. 30 на звороті, т.2) вбачається, що розмір частки ОСОБА_6 загальній вартості квартир 8803/ 29 726 =29,7% або 1/3 частки, а розмір частки ОСОБА_5 загальній вартості квартир 20 923/ 29 726 =70,3% або 2/3 частки.

З урахуванням вищенаведеного та враховуючи відсутність інформації про грошову доплату під час обміну житлового будинку на квартири (рівноцінність обміну), експерт прийшов до висновку, що частка співвласників будинковолодінні №3А по вул. Маршала Конєва в м. Хмельницькому на день укладення договору міни - 29.07.1999 року буде відповідно становити: співвласника ОСОБА_6- 1/3 частини, а співвласника ОСОБА_5- 2/3 частини.

Про що також і розяснив експерт в судовому засіданні.

Щодо позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом

або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 241 ЦК УРСР (на момент виникнення спірних правовідносин) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін (ст. 242 ЦК УРСР) .

Зазначені норми кореспондуються із нормами ст. ст. 715, 716 ЦК України. А саме, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов'язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором може бути встановлений обмін майна на роботи (послуги). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору міни. До договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

За змістом ст.112 ЦК УРСР 1963 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦК УРСР (на момент виникнення спірних правовідносин) володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Відповідно до п. 4 ЦК України передбачено, що ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки договір міни укладено 29.07.1999 року, то до спірних правовідносин слід застосувати ЦК УРСР 1963 року.

Згідно Закону України «Про власність» , а саме: ч.5 ст.2, власність в Україні існує в різних формах. Україна створює рівні умови для розвитку всіх форм власності та їх захисту; ч.ч. 2, 3 ст.3, що майно може належати громадянам на праві спільної (часткової або сумісної) власності. Допускається об'єднання майна, що є власністю різних субєктів та створення на цій основі змішаних форм власності.

Так, у ст.ст. ст.113 ЦК УРСР 1963р. та пп. 27, 43 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14.06.1994р. йдеться про частки у спільному майні. У ст.113 ЦК УРСР про частки в спільній власності, а в чималих випадках йдеться просто про частку, у п.43 Інструкції - про частки майна через вказівку на арифметичні (в простих дробах) частини.

У всіх цих перелічених випадках йшлося саме про частку в праві спільної власності, підтвердженням чому є те, що передбачалося й поняття ідеальних часток, що і є тотожним поняттям права на частку. Тобто, на відміну від сучасної термінології, частка/частина в майні означала право на цю частку.

Пунктами 27, 28 Інструкції передбачено, що нотаріуси посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму. Відповідно до чинного законодавства обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають: договори про відчуження в т.ч. і міна, жилого будинку, іншого нерухомого майна. Нотаріуси зобов'язані роз'яснити сторонам зміст і значення поданих ними проектів угод і перевірити, чи відповідає зміст посвідчуваних угод вимогам закону і дійсним намірам сторін.

Таким чином, режим спільної часткової власності характеризується тим, що кожному учаснику належить заздалегідь певний розмір частки в праві власності на спільну річ. Розмір цієї частки визначається розміром внеску кожного з учасників або розміром його трудової участі.

Так, ст.17 закону «Про власність» передбачено, що майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Таким чином, оскільки 29.07.1999 року ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і ОСОБА_5 уклали договір міни, згідно якого ОСОБА_8, поміняв належний йому цегляний житловий будинок номер три «А» житловою площею 81,3 кв. м., що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Конєва, з відповідними надвірними будівлями які складаються з цегляного хліва-літньої кухні «Б», на дві квартири: однокімнатну квартиру № 8, що знаходиться в м. Хмельницькому по пр. Миру, 62/4, яка належить ОСОБА_6, та на трьох кімнатну квартиру № 40, що знаходиться в місті Хмельницькому по вул. Прибузькій, 4, яка належить ОСОБА_5, обмін здійснювався без доплат, а частки в договорі міни не визначені, а тому згідно з положенням ст. 241 ЦК УРСР, згідно якої кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує, а тому оскільки квартира ОСОБА_5 була більшою та коштувала більше, а тому і її частка в будинку 3А, що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Конєва є більшою, аніж частка ОСОБА_6

Інвентаризаційна (страхова) оцінка квартири ОСОБА_6 становить 8 803 грн., а квартири ОСОБА_5 20 923 грн. (а.с. 51,52 т.1). Що також вбачається із копій свідоцтв про право власності та довідок характеристик обєктів (а.с. 175, 176 т.1).

А тому, розмір частки ОСОБА_6 у загальній вартості квартир становить 29,6% (8803/ 29 726), а розмір частки ОСОБА_5 у загальній вартості квартир - 70,4% (20 923/ 29 726).

Таким чином, слід визнати за ОСОБА_5 право власності на 70,4 % житлового будинку 3А, що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Конєва.

Також слід визнати недійсним реєстраційне посвідчення видане Хмельницьким БТІ від 5.08.1999 року, записаного в реєстрову книгу за реєстровим № 10237 та скасувати реєстрацію проведену реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області від 15.11.2013 року про визначення за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 1/2 частці за кожною будинку 3А, що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Конєва, оскільки такі вимоги є похідними, тим самим задовольнивши позов частково.

Щодо долучених третьою особою із самостійними вимогами ОСОБА_5 кредитних договорів, то такі не свідчать про покращення та збільшення вартості будинку, а тому суд їх до уваги не приймає.

Також і не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_12 щодо покращення будинку, оскільки такі не підтверджені жодними письмовими доказами.

Щодо позовної заяви ОСОБА_4, то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є матірю ОСОБА_4, що не заперечується сторонами, та враховуючи, що у правовстановлюючих документах містяться розбіжності щодо написання по батькові його ОСОБА_6, а тому слід встановити що ОСОБА_6, яка померла 18 січня 2015 року, являється матір'ю ОСОБА_4, який народився 23 лютого 1962 року.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Як передбачено до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

В п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» наголошується, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

Малолітніми є особи, що не досягли чотирнадцяти років, неповнолітніми є особи, що не досягли вісімнадцяти років. Непрацездатними вважаються жінки, які досягли 55 років та чоловіки - 60 років; інваліди І, ІІ, ІІІ груп, незалежно від того, чи призначена їм пенсія.

Здатність особи спадкувати за обов'язковою часткою визначається на час відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи, при цьому на момент відкриття спадщини мав ІІІ групу інвалідності, досяг 60 річного віку, вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому він має право на обовязкову частку у спадщині.

При цьому частка його матері у спадковому майні, а саме ОСОБА_6 становить 29,6% (8803/ 29 726).

А тому, частка ОСОБА_4 становитиме 14, 80 % (29,6%/2).

Таким чином, слід визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_6, померлої 18.01.2015 р., а саме на 14, 80 % житлового будинку № ЗА та хліва літньої кухні «Б», по вул. Маршала Конєва у м. Хмельницькому, тим самим позов задовольнивши частково.

Щодо застосування строку позовної давності до позову ОСОБА_5, то в цій частині слід відмовити, оскільки остання дізналася про порушення свого права, коди ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто 28.04.2015 р., а з позовом до суду вона звернулася 28 квітня 2016 року, тому такий строк не сплив.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме за позовом ОСОБА_4, оскільки останній на момент подачі позову не був звільнений від сплати судового збору він повинен був сплатити за вимогу майнового характеру судовий збір в сумі 2 771, 70 коп. (1 108 681/4), сплатив лише 243,60 (тобто мав би ще доплатити 2 528, 10 грн.), які відповідно до пропорційності задоволеної вимоги в сумі 1640, 85 грн. (1 108 681х14.80%:100х1) слід стягнути з ОСОБА_3 на користь держави. Так, недоплачений судовий збір з ОСОБА_4 на користь держави становить в сумі 887, 25 грн. (2 528, 10 грн. - 1640, 85 грн.), які слід зарахувати за вимогу немайнового характеру (551,20 грн. які потрібно було б стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, якби такі були сплачені), тобто 887,25 грн. 551,20 грн. = 336 грн., які недоплатив ОСОБА_4 та які слід стягнути з нього на користь держави. Щодо вимоги ОСОБА_5, то при зверненні до суду вона повинна була сплатити за вимогу майнового характеру (3:4х1 108 641 грн.х1% = 8314,80) судовий збір в сумі 6890 грн. (обмежено ЗУ «Про судовий збір на 2016 р.), які відповідно до пропорційності задоволеної вимоги (6890 грн.х70,4%:75%) становить 6 467, 41 грн., які слід стягнути в сумі по 3 233,70 грн. з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (вимога майнового характеру предявлялася до них) на користь держави, та різницю недоплаченого судового збору на користь держави в сумі 422,59 грн. (6890 грн. - 6 467, 41 грн.) з ОСОБА_5, а також стягнути з Хмельницького бюро технічної інвентаризації, Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5І по 275, 60 грн. з кожного за вимоги немайнового характеру. А також слід стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (вимога майнового характеру предявлялася до них) на користь ОСОБА_5 відповідно до пропорційності задоволеної вимоги витрати понесені на проведення експертизи в сумі по 1860,24 грн. з кожного (3963,60х70,4%:75:2).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 81, 141, 258-273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Встановити що ОСОБА_6 яка померла 18 січня 2015 року, являється матір'ю ОСОБА_4, який народився 23 лютого 1962 року.

Визнати за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н., зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті матері ОСОБА_6, померлої 18.01.2015 р., а саме на 14, 80 % житлового будинку № 3А та хліва - літньої кухні «Б», по вулиці Маршала Конєва у м. Хмельницькому.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, і.к. НОМЕР_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4) судовий збір в сумі 1640, 85 грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н., зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2) недоплачений судовий збір в сумі 336 грн. на користь держави.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5, і.к., паспорт серії НА419561 виданий 14.01.1998 року Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4) право власності на 70,4 % житлового будинку 3А, що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Конєва.

Визнати недійсним реєстраційне посвідчення видане Хмельницьким БТІ від 5.08.1999 року, записаного в реєстрову книгу за реєстровим № 10237.

Скасувати реєстрацію проведену реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області від 15.11.2013 року про визначення за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 по 1/2 частці за кожною будинку 3А, що знаходиться в м. Хмельницькому по вул. Конєва.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, і.к. НОМЕР_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4) судовий збір в сумі 3 233,70 грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н., зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2) судовий збір в сумі 3 233,70 грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5, і.к., паспорт серії НА419561 виданий 14.01.1998 року Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4) недоплачений судовий збір в сумі 422,59 грн. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_3, Хмельницького бюро технічної інвентаризації, Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради судовий збір в сумі по 275, 60 грн. на користь ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, і.к. НОМЕР_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н., зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5, і.к., паспорт серії НА419561 виданий 14.01.1998 року Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4) витрати понесені на проведення експертизи в сумі по 1860,24 грн. з кожного

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції- Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Повний текс рішення виготовлено 16.03.2018 р.