Справа № 310/9156/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05 грудня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги наступним. 18 лютого 2011 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області було нотаріально посвідчено договір позики, укладений між позивачем та відповідачем. Згідно з п. 1 вказаного договору ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 250 000 грн., що по курсу НБУ на день укладення договору становило 31 480 доларів США. Позичальник зобовязався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів в строк до 18 лютого 2012 року. У відповідності з п. 5 договору позики в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України позичальник зобовязується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну сумі 31 480 доларів США за офіційним курсом НБУ на день платежу. Гарантами виконання вказаного договору стали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які стали майновими поручителями відповідача (іпотекодавцями). З часу укладення договору позики відповідач частково виплачував суму боргу, але до визначеного в договорі строку зобовязання ОСОБА_2 виконані не були, в звязку з чим 14 листопада 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін у вищевказаний договір позики, згідно якого відповідач повинен повернути позивачу борг до 15 листопада 2015 року, інші умови договору залишились незмінними. Незважаючи на вищенаведене, відповідач не виконав свої зобовязання по поверненню суми боргу, тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 600 000 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, згідно з якою судове засідання просив провести без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Треті особи, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, про причину неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань до суду не надали.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

18 лютого 2011 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області було нотаріально посвідчено договір позики, укладений між позивачем та відповідачем. Згідно з п. 1 вказаного договору ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 250 000 грн., що по курсу НБУ на день укладення договору становило 31 480 доларів США. Позичальник зобовязався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів в строк до 18 лютого 2012 року.

У відповідності з п. 5 договору позики в разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України позичальник зобовязується повернути суму грошей у гривнях еквівалентну сумі 31 480 доларів США за офіційним курсом НБУ на день платежу.

В звязку із невиконанням відповідачем умов вказаного договору 14 листопада 2014 року сторони уклали договір про внесення змін до договору позики від 18 лютого 2011 року, згідно якого відповідач повинен повернути позивачу борг до 15 листопада 2015 року, інші умови договору залишились незмінними.

Проте, у визначений договором позики строк відповідач грошові кошти не повернув, тому 30 жовтня 2018 року ОСОБА_2 було надано розписку про його обовязок повернути позивачу за договором від 18 лютого 2011 року залишок боргу в сумі 600 000 грн.

Позикові відносини регулюються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Факт отримання позивачем грошей підтверджений належними доказами по справі.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позовні вимоги були задоволенні в повному обсязі, позивач, який є інвалідом 2 групи (пенсійне посвідчення серії ААД № 236695, видане ПФУ 19 травня 2009 року), згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, що складає 6 000 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 (АДРЕСА_1, 71101) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, (АДРЕСА_2, 61204) суму боргу в розмірі 600 000 (шістсот тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 (АДРЕСА_1, 71101) на користь держави судовий збір в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 грудня 2018 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_5