Єдиний унікальний номер 225/4391/18 Номер провадження 22-ц/804/454/18
Єдиний унікальний номер 225/4391/18
Номер провадження 22-ц/804/454/18
Головуючий у 1 інстанції Челюбєєв Є.В.
Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Азевича В.Б., Тимченко О.О.

за участю секретаря Ситнік Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу №225/4391/18 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», ОСОБА_1, про заміну сторони виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»

на ухвалу судді Дзержинського міського суду Донецької області від 20 серпня 2018 року,

встановив:

У серпні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі за текстом ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») звернулось до суду з даною заявою, в якій зазначило, що 16 грудня 2015 року приватним нотаріусом Львівського МНО Топоровською Н.В. вчинено виконавчий напис на підставі договору застави транспортного засобу, зареєстрований в реєстрі за № 1879 про звернення стягнення на рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 17 жовтня 2017 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 17/10-04, відповідно до якого останній набув права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 Просили замінити первісного стягувача, а саме: ПАТ «Кредобанк» його правонаступником - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» за виконавчим написом від 16 грудня 2015 року, що зареєстрований в реєстрі №1879.

Ухвалою судді Дзержинського міського суду Донецької області від 20 серпня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», заінтересовані особи ПАТ «Кредобанк», ОСОБА_1, про заміну сторони виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Не погодившись з вказаною ухвалою судді, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати ухвалу судді та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду заінтересованими особами не подано.

В судове засідання сторони не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що у випадку заміни сторони (юридичної особи) у виконавчому написі нотаріуса, сторона відповідно до ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України, має звернутися до суду з письмовою заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Вирішення такого спору належить до виключної компетенції адміністративного суду.

Такі висновки суду не відповідають вимогам процесуального закону та обставинам справи за наступних підстав.

За частиною 1 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором (ст. 1077 ЦК України).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Отже, наявність виконавчого напису нотаріуса про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання виконавчого напису нотаріуса не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до першої та другої частин статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Таким чином, сторона у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса підлягає заміні на підставі частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» та частини 1 статті 442 ЦПК України, що спростовує висновки суду про неможливість застосування до виниклих правовідносин норм ЦПК України.

Саме така позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №487/5205/16-ц.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Донецький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити.

Ухвалу судді Дзержинського міського суду Донецької області від 20 серпня 2018 року скасувати і направити справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді: