РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» травня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої:судді ОСОБА_1

за участю секретаря:ОСОБА_2Б,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третіх осіб на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», третіх особі на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 27 грудня 2007 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приватбанк» був укладений кредитний договір № 187/к, відповідно до умов якого Банк надав йому кредит у розмірі 20000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 14 грудня 2012 року.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.08.2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 187/к від 27.12.2007 року в розмірі 70280,03 доллари США , що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.05.2014 року становить 801192 ( вісімсот одну тисячу сто девяносто дві ) грн. 34 коп. звернуто стягнення на предмет застави : напівпричіп (модель : SCMITZ, рік випуску : 1997, тип ТЗ : н/причіп, № кузова /шасі : WSMS805, реєстраційний номер : АС 6572 ХХ ) шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем ( ПАТ КБ " Приватбанк ") договору купівлі продажу Предмету застави від імені заставодавця( ОСОБА_5), зі зняттям вказаного напівпричіпа з обліку в органах ДАІ України , а також наданням ПАТ КБ Приватбанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

10.10.2014 року за заявою представника ПАТ «Приватбанк» відповідно до вказаного рішення були видані виконавчі листи про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором, який було подано до відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції та розпочато стягнення.

В лютому 2018 року йому стало відомо, що по вказаному кредитному договору існує заборгованість в сумі 2 998 520, 41 грн. та відкрито виконавче провадження ВП № 55509353.

Підставою для відкриття виконавчого провадження стало вчинення виконавчого напису за зверненням ПАТ КБ «Приватбанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, який був вчинений 31 жовтня 2017 року та зареєстровано в реєстрі за номером 17623.

Сума заборгованості зазначена в виконавчому написі не є безспірною, оскільки на погашення даної заборгованості в нього було вилучено заставне майно, доля якого невідома.

Враховуючи, що діями відповідача порушені його права, просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає до виконання.

Ухвалою судді від 10.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 03.05. 2018 року.

За клопотанням представника позивача, в якості забезпечення доказів, ухвалою суду від 03.05.2018 року витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 31 жовтня 2017 року № 17623.

05.05.2018 року від відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на позовну заяву в якому банк вимоги позивача не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

17.05.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті та проведення судового засідання в режимі відеоконференції на 29.05.2018 року.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 31.10.2017 року № 17623 про стягнення з ОСОБА_5 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 117472,38 доларів США, що складає 2996720,41 гривень, видано з дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат». Просить відмовити в задоволенні позову.

Треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та представник відділу ДВС Володимир-Волинського МРУЮ на розгляд справи в судове засідання не зявились, подавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 187/к, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 20000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 14 грудня 2012 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором позивачем 27.12.2007 року було надано у заставу належний йому на праві приватної власності напівпричіп ( модель SCMITZ, рік випуску 1997, тип тз: н/причіп, № кузова/шасі WSMS805, реєстраційний номер НОМЕР_1).

В зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором на підставі виконавчого листа № 2-639 від 28.08.2009 року, виданого Володимир-Волинським міським судом, 14.01.2010 року у ОСОБА_5 було вилучено заставлене майно: вантажний сідловий тягач DAF 95XF430, номер шасі № XLRTE47XS0E511507, напівпричіп модель SCMITZ, рік випуску 1997, тип тз: н/причіп, № кузова/шасі WSMS805.

Дані транспортні засоби були передані представнику Приватбанку, якому було доручено передати їх на реалізацію з направленням виручених коштів на погашення заборгованості.

Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 19.08.2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 187/к від 27.12.2007 року в розмірі 70280, 03 долари США, що за курсом НБУ становило 801 192 грн., звернуто стягнення на предмет застави напівпричіп (модель : SCMITZ, рік випуску : 1997, тип ТЗ : н/причіп, № кузова /шасі : WSMS805, реєстраційний номер : АС 6572 ХХ ), шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу від імені Застоводавця (ОСОБА_5Л.) з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу.

З пояснень представника позивача вбачається, що йому невідомо чи проведено реалізацію Приватбанком вилученого в позивача заставного майна і яка сума коштів отримана від їх реалізації.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що він не обізнаний з результатами виконання рішення суду від 28.08.2009 року та рішення від 19.08.2014 року і місцезнаходження зазначеного майна йому невідоме.

З довідкирозрахунку, яка була подана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, вбачається про відсутність поступлення коштів від реалізації заставного майна.

08.09.2017 року без номеру ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено заяву приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору № 187/К від 27.12.2007 року для стягнення з позивача боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме: 117472,38 доларів США, що за курсом 25,51 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.08.2017 року, складає 2996720,41 гривень, що складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 17056,73 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 42415,65 доларів США, заборгованість з пені у розмірі 2996720,41 доларів США.

31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 17623, яким пропонується стягнути з ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 117472,38 доларів США, що за курсом 25,51 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.08.2017 року, складає 2996720,41 гривня, з урахуванням заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17056,73 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 42415,65 доларів США, заборгованості з пені у розмірі 2996720,41 доларів США боргом за кредитним договором № 187/К від 27.12.2007 року.

Між тим, розмір заборгованості, який міститься на виконавчому написі нотаріуса, не відповідає дійсній сумі заборгованості за вказаним кредитом згідно наданого розрахунку до заяви про вчинення виконавчого напису.

Зокрема, згідно розрахунку заборгованості, поданого банком нотаріусу, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 17056, 73 долари США, загальний залишок заборгованості за процентами становить 42415, 65 доларів США, загальна сума пені 58000, 00 доларів США, разом до стягнення підлягає - 117472, 38 доларів США. А в виконавчому написі заборгованість з пені зазначено - 2996720,41 доларів США.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерстваюстиції України 22 лютого 2012 року№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.

Вирішуючи даний спір по суті позовних вимог суд приходить до висновку, що розмір заборгованості зазначений в виконавчому написі не відповідає розрахунку заборгованості за договором № 187/К від 27.12.2007 року станом на 29.08.2017 року.

Судом також встановлено, що нарохавана банком заборгованість не є безспірною.

Зокрема, не враховано, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.08.2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 187/к від 27.12.2007 року в розмірі 70280,03 доллари США , що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.05.2014 року становить 801192 ( вісімсот одну тисячу сто девяносто дві ) грн. 34 коп. звернуто стягнення на предмет застави : напівпричіп (модель : SCMITZ, рік випуску : 1997, тип ТЗ : н/причіп, № кузова /шасі : WSMS805, реєстраційний номер: АС 6572 ХХ ) шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем ( ПАТ КБ " Приватбанк ") договору купівлі продажу Предмету застави від імені заставодавця (ОСОБА_5), зі зняттям вказаного напівпричіпа з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ Приватбанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, загальна сума заборгованості, яка була прийнята нотаріусом та зазначена в виконавчому написі, включає в собі заборгованість по кредиту, відсотках, пені, штрафу за період з 27.12.2007 року по 29.08.2017 року. Відповідність розрахунків заборгованості, з урахування строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася. Виконавчий напис видано саме на суму, яка була вказана стягувачем. Усі ці обставини нотаріусом не враховувалися.

Із виконавчого напису нотаріуса вбачається, що строк за який провадиться стягнення становить 3533 днів, а саме з 27.12.2007 року по 29.08.2017 року.

Між тим, згідно графіку погашення кредиту і сплаті відсотків строк погашення закінчився 14.12.2012 року.

Згідно п. 6.8. Договору строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків, неустойки встановлений тривалістю 5 років.

Зазначений строк суд вважає слід рахувати з моменту порушення боржником своїх зобов'язань, що стало підставою для звернення банку до суду та ухвалення рішення судом 28.08.2009 року, на підставі якого в рахунок погашення боргу у боржника було вилучено заставне майно.

Судом також встановлено, що при направленні боржнику письмової вимоги про усунення порушень з попередженням про право на звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису розмір заборгованості, який боржнику було запроновано погасити, відрізнявся від розміру заборгованості, зазначеного як в заяві про вчинення виконавчого напису, так і в самому виконавчому написі. Тобто, вказані суми не є безспірними.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Так, ч.12 ст.28 ЦПК України передбачено розгляд справ за позовами до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до вимог ст.50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність позов ОСОБА_5 задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 31 жовтня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 17623, яким стягнуто з позивача борг за кредитним договором.

Оскільки належним відповідачем у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є стягувач, суд відповідно до вимог ст.141 ЦПК України присуджує з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст.12, 13, 89, 141, 259, 265, 268, 273 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16, Цивільного кодексу України, ст.ст.34, 36, 87, 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, вчинений 31 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором від 27 грудня 2007 року № 187/К в сумі 117472, 38 доларів США, що за курсом Національного банку України складає 2 996 720 (два мільйони дев'ятсот дев'яносто шість тисяч сімсот двадцять) гривень 41 коп. визнати таким, що не підлягає до виконання.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в користь ОСОБА_5 704,80 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

В разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Повне судове рішення складено 04 червня 2018 року.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула