КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року місто Київ.

Справа № 753/19615/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/350/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченка М.М., Рубан С.М.

секретар: Задерей І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року (у складі судді Трусової Т.О.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання (повний текст рішення виготовлений 16 березня 2018 року), -

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з викладеним вище, 03 жовтня 2018 року цивільні справи, які перебували в провадженні Апеляційного суду міста Києва та Апеляційного суду Київської області, були перереєстровані в Київському апеляційному суді з проведенням їх автоматизованого розподілу між суддями новоутвореного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2018 дану справу призначено головуючому судді Желепі О.В.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання, так як він після досягнення повноліття продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є сином відповідача, наразі проживає з матір'ю та знаходиться повністю на її утриманні, батько з квітня 2017 року проживає окремо, кошти на його утримання не надає.

Вказував на те, що він навчається на 3 курсі Київського інституту інтелектуальної власності і права Національного університету «Одеська юридична академія», що підтверджується довідкою № 75-155 від 04.10.2017 року.

Крім того, зазначав, що відповідач працює інженером з обслуговування авіаційних двигунів в аеропорту «Жуляни», має високій дохід, інших зобов'язань аліментного характеру він не має, стягнень за виконавчими документами з нього не провадяться, а тому здатен сплачувати аліменти.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 10 000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позову протягом навчання до досягнення ним 23 років.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2017 року, і до припинення навчання у вищому навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення 23 років.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 8 травня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зазначав, що судом не враховано, що він повністю сплачує навчання сина згідно індивідуального договору про підготовку фахівця бакалавра від 17.08.2015 року, в якому він зазначений як платник, а тому вважав що відсутні підстави для стягнення аліментів в розмірі 5 500 грн., оскільки він повністю оплачує навчання сина.

Крім того вказував, що він не працює, а тому не має можливості сплачувати на утримання повнолітньої дитини по 5 500 грн. щомісячно .

В судовому засідання ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні 06.11.2018 року просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до ч.І ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його батьком є ОСОБА_1, а матір'ю - ОСОБА_3

ОСОБА_2 навчається на третьому курсі денної форми навчання Київського інституту інтелектуальної власності та права Національного університету «Одеська юридична академія», строк закінчення навчання - 30.09.2019.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину в розмірі 5 500 грн., що приблизно відповідатиме розміру матеріальної допомоги, яку відповідач надавав сину добровільно (200 дол.США). На думку суду, такий розмір аліментів належним чином забезпечить інтереси позивача з урахуванням його потреб у матеріальній допомозі у зв'язку із навчанням (з урахуванням рівності обов'язків обох батьків щодо його утримання) та не поставить платника аліментів у занадто скрутне становище, оскільки розмір його доходу зменшиться лише на 17%.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 199 С К України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до змісту вказаних норм, для стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина необхідно, щоб: а) їм виповнилося 18 років; б) вони продовжували навчання; в) їм було менше 23 років; г) вони потребували матеріальної допомоги; д) батько, мати відповідно до свого матеріального, сімейного стану та стану здоров'я були спроможні надавати таку допомогу.

При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину з одного із батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання і другим із батьків, врахувати стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, інших дітей чи працездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст. 182, 200 С К України).

З матеріалів справи вбачається, що 17.08.2015 року між Національним університетом «Одеська юридична академія» Міністерства освіти і науки України і ОСОБА_2 (Контрактник), та ОСОБА_1 (Платник) укладено індивідуальний договір № 2015-К-000383 про підготовку фахівця бакалавр (а.с. 76).

Відповідачем на підтвердження сплати за навчання надано квитанцію № 34 від 04.09.2017 року на суму 19 310,00 грн. про оплату навчання (а.с. 77).

Апеляційним судом встановлено, що 12.01.2018 року ОСОБА_1 звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (а.с. 75 зворотній бік). останній не працював, як на дату ухвалення рішення районним судом , так не працює і на теперішній час, що підтверджується оригіналом трудової книжки, оглянутої апеляційним судом.

Таким чином, висновок суду про те, що відповідач має можливість щомісячно сплачувати на утримання сина 5 500 грн. не відповідає дійсним обставинам справи.

Посилання суду на те, що розмір щомісячних аліментів має визначатись з урахуванням того, що відповідач від продажу власного автомобіля в 2 кварталі 2017 року отримав дохід 254116 грн., колегія суддів не приймає, так як вказаний вид доходу не входить в перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів , затвердженому постановою КМУ від 01.07.2002 року № 869.

Відповідач в судовому засіданні апеляційного суду визнав, що він продав власний автомобіль і на той період, коли він не працює і шукає роботу він витрачає заощаджені кошти від продажу свого майна.

Враховуючи, що обов'язок утримання дітей після досягнення повноліття в рівній мірі покладено на обох з батьків, та враховуючи, що відповідач не працює, та не працював на час ухвалення рішення районним судом, стягнення з нього на утримання повнолітньої дитини 5 500 щомісячно, не відповідає ні вимогам закону, ні засадам розумності та справедливості.

Враховуючи наведені обставини, які не повно були встановлені районним судом, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, який має бути стягнутий з відповідача до 3000 грн.

При цьому суд виходить з того, що отримання позивачем щомісячно від обох з батьків 6000 грн.( по 3000 грн. з кожного) дозволить йому продовжити навчання та отримати освіту, а також забезпечить його гармонійний розвиток.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач потребує 11 000 грн. матеріальної допомоги щомісячно, останній суду не надав, а тому його позовні вимоги не можуть бути задоволені в тому розмірі, який визначив районний суд.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вказані норми, а також те, що суд невірно застосував норми матеріального права, неповно встановив обставини справи, які мали значення для її вирішення, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, рішення районного суду необхідно змінити , яким зменшити розмір стягнутих аліментів до 3000 грн. щомісячно. В частині розподілу судових витрат, допущення негайного виконання рішення, а також в частині періоду за який стягнуто аліменти рішення районного суду необхідно залишити без змін.

При зменшенні розміру аліментів, суд не вбачає підстав, передбачених законом, для стягнення понесених відповідачем судових витрат під час апеляційного розгляду, з позивача.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2018 року - змінити в частині розміру стягнутих аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2017 року і до припинення навчання у вищому навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення ним 23 років.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2018 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді М.М. Іванченка

С.М.Рубан