Провадження № 22-ц/802/192/18 Категорія: 43 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Федонюк С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

27 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обгрунтував тим, що з 1992 року він разом зі своїми батьками і сестрою проживав в квартирі АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого він успадкував 1/4 частини квартири, оскільки батькові на праві власності належала 1/2 частина цієї квартири. Інша 1/2 частина квартири належала на праві власності його матері ОСОБА_4, яка заповіла все своє майно сестрі ОСОБА_2 Оскільки його мати після смерті свого чоловіка успадкувала 1/2 частину квартири, а свою 1/2 частину квартири заповіла своїй дочці ОСОБА_2, остання набула право власності на 3/4 частини квартири.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 створює йому перешкоди у користуванні жилим приміщенням, поміняла замок у вхідних дверях, позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні квартирою шляхом його вселення в зазначене жиле приміщення.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2018 року року позов задоволено.

Постановлено усунути здійснювані відповідачем ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власним майном шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішення, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення, в якій, покликаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду із-за неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в позові.

Відповідно до вимог частини 1 статті 369 ЦПК України розгляд справи проведено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу відповідачки слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи убачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

Позивачу ОСОБА_1 у даній квартирі належить 1/4 частина (а.с.2), а відповідачу ОСОБА_2 в цій квартирі належить 3/4 частини, що підтверджується відповідними записами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.3).

Згідно з частиною 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Частина 1 статті 383 ЦК України передбачає, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовними вимогами до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні ним права користування власним жилим приміщенням та зазначав, що відповідачка ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні квартирою, в якій йому на праві власності належить 1/4 частина, внаслідок чого позивач не може користуватися своїм власним майном.

Створювані відповідачкою перешкоди полягають у тому, що остання замінила замки на вхідних дверях квартири, що позбавляє позивача, як власника майна, права вільного користування своєю квартирою.

Доводи позивача з приводу зазначених обставин підтверджуються матеріалами справи, із якої убачається, що позивач ОСОБА_1 27 вересня 2016 року звертався із заявою до Луцького відділення поліції ГУНП у Волинській області з приводу створення йому ОСОБА_2 перешкод у користуванні квартирою. Начальник відділення поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що за наслідками розгляду його заяви з ОСОБА_2 було проведено профілактичну бесіду.

Крім того, судом встановлено, що 26 вересня 2017 року ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів із заявою про захист своїх прав на користування житлом, за наслідками розгляду якої йому було рекомендовано звернутися до суду (а.с.4).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неправомірно чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою, в якій останньому на праві власності належить 1/4 частина і в зв'язку з цим він вправі користуватися своїм власним жилим приміщенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що права позивача, як співвласника квартири порушені, а тому він має право вимагати усунення будь-якого порушення свого права.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність постановленого судового рішення, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 вересня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді