КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/856/18
Провадження № 2/552/518/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2018 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

за участю позивача ОСОБА_1, її представника адвоката ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним ,-

В С Т А Н О В И В:

14.02.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу «TOYOTA- TUNDRA» днз ВІ 0676ВР, №534/79 від 13.01.2016 року, що укладений між нею та відповідачем ОСОБА_4 недійсним, бо від її імені договір укладався відповідачем ОСОБА_3 на підставі довіреності , яка на час продажу була скасована. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона з метою можливої реалізації вказаного транспортного засобу видала на ім»я відповідача ОСОБА_3 , а також ОСОБА_5 довіреність серії НАМ № 451064 від 11.03.2015 року, яка давала право відповідачеві ОСОБА_3 та ОСОБА_5 керувати, зняти з обліку, продати, обміняти спірний автомобіль. Кошти за автомобіль вона не отримувала. Так як довірені особи протягом тривалого часу лише користувалися її транспортним засобом та не виставляли його у продаж вона припинила дію довіреності , про що в Єдиному реєстрі довіреностей зроблений відповідний запис 18.09.2015 року. Про припинення дії вказаної довіреності вона повідомила відповідача ОСОБА_3 усно, по телефону. та запропонувала повернути їй спірний транспортний засіб. Але не зважаючи на припинення дії довіреності ОСОБА_3 від її імені на підставі вказаної довіреності здійснив продаж спірного транспортного засобу ОСОБА_4 13.01.2016 року за 140 000 грн. Про продаж автомобіля ОСОБА_3 не повідомив, як тільки їй стало відомо про продаж автомобіля вона вимагала скасувати договір купівлі-продажу автомобіля, але отримала від відповідача ОСОБА_3 відмову. Після цього вона звернулась до поліції із заявою про вчинення відносно нею злочину, спірний автомобіль був вилучений у ОСОБА_4 та переданий на зберігання поліції. Вона намагалась повернути автомобіль, однак їй відмовили у поліції та пояснили, що зможуть повернути автомобіль тільки у разі визнання у судовому порядку договору купівлі-продажу автомобіля недійсним. Посилаючись на вимоги ст.. 203, 215-216 ЦК України просила визнати договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу недійсним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги повністю, просили їх задовольнити. ОСОБА_1 пояснила суду, що вона негайно не повідомляла , як того передбачає ч. 2 ст. 249 ЦК України, своїх представників та третіх осіб , в даному випадку Регіональний сервісний центр МВС України в Полтавській області , який знімав автомобіль з реєстраційного обліку та ОСОБА_4, який придбав автомобіль , про припинення довіреності та зазначила, що повідомила про це по телефону тільки ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився , надав відзив у якому позовні вимоги не визнав. Просив відмовити у їх задоволенні. У відзиві , не заперечуючи факту наявності довіреності серії НАМ № 451064 від 11.03.2015 року, яка давала право йому та ОСОБА_5 експлуатувати та розпоряджатись спірним автомобілем, він при оформленні довіреності фактично придбав у позивача цей автомобіль сплативши за нього 110 000 грн. Після цього він з позивачем не спілкувався, навіть по телефону, та не мав жодної інформації про припинення дії довіреності, а після користування автомобілем продав його ОСОБА_4А, який є добросовісним набувачем. Також зазначав , що ОСОБА_1 вибрала невірний спосіб захисту своїх прав, і якщо вона вважає себе власником спірного автомобіля , бо позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були здійснені після недійсного правочину не підлягають задоволенню. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною правочину, шляхом подання віндикаційного позову ( правова позиці ВСУ у справі № 6-95цс 13).

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з»явився , заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав.

Представник третьої особи, Регіонального сервісного центру МВС України в Полтавській області у судове засідання не з»явився. У попередніх судових засіданнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, що викладені у відзиві на позов.

Заслухавши позивача, її представника , дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Установлено, що ОСОБА_1 11.03.2015 року видала ОСОБА_3 та ОСОБА_5 О,М. довіреність серії НАМ № 451064 , яка давала право вказаним представникам керувати, зняти з обліку, продати, обміняти спірний автомобіль.

Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу ОСОБА_6 , реєстр № 3217 ( а.с. 5).

Із витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 29684769 від 18.09.2015 року убачається, що дія вказаної довіреності припинена ( а.с. 6).

Приписами статті 249 ЦК України передбачено,що: 1. Особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. 2. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. 3. Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

У судовому засіданні позивач підтвердила ту обставину, що вона припинивши дію довіреності не діяла у спосіб, передбачений ч. 2 ст. 249 ЦК України, та не офіційно не повідомляла представників та третіх осіб про припинення дії довіреності.

Суд не приймає обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 в тій частині, що вона по телефону повідомила ОСОБА_3 про припинення довіреності, бо жодного доказу у підтвердження вказаної обставини ОСОБА_1 не надала, а відповідач ОСОБА_3 заперечує вказаний факт.

Більш того позивач припинивши дію довіреності мала можливість офіційно про це повідомити Регіональний сервісний центр МВС України в Полтавській області, який здійснює зняття автомобілів з реєстраційного обліку, оформлення продажу транспортних засобів та реєстрацію права власності на них за новими власниками.

До 25.02.2016 року відомості з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, Єдиного державного реєстру судових рішень, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань при здійсненні оформлення відчуження не перевірялись, бо Сервісні центри доступу до них не мали та Порядок державної реєстрації ( перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388 , надалі Порядок не передбачав таку перевірку.

Договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу відбувся 13.01.2016 року, тобто під час дії положень Порядку, які не передбачали перевірки дійсності довіреності.

Отже слід дійти до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому суд не бере до уваги копію розписки видану ОСОБА_3 від імені позивача на 110 000 грн. за придбаний у позивача автомобіль, бо чинним законодавством передбачений спеціальний порядок оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобі, який між ОСОБА_3 та позивачем не укладався. Окрім того ксерокопія вказаної розписки не є належним доказом у справі, оскільки суду не була надана розписка в оригіналі.

Також суд не бере до уваги розписку датовану 13.12.2011 року від імені ОСОБА_3 на ім»я ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_7 не є учасником справи, вказана розписка не стосується довіреності , яка видавалась позивачем у березні 2015 року та договору купівлі-продажу від 13.01.2016 року та не є предметом спору.

Керуючись ст.. 249 ЦК України, ст..259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( паспорт серії КН 122167, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) - відмовити.

Третя особа Регіональний сервісний центр МВС України в Полтавській області (м. Полтава, вул.. Європейська 164 КОД )

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави .

Суддя Л.М. Васильєва

Повний текст рішення виготовлений 07.06.2018 року.

Суддя Л.М. Васильєва