Справа № 204/740/18
Провадження № 2/204/668/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі Федишині Р.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 49000, місто Дніпро, вулиця Фабрично-Заводська, 30/7) до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: вул. Грушевського,1д, м. Київ, 01001, Україна, адреса для листування: вул. Набережна Перемоги,50, м. Дніпро, 49094, Україна) про припинення кредитного зобовязання за кредитним договором № DNU0GK00000544 від 04.07.2005 року, -

в с т а н о в и в:

01 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про припинення кредитного зобовязання за кредитним договором № DNU0GK00000544 від 04.07.2005 року. Просить визнати припиненим кредитний договір № DNU0GK00000544 від 04.07.2005 року укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк». В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 04.07.2005 року між ним та ПАТ"КБ"Приватбанк" було укладено кредитний договір № DNU0GK00000544, відповідно до умов йому надано кредит у розмірі 50000 доларів США в порядку та умовах визначених договором. На забезпечення виконання кредитного зобов'язання між цими ж сторонами було укладено договір іпотеки № DNU0GK00000544 від 04.07.2005 року, за умовами якого, позивач надав в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: нова трьох кімнатна квартира, що будується згідно Договору №7-8/159 про фінансування об'єкту будівництва від 23.06.2005 року, на підставі договору №06/7-8/К про довірительне управління грошовими коштами від 23.06.2005р., та договору комісії №7-8/К від 23.06.2005 року, загальною приведеною площею 90,10 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вулиця Фабрично-Заводська, 30, секція 1, квартира 7. 25.11.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду 2 до кредитного договору № DNU0GK00000544 від 04.07.2005 року та додаток №1 до цієї угоди, відповідно до умов додаткової угоди сторони визначили загальну суму заборгованості за кредитом 6320,63 дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 161732,56 грн. Відповідно до п.1.3 додаткової угоди №2 "Сума заборгованості в розмірі 60828,51грн., що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати написання цієї Додаткової угоди анулюється та є прощенням боргу для позичальника, а саме за кредитом 1915,62грн., за відсотками 1129,97грн., за комісією 2302,92грн., пеня: 55480,00 грн." Сума ж залишку по кредиту в розмірі 100904,05грн., підлягає сплаті 15.11.2016р., тобто в день укладання Додаткової угоди №2 з додатком №1 до кредитного договору № DNU0GK00000544. У звязку з тим, що сторони за взаємною згодою домовились про необхідність повного виконання кредитних зобов'язання шляхом виплати позичальником на користь банку суму заборгованості яка складає 100904,05грн., і те, що інша частина заборгованості анулюється (прощається) позивач з свого сплатив суму, а відповідач прийняв таку суму після чого відповідач видав довідку про відсутність заборгованості перед ПАТ "КБ Приватбанком". Враховуючи зазначене зобовязання, що виникло на підставі кредитного договору яке було виконано позивача із наявною на 25.11.2016 року суми заборгованості припинилося внаслідок звільнення кредитором боржника від його обовязків з виплати заборгованості в сумі 60828,51грн., яка банком була прощена. В свою чергу відповідач не визнає кредитні правовідносини та іпотеку припиненою, на звернення позивача до відповідача про необхідність зняття обтяжень на майно квартира 7 секція 1, по вулиці Фабрично-Заводська, останній зазначив про те, що кредитний договір не припинений і іпотека є дійсною і будь-яких дій відповідач вчиняти не буде. Якщо позивач не згоден з таким рішенням, він має право звернутися до суду. Вищезазначені обставини можуть бути підтверджені безпосередньо позивачем, допитаним як свідок та письмовою відповіддю на його запит. Виходячи з вищезазначеного, припинення іпотеки є юридичним фактом виникнення правових підстав для зняття заборони відчуження на предмет іпотеки, адже у противному випадку право власності позивача щодо зазначеного нерухомого майна будуть вважатись порушеними через існування обмежень щодо права розпорядження власника на таке майно, що в свою чергу є порушенням гарантованого конституційного права власності, закріпленого ст. 41 Конституції України, за умовами якої Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином вимоги про визнання припиненим кредитного договору є підставою для того, щоб договір іпотеки був припиненим та знято заборону відчуження, накладеної відповідно до договору іпотеки, які є взаємопов'язаними та такими що витікають одна від одної і не потребують встановленню додаткових зобов'язань для будь-якої із сторін чи третім особам.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, при цьому посилаючись на підстави викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився про дату та час слухання справи повідомлений належним чином причин неявки суду не повідомив, надав до суду клопотань в якому просить у звязку із зайнятістю у іншому суді слухання справи відкласти на іншу дату, однак підтверджень цьому не надано.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

04 липня 2005 року між ОСОБА_1 та ПАТ"КБ"Приватбанк" було укладено кредитний договір № DNU0GK00000544, відповідно до умов ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 50000 доларів США в порядку та умовах визначених договором (а. с. 4-7).

В забезпечення виконання кредитного зобов'язання між ОСОБА_1 та ПАТ"КБ"Приватбанк" було укладено договір іпотеки № DNU0GK00000544 від 04 липня 2005 року, за умовами якого, ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: нова трьох кімнатна квартира, що будується згідно Договору №7-8/159 про фінансування об'єкту будівництва від 23.06.2005 року, на підставі договору №05/7-8/К про довірительне не управління грошовими коштами від 23.06.2005р., та договору комісії №7-8/К від 23.06.2005 року, загальною приведеною площею 90,10 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Дніпро, вулиця Фабрично-Заводська, 30, секція 1, квартира 7 (а. с. 8-11).

25 листопада 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ"КБ"Приватбанк" було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № DNU0GK00000544 від 04.07.2005 року та додаток №1 до цієї угоди, відповідно до умов додаткової угоди сторони визначили загальну суму заборгованості за кредитом 6320,63 дол.США, що в гривневому еквіваленті становить 161732,56 грн. (а. с. 12, 13).

Відповідно до п.1.3 додаткової угоди №2 "Сума заборгованості в розмірі 60828,51грн., що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати написання цієї Додаткової угоди анулюється та є прощенням боргу для позичальника, а саме за кредитом 1915,62грн., за відсотками 1129,97грн., за комісією 2302,92грн., пеня: 55480,00 грн." Сума ж залишку по кредиту в розмірі 100904,05грн., підлягає сплаті 15.11.2016р., тобто в день укладання Додаткової угоди №2 з додатком №1 до кредитного договору № DNU0GK00000544.

У звязку з тим, що сторони за взаємною згодою домовились про необхідність повного виконання кредитних зобов'язання шляхом виплати позичальником на користь банку суму заборгованості яка складає 100904,05грн., і те, що інша частина заборгованості анулюється (прощається) позивач з свого боку сплатив суму, а відповідач прийняв таку суму після чого відповідач видав довідку про відсутність заборгованості перед ПАТ "КБ Приватбанком", що підтверджується квитанцією від 25 листопада 2016 року (а. с. 14).

Враховуючи зазначене зобовязання, що виникло на підставі кредитного договору № DNU0GK00000544від 04.07.2005р., яке було виконано ОСОБА_1 із наявною на 25.11.2016 року суми заборгованості припинилося внаслідок звільнення кредитором боржника від його обовязків з виплати заборгованості в сумі 60828,51грн., яка банком була прощена, що підтверджується довідкою від 01.12.2016 року № FMFL-7NNO-S19B-BF08, в якій зазначено, що ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2, виданий Александрийским ГО УМВД 12.06.1996, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Франка Івана, буд. 31. Станом на 01.12.2016 не має заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 15).

В свою чергу на звернення ОСОБА_1 до ПАТ"КБ"Приватбанк", ПАТ"КБ"Приватбанк" листом від 30.06.2017 р. №20.1.0.0.0/7-20170619/1430 на № 843765 від 19.06.2017р. за підписом провідного менеджера ОСОБА_2 повідомляє, що у відповідь на Ваше звернення №843765 від 19-06-2017р. стосовно виконання умов укладеної додаткової угоди про реструктуризацію кредиту № DNU0GK00000544 від 04-07-2005р. повідомляємо, що, на жаль, на даний час задоволення Ваших вимог неможливе у зв'язку з тимчасовим призупиненням проведення реструктуризації кредитів. У зв'язку з чим, вирішення питання стосовно виконання умов укладеної додаткової угоди можливе тільки у судовому порядку (а. с. 16).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України "Про іпотеку"). Вона має похідний характер від основного зобов'язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п'ята статті 3 Закону України "Про іпотеку").

За загальним правилом зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов'язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов'язання" розділу I книги п'ятої "Зобов'язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом.

Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку").

З пояснень позивача та матеріалів справи, судом встановлено, що 25.11.2016 року ОСОБА_1 на виконання умов додаткової угоди № 2 в касу банку вніс обумовлену суму.

Таким чином, на теперішній час відсутня будь-яка заборгованість по кредитному договору від 04.07.2005 року № DNU0GK00000544, тобто договір виконаний у повному обсязі.

Таким чином, ОСОБА_1 виконав всі вимоги за основним кредитним договором і фактично дія вказаного кредитного договору і договору іпотеки припиняються, але у позивача відсутні будь-які документи про те, що дія договору іпотеки припинила свою дію. Всі встановлені нотаріусом заборони внесені до реєстрів діють, адже відповідач не надав відомостей про виконання позивачем умов договору кредитування і потреба іпотеки відпала.

Судом встановлено, що основне зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором № DNU0GK00000544, укладеним 04.07.2005 року між ОСОБА_1 та ПАТ"КБ"Приватбанк", є припиненим у зв'язку з належним виконанням кредитору.

Таким чином, з урахуванням викладеного, виходячи з положень чинного законодавства, та визнання відповідачем - ПАТ"КБ"Приватбанк" факту виконання ОСОБА_1 своїх кредитних зобов'язань у повному обсязі, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для визнання кредитного договору № DNU0GK00000544, укладеним 04.07.2005 року між ОСОБА_1 та ПАТ"КБ"Приватбанк", таким, що припинив свою дію.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та визнати припиненим кредитний договір № DNU0GK00000544 від 04.07.2005 року укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору згідно ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 82, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про припинення кредитного зобовязання за кредитним договором № DNU0GK00000544 від 04.07.2005 року - задовольнити у повному обсязі.

Визнати припиненим кредитний договір № DNU0GK00000544 від 04.07.2005 року укладений між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: 49000, місто Дніпро, вулиця Фабрично-Заводська, 30/7) та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: вул. Грушевського,1д, м. Київ, 01001, Україна, адреса для листування: вул. Набережна Перемоги,50, м. Дніпро, 49094, Україна).

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: вул. Грушевського,1д, м. Київ, 01001, Україна, адреса для листування: вул. Набережна Перемоги,50, м. Дніпро, 49094, Україна) на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Нізік