Справа №: 389/2824/16-ц
провадження №: 2/398/158/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"30" листопада 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Коліуш Г.В., за участю секретаря судового засідання Михно О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором в розмірі 18532,58 грн., яка виникла станом на 30.09.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.06.2011 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві від 15.06.2011 року підтвердила, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» умовами, правилами та тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідач належним чином зобовязання за договором не виконує, в результаті чого станом на 30.09.2016 року виникла заборгованість в розмірі 18532,58 грн., яка складається з: 496,17 грн. заборгованість за кредитом; 13127,72 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3550,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 858,69 грн. штраф (процентна складова).

12 грудня 2016 року заочним рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області позовні вимоги банку було задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 18532,58 грн.

27 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області з заявою про перегляд заочного рішення суду та надала копію свідоцтва про укладення шлюбу, згідно якого змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_1.

12 січня 2017 року ухвалою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області заяву ОСОБА_1 було задоволено, заочне рішення суду від 12.12.2016 року скасовано та справу призначено до судового розгляду.

30 січня 2017 року ухвалою Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області справу було передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

06 березня 2017 року справу було розподілено судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Соколовій Р.І.

02 травня 2018 року на підставі розпорядження керівника апарату суду №202-р у звязку із тимчасовою непрацездатністю по вагітності та пологам судді Соколової Р.І., справа була перерозподілена судді Голосеніній Т.В. (а.с.186).

24 жовтня 2018 року на підставі розпорядження керівника апарату суду №567-р у звязку із закінченням повноважень судді Голосеніної Т.В., справа була перерозподілена судді Коліуш Г.В.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що пеня та штраф є різними видами відповідальності та можливе їх одночасне застосування, заперечував щодо застосування позовної давності в частині стягнення штрафів та пені, оскільки вимоги щодо пені заявлені у встановлений законодавством строк, щодо штрафів строк позовної давності не пропущений, оскільки штрафи застосовуються при зверненні до суду.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, місце і дату повідомлена належним чином причини неявки не повідомила.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, просив застосувати позовну давність стосовно пені та штрафів, зазначив про те, що одночасне застосування пені та штрафів неможливо, оскільки подвійна відповідальність заборонена та зміна відсоткової ставки в односторонньому порядку не відповідає вимогам закону.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

26 лютого 2011 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердила факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодилася з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.

За цим договором відповідач отримала кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, зобов'язання за кредитним договором відповідач не виконувала, в зв'язку з чим станом на 30.09.2016 року виникла заборгованість в розмірі 18532,58 грн., яка складається з: 496,17 грн. заборгованість за кредитом; 13127,72 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3550,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 858,69 грн. штраф (процентна складова).

Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З довідки про умови кредитування вбачається, що базова відсоткова ставка в місяць становить 2,5%, тобто 30% на рік..

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з 30.01.2012 року по 31.08.2014 року користування кредитом позивач нараховував відсотки в розмірі 30% річних, за 01.09.2014 року по 31.03.2015 року за користування кредитом позивач нараховував відсотки в розмірі 34,80% річних, з 01.04.2015 року по 30.09.2016 року в розмірі 43,20% на суму залишку заборгованості за кредитом.

Отже, позивач змінив відсоткову ставку за кредитом в сторону збільшення. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частиною четвертою зазначеної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17, від 30 листопада 2016 року у справі №6-82цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16 та Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №389/3409/16-ц (провадження №61-1036св17).

Доказів про повідомлення відповідача про збільшення розміру відсоткової ставки до 34,80% річних, а потім до 43,20 % річних та її письмову згоду на таке збільшення, позивачем не надано, тому суд виходить з розміру відсоткової ставки, яка зазначена в довідці про умови кредитування, підписаної відповідачем.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76-82 ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Таким чином, наданий позивачем розрахунок в частині розміру відсотків за користування кредитом, розрахованих за збільшеною в односторонньому порядку відсотковою ставкою, суперечить вимогам ЦК України та не може бути прийнятий судом як належний, допустимий та достовірний доказ розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом.

Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач взяла кредит 15.06.2011 року та з цього періоду позивач почав нараховувати відсотки за користування кредитом в розмірі 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30.09.2016 року заборгованість за кредитом складає 496,17 грн.

Кількість днів прострочення за період з 01.09.2014 року по 30.09.2016 року становить 760 днів. Отже, за період з 01 вересня 2014 року по 30 вересня 2016 року заборгованість за відсотками по відсотковій ставці 30,00% річних складає 704,97 (496,17 грн. (розмір заборгованості) х 30,00% річних / 360 днів х 760 день /100) грн..

Отже заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 1252,42 грн. (547,45 грн. заборгованість по відсоткам станом на 31.08.2014 року + 704,97 грн. за період з 01.09.2014 року по 30.09.2016 року ).

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання він зобов'язаний сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням. Також умовами договору про надання банківських послуг передбачена сплата пені у разі прострочення виконання зобов'язання.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17.

Враховуючи викладене, тому з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії за прострочення виконання зобов'язань. Оскільки суд відмовляє у стягненні пені по суті, тому суд не вбачає підстав для застосування позовної давності.

Щодо стягнення штрафів суд зазначає, що умовами кредитного договору передбачено обов'язок відповідача сплатити штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову, тому, враховуючи часткове задоволення позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом з відповідача підлягає стягненню штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та 5% від стягнутої суми (496,17 грн. (заборгованість за кредитом) + 1252,42 грн. (відсотки за користування кредитом) х 5%), що становить 84,43 грн. Суд не вбачає підстав для застосування позовної давності, оскільки обовязок сплатити штраф виникає при порушенні строків платежів за будь-яким зобовязанням більше ніж на 120 днів, та розраховується при зверненні до суду, тому строк позовної давності не пропущений.

Оскільки відповідач не виконав встановлені кредитним договором зобовязання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 2333,02 грн., яка складається з 496,17 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1252,42 грн. заборгованість за відсотками, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 84,43 грн. штраф (процентна складова), що виникла станом на 30.09.2016 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 173,47 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором б/н від 15.06.2011 року в сумі 2333 (дві тисячі триста тридцять три) гривні 02 копійки, яка складається з: 496,17 грн заборгованість за тілом кредиту, 1252,42 заборгованість за відсотками, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 84,43 грн. штраф (процентна складова), що виникла станом на 30.09.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) судовий збір в розмірі 173,47 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

ОСОБА_2, паспорт серії ЕВ №310421, АДРЕСА_1.

ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_3, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Першотравнева, 43.

В зв'язку з перебуванням 10.12.2018 року у відпустці повне рішення складено 11.12.2018 року.

Суддя Г.В. Коліуш