Єдиний унікальний номер 725/1778/18
Номер провадження 2/725/258/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2018 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Ботнар Т.П.

за участю сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1, вул. Буковинська, 52/2, м. Чернівці, 58001), ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_2, вул. Буковинська, 52/1, м. Чернівці, 58001), ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_3, вул. Буковинська, 52/1, м. Чернівці, 58001), ОСОБА_4 (іпн. НОМЕР_4, вул. Буковинська, 52/1, м. Чернівці, 58001) до ОСОБА_5 (58000, вул. Буковинська, 50, м. Чернівці), ОСОБА_6 (58000, вул. Буковинська, 50, м. Чернівці), ОСОБА_7 (58000, вул. Буковинська, 50, м. Чернівці) про встановлення сервітуту на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивачі звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначали, що ОСОБА_3 є власником квартири №1 по вул. Буковинській. 52 в м. Чернівці, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_2.

Також, позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка по вул. Буковинській, 52 у м.Чернівцях.

Земельна ділянка по вул. Буковинській, 52 межує із земельною ділянкою по вул. Буковинській, 50 у м.Чернівці. Співвласниками суміжної земельної ділянки та житлового будинку по вул. Буковинській, 50 у м.Чернівці є відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Вказували, що їх земельна ділянка по вул. Буковинській, 52 у м. Чернівцях - незначного розміру: згідно державного акту про право власності на земельну ділянку площа ділянки складає 0,0163 га, тобто 163 кв. м. Майже всю площу цієї земельної ділянки займає житловий будинок, в якому знаходяться квартири позивачів.

До липня 2017 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 безперешкодно користувалися міжбудинковим проїздом та частиною двору по вул. Буковинській, 50 у м.Чернівцях для обслуговування житлового будинку по вул. Буковинській, 52, в якому знаходяться квартири №1, №2 та №3 позивачів.

Разом з тим вказували, що у липні 2017 року після реєстрації права власності на земельну ділянку відповідачі встановили металеву огорожу на бетонному фундаменті на межі між земельними ділянками по вул. Буковинській, 50 - вул. Буковинській, 52 у м.Чернівцях, обмеживши позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у користуванні спільним міжбудинковим проїздом, яким вони раніше користувались для обслуговування житлового будинку по вул. Буковинській. 52 у м.Чернівцях.

Зазначали, що наявність огорожі порушує право власності позивачів на житло - квартири у будинку, які зазнають систематичного псування вже майже два роки. Внаслідок влаштування відповідачами металевої огорожі на бетонному фундаменті з порушенням існуючих будівельно-технічних і санітарних норм та правил під час опадів під стінами будинку №52 у проміжку між фундаментом металевої огорожі відповідачів накопичується вода. Взимку під час значних снігопадів через розташування майже упритул до стіни житлового будинку №52 металевої огорожі на бетонному фундаменті сніг у великій кількості накопичується у вузькому проході. Через це навіть іноді неможливо відчинити двері з квартир у будинку №52.

Крім того зазначали, що влаштування металевої огорожі відповідачами на межі між земельними ділянками по вул. Буковинській, 50-52 на бетонному фундаменті здійснено з порушенням протипожежних, санітарних, державних будівельних норм і правил, містобудівних норм і обмежень, що має наслідком негативний вплив на стан житлового будинку по вул. Буковинській, 52 у м.Чернівцях.

На підставі вищевказаного просили встановити безстроковий безоплатний сервітут, який не має особистого характеру, на користь співвласників житлового будинку по вул. Буковинській, 52 у м.Чернівцях на користування частиною земельної ділянки по вул. Буковинській, 50 у м.Чернівцях, для забезпечення проїзду шириною 3,50 м. і обслуговування житлового будинку по вул. Буковинській, 52 у м.Чернівці; встановити обтяження сервітутом земельної ділянки по вул. Буковинській, 50 у м.Чернівцях згідно Варіанту 1 Таблиці 2-1 запропонованого висновком експертного будівельно-технічного дослідження №17-31 від 08.09.2017 р. площею 0,0060 га з урахуванням необхідності облаштування проїзду шириною 3,50 м. між житловими будинками по вул. Буковинській, 50 та по вул.Буковинській, 52 у М.Чернівцях, що згідно каталогу координат поворотних точок кутів земельної ділянки охоплює внутрішню площу земельної ділянки по вул. Буковинській, 50 у м. Чернівці; а також уточнивши в ході судового розгляду позовні вимоги просили усунути перешкоди співвласнику житлового будинку по вул. Буковинській, 52 в м. Чернівці ОСОБА_4 у володінні та користуванні нерухомим майном житловим шляхом знесення металевої огорожі на бетонному фундаменті на межі між земельною ділянкою по вул. Буковинській, 50 та земельною ділянкою по вул. Буковинській, 52 в м. Чернівці, за рахунок відповідачів; стягнути судові витрати.

У судовому засіданні позивачі та їх представник поданий позов підтримали у повному обсязі та просили про його задоволення.

Відповідачі та їх представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав викладених у відзиві, просили у задоволенні позову відмовити.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснили, що на їх думку, відсутність сервітуту є підставою для неналежної експлуатації житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Чернівці, вул. Буковинська, 52.

Суд, заслухавши думку сторін та їх представників, пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Так, в силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником квартири №1 по вул. Буковинській. 52 в м. Чернівці, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_2 (а.с. 76-83).

Також, позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка по вул. Буковинській, 52 у м.Чернівцях (а.с. 75).

Співвласниками суміжної земельної ділянки та житлового будинку по вул. Буковинській, 50 у м.Чернівці є відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 17).

В судовому засіданні встановлено, що після реєстрації права власності на земельну ділянку відповідачі встановили металеву огорожу на бетонному фундаменті на межі між земельними ділянками по вул. Буковинській, 50 - вул. Буковинській, 52 у м.Чернівцях.

Разом з тим, в обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що наявність огорожі порушує їх право власності на житло, а також обмежує їх права у користуванні майном.

Як вбачається з матеріалів справи, актом прийому-передачі межових знаків на зберігання та погодження меж земельної ділянки від 12.02.2016 року визначено та встановлено межі земельної ділянки за адресою: м. Чернівці, вул. Буковинська, 50, а також протоколом засідання комісії Чернівецької міської ради з розгляду земельних спорів від 16.03.2016 року погоджено межі вищевказаної ділянки.

Разом з тим, акт від 12.02.2016 року та протокол комісії ЧМР від 16.03.2016 року позивачами в законом порядку не оспорювались, у звязку із чим суд вважає, що позивачі на момент погодження меж земельної ділянки погодилися із вказаними межами ділянки, та вважали земельну діляку яка знаходилась у їх розпорядженні достатньою для обслуговування свого будинку ( а.с. 36, 37, 28).

Відповідно до ст.98 Земельного Кодексу України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежен еплатне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно зі ст.. 99 Земельного Кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на велосипеді

б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;

в) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій;

г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;

ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми;

е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному шляху;

ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд;

з) інші земельні сервітути.

Статтею 100 Земельного Кодексу України встановлено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Поряд з вказаними нормами закону з аналізу положень ст. ст. 401, 402 ЦК України випливає, що земельний сервітут може бути встановлений судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту, у разі недосягнення домовленості між цією особою та власником (володільцем) земельної ділянки.

Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї земельної ділянки, неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки.

При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Отже, встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку, суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задоволення такої потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Крім того, земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється.

Таким чином, суд вважає, що позивачі повинні були звернутися до відповідачів з пропозицією про укладення договору про земельний сервітут, запропонувавши договір, в якому були б зазначені умови використання земельної ділянки, а у разі відмови відповідачів укласти такий договір, позивачі мають право звернутися до суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі на їх думку (а.с. 41-46) зверталася до відповідачів з метою укладення договору про встановлення земельного сервітуту, проте, на підтвердженя цього доказів до суду не надали. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_13 та ОСОБА_6 вказані пропозиції (договір) не вручались, вказана пропозиція була вручена тільки ОСОБА_7 (а.с.47). Оскільки порядок укладення договору сервітуту не виконаний, то звернення позивачів з позовом до суду про встановлення такого сервітуту на даний час є передчасним.

Крім того, відповідно до ст. 98 п.4 ЗК України земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

З урахуванням того, що спірна земельна ділянка, проходить поруч з будинком відповідачів, яку позивачі бажають використовувати у будь-який час з використанням транспортних засобів, а тому на їх думку, для цього необхідно знести металеву огорожу та бетонний фундамент, то суд вважає, що заявлений позивачами сервітут не можливо вважатся таким, що є найменш обтяженим для відповідачів.

Також слід зазначити, що відповідно до частини 3 статті 403 Цивільного кодексу України особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Частиною 3 ст. 101 ЗК України передбачено право власника чи землекористувача земельної ділянки, щодо якої встановлено сервітут, вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом.

Проте, позивачами не доведено необхідності встановлення для них безоплатного земельного сервітуту, позивачі не навели обґрунтованих доводів, у зв'язку з чим повинен бути встановлений саме безоплатний сервітут.

Поряд з цим, позивачі також не довели і того, у зв'язку з чим неможливо встановити сервітут з інших земельних ділянок, з якими межує її земельна ділянка.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному об`ємі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 229, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обємі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк