Справа № 727/1787/18
Провадження № 2/727/700/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Вальчук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вона зареєструвала шлюб 21.01.2011 р., від якого є неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні.

На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин і вони понад три роки проживають окремо. З моменту припинення відносин і до теперішнього часу відповідач практично не надав допомоги на утримання їхнього сина.

Дитина росте і розвивається, потребує належного харчування, теплого одягу.

Вона не в змозі сама утримувати дитину, оплачувати за відвідування дитиною дитячого садочку, нести витрати по оплаті комунальних платежів, оскільки у неї мінімальний дохід. Відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Відповідач має різні джерела не постійного мінливого заробітку, у звязку з цим просила стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно на утримання сина.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю і підтвердили обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував протистягнення аліментів на утримання дитини, але в розмірі 3000 грн., а в розмірі 1000 грн., щомісячно.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним, працює, має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх дітей він не має. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, які відповідач не надає. Але разом з тим суд вважає, що позивачем не доведені обставини, що мають істотне значення для стягнення аліментів з відповідача в твердій сумі в розмірі 3000 грн., щомісячно. Відповідач дійсно в даний час працює, має мінливий дохід, але доказів тому, що він заробляє в місяць суму з якої б можна було б утримати аліменти в розмірі 3000 грн. в судовому засіданні позивачем надано не було.

А тому враховуючи всі матеріали справи, матеріальний стан позивача та відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання їхньої неповнолітньої дитини мають бути стягнуті аліменти в твердій сумі, але в розмірі меншому, ніж це просить позивач. На думку суду розмір аліментів має складати 1250,00 грн. в місяць.

Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 184, СК України, ст.ст.7, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 1250 (одна тисяча двісті пятдесят) грн. щомісячно, починаючи з 22.02.2018 року і до його повноліття.

Стягнути ОСОБА_2на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 20.04.2018 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: