Постанова

Іменем України

07 червня 2018 року

м. Київ

справа № 570/5719/16-ц

провадження № 61-7983 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Великожитинська сільська рада Рівненського району Рівненської області,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року в складі судді Таргоній М. В. та на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 08 листопада 2017 року в складі колегії суддів Боймиструка С. В., Григоренко М. П., Шеремет А. М.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області (далі - Великожитинська сільська рада), ОСОБА_5 та просив визнати незаконним і скасувати рішення Великожитинської сільської ради від 31 липня 2007 року № 136 про передачу ОСОБА_5 в приватну власність земельних ділянок площею 0,50 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,25 га для ведення селянського господарства, розташованої за адресою: с. Бармаки, Рівненський р-н, Рівненська обл. (далі - рішення Великожитинської сільської ради), а також визнати недійсним виданий на ім'я ОСОБА_5 державний акт від 28 листопада 2008 року НОМЕР_1, на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: с. Бармаки, Рівненський р-н, Рівненська обл., кадастровий номер НОМЕР_2, державний реєстраційний номер 49 (далі - державний акт, земельна ділянка № 49).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначав, що 28 травня 2008 року відповідно до договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу він придбав ВАТ «Рівнельон», до складу якого належить, зокрема, артезіанська свердловина № 4 (далі - АС) та будівля для її обслуговування, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Земельна ділянка, на якій розташована АС та будівля для її обслуговування, належить на праві власності ВАТ «Рівнельон».

ОСОБА_4 отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,8 га на території Великожитинської сільської ради, в тому числі для обслуговування АС.

У подальшому позивачу стало відомо, що частина земельної ділянки, на якій розташовані АС та будівля для її обслуговування, належить на праві власності ОСОБА_5 згідно з рішенням Великожитинської сільської ради та державним актом.

12 квітня 2010 року Рівненська міжрайонна природоохоронна прокуратура відкрила кримінальну справу за фактом зловживання директором ПП «Грінвіч» ОСОБА_6 службовим становищем та службового підроблення, а саме виготовлення в 2008 році технічної документації щодо відведення земельних ділянок за заявою ОСОБА_5

Постановою Рівненського міського суду від 12 березня 2011 року у справі № 1-409/11 директор ПП «Грінвіч» ОСОБА_6 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 364 та частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_4 вважав, що Великожитинська сільська рада порушила вимоги статей 116, 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), оскільки частина земельної ділянки розміром 0,08 га, яка була передана ОСОБА_5 у власність, насправді належить на праві власності ВАТ «Рівнельон».

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року позов задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення Великожитинської сільської ради, а також визнано недійсним державний акт.

Суд першої інстанції виходив з того, що технічна документація щодо відведення земельної ділянки № 49 виготовлена внаслідок зловживання службовим становищем та службового підроблення службовими особами ПП «Грінвіч», а тому рішення про передачу ОСОБА_5 в приватну власність земельної ділянки № 49 було прийняте Великожитинською сільською радою з порушенням вимог земельного законодавства та підлягає скасуванню. В зв'язку з цим державний акт є недійсним.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 08 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив з того, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, оскільки судом правильно застосовані норми матеріального права та дотримані норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують.

27 листопада 2017 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на зазначені судові рішення та просила скасувати їх, оскільки висновки судів не відповідають фактичним обставинам справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року дану скаргу залишено без руху.

11 грудня 2017 року ОСОБА_5 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заяву про усунення недоліків та завірені належним чином копії рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» 09 лютого 2018 року дана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2018 року відкрито провадження в зазначеній справі та зупинено виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недоведеність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди встановили, що 28 травня 2008 року ВАТ «Рівнельон» та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Рівнельон», посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковським А. І. та зареєстрований за № 3447, відповідно до умов якого ОСОБА_4 придбав, зокрема, будівлю АС за адресою: АДРЕСА_1

Земельна ділянка, на якій розташована АС та будівля для її обслуговування, належить на праві власності ВАТ «Рівнельон».

17 червня 2008 року за ОСОБА_4 зареєстровано право приватної власності на будівлю АС, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно від 17 червня 2008 року № 19204010.

Розпорядженням голови Рівненської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2009 року № 419 ОСОБА_4 був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,8 га на території Великожитинської сільської ради у власність шляхом викупу для обслуговування АС та трансформаторної підстанції за рахунок земель ВАТ «Рівнельон».

Рішенням Великожитинської сільської ради Рівненського району від 31 листопада 2007 року № 136 ділянка площею 0,5 га, яка складається з двох ділянок різного цільового призначення по 0,25 га, передана у власність ОСОБА_5

28 листопада 2008 року Управління Держкомзему в Рівненському районі видало на ім'я ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділянку № 49.

Проект із землеустрою, а саме кадастровий план земельної ділянки № 49, на підставі якого прийнято рішення та виданий державний акт, були виготовлені ПП «Грінвіч», директором якого є ОСОБА_6

12 квітня 2010 року Рівненська міжрайонна природоохоронна прокуратура за заявою ОСОБА_4 відкрила кримінальну справу за фактом зловживання службовим становищем та службового підроблення службовими особами ПП «Грінвіч» за ознаками злочинів, передбачених частиною першою статті 364, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України.

Головне управління Держкомзему в Рівненській області та працівники Управління державної служби боротьби з економічною злочинністю встановили, що згідно з планом-схемою земельної ділянки промислового призначення на території Великожитинської сільської ради, яка належить на праві власності ВАТ «Рівнельон», на 0,08 га накладається на ділянку, яка належить на праві власності ОСОБА_5 На ситуаційному плані кадастрових планів земельних ділянок, які передаються у власність ОСОБА_5, позначення місця розташування земельних ділянок не відповідає їх фактичному розташуванню, а також на вказаних планах не позначені АС, а також межі санітарної зони АС.

Під час досудового слідства було встановлено, що, діючи в інтересах ОСОБА_5 та використовуючи службове становище, ОСОБА_6 учинив дії, в результаті яких був складений протокол обстеження земельної ділянки, який не відповідає її фактичному розташуванню, а також ОСОБА_6 затвердив та видав завідомо неправдивий документ - кадастровий план земельної ділянки № 49.

Постановою Рівненського міського суду від 12 березня 2011 року у справі № 1-409/11 директор ПП «Грінвіч» ОСОБА_6 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 364, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України.

Відповідно до частин першої, другої, п'ятої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим кодексом; набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з частинами першою, другою статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації, а відповідно до статті 126 ЗК України таким документом є державний акт, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У разі видачі органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України).

Правильним є висновок судів про те, що передача зазначеної частини земельної ділянки без попереднього припинення права користування ВАТ «Рівнельон» у власність ОСОБА_5 здійснена Великожитинською сільською радою з порушенням вимог Земельного кодексу України, оскільки кадастровий план земельної ділянки № 49 виготовлений шляхом зловживання службовим становищем службовими особами ПП «Грінвіч» з порушенням вимог земельного законодавства, в зв'язку з чим рішення Великожитинської сільської ради є незаконним та підлягає скасуванню, а державний акт визнається недійсним.

Ураховуючи викладене суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано визнали незаконним та скасували рішення, а також визнали недійсним державний акт.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що право користування спірною земельною ділянкою № 49 виникло в неї на підставі рішення Великожитинської сільської ради від 05 грудня 1997 року № 64, однак такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили, що факт прийняття Великожитинською сільською радою рішення від 05 грудня 1997 року № 64 спростовується матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК Українипідстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року та на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 08 листопада 2017 року залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 30 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 08 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат