Справа № 355/1345/17 Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.
Провадження № 22-ц/780/1006/18 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 49 14.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2018 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Голуб С.А.,

за участі секретаря Удовиченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

У С Т А Н О В И Л А :

у жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 16 лютого 2010 року.

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки, сторони проживають окремо, дочка проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Заробітної плати, яку отримує позивач, не вистачає для задоволення усіх потреб дитини, у зв'язку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання її дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дня винесення судового рішення і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 18 грудня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 09.10.2017 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати в сумі 3200 (три тисячі двісті) гривень за правову допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, а також в частині стягнення з нього витрат на правову допомогу в розмірі 3200 грн., відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити в частині розміру аліментів, зменшивши їх до 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), а частині витрат на правову допомогу - скасувати, відмовивши позивачу в задоволенні цієї вимоги.

Зокрема в доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції не дав належної оцінки тій обставині, що відповідач є непрацюючим пенсіонером та інвалідом другої групи, на його триманні перебуває непрацююча дружина та донька дружини, також відповідач має від попереднього шлюбу дочку, яка навчається на контрактній основі у коледжі, за навчання якої сплачує відповідач. Щодо стягнення з нього на користь позивача витрат на юридичну допомогу, зазначив, що не погоджується з калькуляцією витрат, визначеною у Розрахунку внесеної сплати. Вважає, що позивачем взагалі не подано доказів, на підтвердження написання позовної заяви, чи підготовки інших процесуальних документів по справі адвокатом. Крім того, зазначає, що 28.11.2017 року адвокат не здійснював представництво інтересів позивача в суді, оскільки судове засідання було відкладене у зв'язку з неявкою сторін.

12 лютого 2018 року на адресу апеляційного суду Київської області надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3, в якому остання просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач не наводить жодного аргументу та не надає доказів, які б спростували висновки Баришівського районного суду Київської області, наведені в рішенні, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції.

У судове засіданні по розгляду апеляційної скарги позивач не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про отримання судової повістки-повідомлення.

Колегія суддів визнала можливим розглядати справу за відсутності позивача, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із положень ст. ст. 180, 182 СК України, Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, так як відповідач не надав суду доказів про те, що його дружина та повнолітня дочка є непрацездатними та потребують утримання останнього.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 грудня 2017 року оскаржується лише в частині розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки стягнутого судом першої інстанції та в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що сторони у даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16.02.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області, про що свідчить актовий запис № 12 (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6).

Згідно пенсійного посвідчення НОМЕР_1 відповідач отримує пенсію по інвалідності (вид пенсії по інвалідності друга група інвалід армії, термін дії: довічно) (а.с.48), тобто ОСОБА_2 має регулярний дохід у вигляді отримання пенсії.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що на його утриманні перебуває старша донька, яка продовжує навчання та непрацездатна дружина із своєю дитиною, не звільняє його від обов'язку утримувати малолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, відповідачем не надано доказів про те, що його дружина та дочка, яка навчається у Коледжі, є непрацездатними та потребують утримання, доказів того, що відповідач сплачує аліменти на утримання інших дітей, останнім також не надано, в зв'язку з чим такі обставини не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Щодо стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 грудня 2017 року в цій частині.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв'язку із розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з квитанції № 2941/17, ОСОБА_3 сплатила за надання правової допомоги 3200 гривень. (а.с. 30)

Відповідно до розрахунку внесеної сплати за послуги адвоката, позивачу надано наступні послуги: консультація - 1 год., вивчення документів, написання уточнюючої позовної заяви, передача матеріалів до суду - 2 год., представництво інтересів в суді 28.11.2017р. - 1 год., представництво інтересів в суді 18.12.2017р. - 1 год. (5 год.х640 грн. = 3200 грн.) (а.с. 31)

Колегія суддів не приймає доводи відповідача щодо недоведеності обставин надання позивачу правової допомоги адвокатом Блохіною О.В., оскільки такі обставини підтверджені наступними доказами: угодою про надання адвокатської допомоги від 23.11.2017року (а.с. 21), свідоцтвом на право заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від 23.04.2009 року (а.с. 22), зазначеними вище розрахунком внесеної сплати та квитанцією про оплату послуг.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, судове засідання, призначене на 28.11.2017 року не відбулось у зв'язку з неявкою сторін та розгляд справи відкладено на 18 грудня 2017 року. (а.с. 24)

В той же час, відповідно до журналу судового засідання від 18.12.2017 року (а.с. 59-61), представник позивача - адвокат Блохіна О.В. брала участь у розгляді справи. Судове засідання розпочато о 10 год.17 хв., а закінчено о 12 год. 06 хв. (загалом 109 хв.), що фактично складає майже 2 години роботи адвоката по представництву інтересів в суді, які і включені в Розрахунок.

Саме тому судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати за правову допомогу.

Доводів які б спростували правильні висновки суду першої інстанції апеляційна скарга в собі не містить.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 18 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Головуючий

Судді:

Справа № 355/1345/17 Головуючий у І інстанції Коваленко К. В.