Справа № 464/1608/17
пр.№ 2/464/447/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2018 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

з участю представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, третя особа Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання осіб такими, що не мають права користуватись житловим приміщенням власника,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому майном, а саме: визнати такими, що втратили право на користування квартирою №86 в будинку №20 по вулиці Чукаріна у м.Львові Мастикаш ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, котра проживає з матір'ю, зобов'язати ОСОБА_7 зняти ОСОБА_10 з реєстрації у даній квартирі; визнати ОСОБА_4 таким, що не має права користування квартирою №86 в будинку №20 по вулиці Чукаріна у м.Львові та зобов'язати його звільнити цю належну йому на праві власності квартиру; визнати ОСОБА_8 такою, що не має права користування квартирою №86 в будинку №20 по вулиці Чукаріна у м.Львові та зобов'язати її звільнити цю належну їй на праві власності квартиру. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26 серпня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу придбав квартиру 86, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Чукаріна, 20, з жовтня 2003 року проживав та зареєстрований у ній. 03.10.2008 уклав шлюб із ОСОБА_7 та з цього часу проживають разом у даній квартирі за усною домовленістю, хоча остання у ній зареєстрованою не була. У шлюбі у них народилась донька ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає та зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22.06.2016 даний шлюб розірвано. Однак ОСОБА_7, попри відсутність підстав для проживання у належному йому на праві власності помешканні, не виселяється із квартири. Окрім цього зазначає, що у даній квартирі проживають родичі ОСОБА_7: мати ОСОБА_8 та рідний брат ОСОБА_4, котрі вселилися в дане житло тимчасово, у ньому зареєстрованими не були, спільного господарства з ними не вів та не веде. Однак такі у добровільному порядку виселятися із квартири не мають бажання. Враховуючи вищевикладене, а також наявність наміру проживати у картирі №86 в будинку №20 по вулиці Чукаріна у м.Львові з новою сім'єю просить позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_3 позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у ньому, просить такий задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив у повному обсязі, пояснив, що ОСОБА_7 з донькою ОСОБА_10-М.В., ІНФОРМАЦІЯ_3, дійсно проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2, такі проживають у ній на законних підставах, окрім цього неповнолітня зареєстрована у ній,іншого житла у них немає, а відтак, у позивача відсутні будь-які правові підстави для визнання їх такими, що втратили право на користування вищезазначеною квартирою та зняття з реєстрації малолітньої ОСОБА_10-ОСОБА_12 визнання такими, що не мають права користування квартирою №86 в будинку №20 по вулиці Чукаріна у м.Львові та зобов'язати ОСОБА_8 та ОСОБА_4 звільнити її зазначив, що такі не проживають у даній квартирі, а відтак, такі позовні вимоги є безпідставними. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у квартирі АДРЕСА_1 ні він, ні ОСОБА_8 не проживають та у спірну квартиру не вселялися. На даний час вони проживають у нежитловому приміщенні за адресою: м.Львів, вул. К.Левицького, 55. А відтак у позивача відсутні підстави для пред'явлення позову до них про визнання їх такими, що не мають права користування даною квартирою.

Відповідач ОСОБА_8 у судові засідання не з'являлася, хоча належним чином була повідомленою про дату, час та місце їх проведення, а відтак суд вважає за можливе проводити розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування ОСОБА_13 в судовому засіданні щодо задоволення позову в частині визнання такою, що втратила право на користування житлове приміщення ОСОБА_10-М.В. та зняття її з реєстрації заперечила, пояснила, що такі вимоги суперечать інтересам малолітньої ОСОБА_10-М.В., оскільки мати дитини не має іншого житла, в якому б могла проживати малолітня дитина, доказів протилежного відповідачем не надано, а відтак у задоволенні позову в даній частині просить відмовити. В іншій частині при вирішенні справи покликається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, зясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 03.10.2008 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклали шлюб, в якому у них народилася донька ОСОБА_10-М. В., ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає з відповідачкою. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22.06.2016 даний шлюб розірвано.

Судом встановлено, що з моменту укладення шлюбу ОСОБА_7 проживає у даній квартирі та з 2011 року разом з нею проживає у ній і їх спільна донька ОСОБА_10-М.В., яка зареєстрована за даною адресою. Дана обставина визнається учасниками справи, а відтак згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України є такою, що не підлягає доказуванню.

Як вбачається із договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_14 та зареєстрованого в реєстрі за №4372, від 26.08.2003 ОСОБА_6 купив у ОСОБА_15, ОСОБА_16 квартиру 86 в будинку №20, що знаходиться в м.Львові по вул.Чукаріна та набув право власності на неї з моменту нотаріального посвідчення договору.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 складається з трьох кімнат, житловою площею 41,30 кв.м, загальною площею 70,00 кв.м. У вказаній квартирі зареєстровані власник ОСОБА_6 та його донька ОСОБА_10-М.В., її мати ОСОБА_7 проживає за даною адресою без реєстрації згідно з актом від 25.04.2018, що стверджується довідкою з місця проживання та склад сімї і прописки №1460 від 25.04.2018, виданою ЛКП «Житловик-С».

Частиною 1 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено право членів сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно до ч.4 ст.156 Житлового кодексу України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.64 Житлового кодексу України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Враховуючи зазначені обставини, а саме те, що відповідачка ОСОБА_7 вселилась у спірну квартиру як член сім»ї власника із його згоди, постійно у ній проживає, іншого житла немає, а також те, що неповнолітня донька сторін як член сім»ї власника зареєстрована та постійно проживає у спірній квартирі, суд приходить суд приходить до висновку про відсутність підстав передбачених ст.405 Цивільного кодексу України для визнання їх такими, що втратили право користування приміщенням квартири №86, яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Чукаріна, 20.

ОСОБА_12 вимоги про зобов'язання відповідача ОСОБА_7 зняти ОСОБА_10-М. з реєстрації у даній квартирі, то суд приходить до висновку, що така є безпідставною та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок та умови зняття з реєстрації місця проживання визначені у ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позивачем не доведено підставність вимоги про визнання ОСОБА_10-М.В. такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням, така вимога заявлена позивачем безпідставно .

Позовні вимоги про визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_8 такими, що не мають права користування квартирою №86 в будинку №20 по вулиці Чукаріна у м.Львові та зобов'язати їх звільнити цю квартиру також не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із пояснень відповідача ОСОБА_4 та представника відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_1 не проживають. Із поданої суду довідки з місця проживання та склад сімї і прописки №1460 від 25.04.2018, виданої ЛКП «Житловик-С», вбачається, що такі там не зареєстровані та будь-які записи щодо того, що такі у ній проживають відсутні.

Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5-7 даної статті встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте, позивачем всупереч обов'язку доказування не надано суду жодних доказів, які б свідчили про проживання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у спірній квартирі та порушення ними прав позивача, а тому заявлені до них вимоги є необгрунтованими та недоведеними, а відтак, в задоволенні даних позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст.ст.15, 16, 29, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 9, 56 Житлового кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 76, 81, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України,-

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_6 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4) до ОСОБА_7 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_4 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), ОСОБА_8 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), третя особа Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування (, місцезнаходження: м.Львів, проспект Червоної Калини, 66),про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом визнання осіб такими, що не мають права користуватись житловим приміщенням власника - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24.05.2018.

Головуюча Бойко О. М.