Ухвала

Іменем України

04 червня 2018 року

м. Київ

справа № 761/39580/15-ц

провадження № 61-29850 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року та на постанову Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним позовом та просив визнати припиненою поруку за договором поруки № KILO АК 0047 5191Р1 від 23 березня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - банк) та ОСОБА_5 (далі - договір поруки) для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором № KILO АК 0047 5191Р1 від 23 березня 2007року.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року в складі судді Маліновської В. М. позов задоволено. Визнано договір поруки припиненим з 18 липня 2015 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2018 року в складі колегії суддів Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є. апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року змінено та викладено резолютивну частину заочного рішення в новій редакції: Позов ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою - задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_5 за договором поруки № KILO АК 0047 5191 Р1 від 23 березня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором KILO АК 0047 5191 від 23 березня 2007 року, з 18 липня 2015 року. В решті заочне рішення залишено без змін.

23 квітня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суди встановили, що 23 березня 2007 року між банком та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № KILO AK 00475191, за умовами якого банк зобов'язується надати ОСОБА_6 37 022,90 доларів США кредитних коштів у строк з 23 березня 2007року по 21 березня 2013 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % на місяць у період сплати з 22 по 28 числа кожного місяця, шляхом видачі готівки через касу та/або перерахувати на рахунок, зазначений в пункті 7.1. цього Договору.

23 березня 2007 року, з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору, між банком та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_5 відповідає перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором № KILO AK 00475191 від 23 березня 2007 року в тому ж розмірі, що і ОСОБА_6, включаючи суму кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, а також відшкодування збитків.

Відповідно до пунктів 5, 6 договору поруки у випадку невиконання ОСОБА_7 якого-небудь положень, передбачених пунктом 1 договору поруки, банк направляє на адресу ОСОБА_5 письмову вимогу із зазначенням невиконаного(их) зобов'язання(ь). ОСОБА_5 повинен виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, протягом 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 цього договору.

08 липня 2010 року банк направив на адресу ОСОБА_5 лист від 25 травня 2010 року № , в якому на підставі статті 1050 ЦК України та умов договору вимагав повернення суми кредиту в повному обсязі, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції в тижневий термін з дати одержання цього повідомлення.

ОСОБА_6 отримав вказану вимогу банку 10 липня 2010 року, отже, строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором щодо повернення отриманих кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування настав 17 липня 2010 року.

Відповідно до пункту 12 договору поруки після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором порука за цим договором припиняється.

Відповідно до положень статті 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із положеннями статті 559 ЦК України порука припиняється: 1) з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; 2) порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; 3) порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не

поручився за нового боржника; 4) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З вимогою до поручителя щодо невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором або з відповідною позовною заявою банк, у встановлений пунктом 12 договору поруки або в строк, визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України, не звертався.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в результаті зміни строку виконання основного зобов'язання щодо повернення кредитної заборгованості за кредитним договором № KILO AK 0047 5191 від 23 березня 2007 року, строк поруки за договором поруки припинився 17 липня 2015 року.

Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями.

Підстави вважати, що судами при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи допущені порушення норм процесуального права, відсутні.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_4 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року та на постанову Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат