Єдиний унікальний номер 242/3471/17 Номер провадження 22-ц/775/862/2018

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 07 » червня 2018 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Будулуци М.С.

суддів: Космачевської Т.В., Соломахи Л.І.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 березня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи Селидівська центральна міська лікарня, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області в особі Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про встановлення факту нещасного випадку, визнання акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 недійсним, зобовязання видати акт за формою Н-1, постановленого суддею Капітоновим В.І. у місті Селидове Донецької області, повний текст рішення складено 02 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2017 року до Селидівського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про встановлення факту нещасного випадку, визнання акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 недійсним, зобовязання видати акт за формою Н-1.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що з 1989 року працювала молодшою медичною сестрою (санітаркою-прибиральницею палатною) у Комунальній лікувально-профілактичній установі Селидівська центральна міська лікарня (далі - КЛПУ Селидівська ЦМЛ, Лікарня).

01 листопада 2016 року під час генерального прибирання у тамбурі службового входу дитячого інфекційного відділення вона звернула увагу на те, що вхідні двері до цього приміщення щільно не зачиняються. Вона вирішила натягнути пружину на вхідних дверях.

Приблизно о 10 годині 10 хвилин вона стала на стілець та стала натягувати пружину на дверях. Пружина зіскочила з гачка, і вона впала на кахельну підлогу, спочатку вдарившись лівим боком, а потім головою.

Внаслідок падіння вона отримала черепно-мозкову травму: забій головного мозку з вогнищами геморагічного просочування в базальних відділах лобових ділянок і мозочка, полом за типом тріщини потиличної кістки з переходом на основу черепа. За результатами розслідування був складений акт за формою Н-5 від 17 листопада 2016 року, відповідно до якого комісія прийшла до висновку, що нещасний випадок, який стався із позивачем, не пов'язаний з виробництвом.

04 квітня 2017 року вона звернулася до Головного управління Держпраці у Донецькій області із заявою про видання припису за формою Н-9, яким зобовязати відповідача провести повторне розслідування нещасного випадку, який стався з нею 01 листопада 2016 року.

Такий припис був виданий, і відповідач повторно провів розслідування нещасного випадку, за результатам чого 17 липня 2017 року був складений акт за формою Н-5. Акт за формою Н-1 відповідач не складав, оскільки знову комісія не встановила, за яких обставин вона отримала травму, та прийшла до висновку, що нещасний випадок, який стався з нею 01 листопада 2016 року, не пов'язаний з виробництвом та не підлягає обліку у КЛПУ Селидівська ЦМЛ. Позивач вважала, що обставини отримання нею тілесних ушкоджень, викладені у висновках комісії, не відповідають дійсності. Крім того, відповідачем не було взято до уваги дані, які містяться в медичних документах позивача, які підтверджують отримання нею травми під час перебування на робочому місці.

Таким чином, позивач вважала, що розслідування було проведено не обєктивно, що призвело до невірного висновку, що нещасний випадок, який стався із нею, не пов'язаний з виробництвом. Таким чином, на її думку, відповідач порушив її право на проведення обєктивного розслідування нещасного випадку та відшкодування шкоди.

За таких обставин позивач просила суд визнати недійсним акт за формою Н-5 від 17 липня 2017 року проведення розслідування нещасного випадку, що стався з нею 01 листопада 2016 року о 10 годині 10 хвилин, визнати цей нещасний випадок таким, що пов'язаний з виробництвом, а також зобовязати відповідача скласти акт про вищезазначений нещасний випадок за формою Н-1.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 23 березня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи Селидівська центральна міська лікарня, третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області в особі Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про встановлення факту нещасного випадку, визнання акту проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 недійсним, зобовязання видати акт за формою Н-1 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 01 листопада 2016 року о 10 годин 10 хвилин, за формою Н-5, затверджений головним лікарем Комунальної лікувально-профілактичної установи Селидівська центральна міська лікарня 17 липня 2017 року.

Визнано нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 01 листопада 2016 року о 10 годині 10 хвилин під час виконання трудових обовязків, таким, що повязаний з виробництвом.

Зобовязано Комунальну лікувально-профілактичну установу Селидівська центральна міська лікарня скласти та видати акт розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 01 листопада 2016 року о 10 годині 10 хвилин під час виконання нею трудових обовязків, за формою Н-1.

Стягнуто з Комунальної лікувально-профілактичної установи Селидівська центральна міська лікарня судовий збір на користь держави в розмірі 640 гривень.

Із вказаним рішенням не погодилось Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Селидівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - Фонд) і подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів скарги апелянт вказав, що суд першої інстанції не мав права перебирати на себе права та обов'язки комісії з розслідування нещасного випадку. Апелянт зазначив, що комісія з розслідування нещасного випадку, за приписом Держпраці за формою Н-9, провела повторне розслідування та вирішила, що травмування ОСОБА_1, 01 листопада 2016 року на підприємстві КЛПУ «Селидівська центральна міська лікарня» не встановлено через відсутність підстав для визнання нещасного випадку з ОСОБА_1 таким, що повязаний з виробництвом.

Апелянт зазначив, що свідки падіння ОСОБА_1 на кахельну підлогу в приміщенні дитячого інфекційного відділення КЛПУ «Селидівська міська лікарня» відсутні.

Окрім цього, Фонд посилався на те, що судом не враховані показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відсутність візуальних пошкоджень на голові молодшої медичної сестри ОСОБА_1 після падіння.

Фонд звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом.

Однією з таких підстав, зокрема є виконання потерпілим трудових (посадових) обовязків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні, або перебування на робочому місці, на території підприємства або іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обовязків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття.

На думку Фонду, ОСОБА_1 виконувала роботу,що не повязана з її трудовими (посадовими) обовязками, під час якої і стався нещасний випадок. Через це визнавати цей нещасний випадок, як такий що пов'язаний з виробництвом, не можливо.

Таким чином Фонд вважає висновки суду 1 інстанції про визнання нещасного з ОСОБА_1 таким, що пов'язаний з виробництвом, незаконним.

Позивач ОСОБА_1 надала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечує проти задоволення апеляційної скарги Фонду, просить рішення суду 1 інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобовязаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобовязана зясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.

У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, зі змістом акта за формою Н-5 або формою НВП чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.

ОСОБА_1 наголошує, що її заявлені вимоги фактично зводяться до оспорювання рішення спеціальної комісії, яке міститься в затвердженому акті за формою Н-5, та зобов'язання роботодавця скласти акт за формою Н-1, отже таки вимоги підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства.

На підтвердження цього, вона посилається на правову позицію, що викладена в ухвалі Верховного Суду України у справі №6-29цс13 від 17 квітня 2013 року.

Позивач заперечувала проти твердження апелянта про відсутність свідків нещасного випадку, пояснивши при цьому, що обставини отримання нею травми встановлені у судовому засіданні, за допомогою пояснень свідків, та медичних документів.

ОСОБА_1 також вважає безпідставним довід апелянта, про те, що нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, оскільки відповідно до п. 15 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1 є, серед іншого, виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій які не належать до його трудових (посадових) обовязків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь які дії за дорученням роботодавцям.

Представник Фонду ОСОБА_3 та представник Лікарні - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, просили рішення скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області слід залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, що неоспорені сторонами.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

17 липня 2017 року головним лікарем КЛПУ Селидівська центральна міська лікарня затверджено акт за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 01 листопада 2016 року о 10 год.10 хвилин з ОСОБА_1.

Згідно з даним актом, 01 листопада 2016 року ОСОБА_1, молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця палатна) приступила до роботи о 08 год. 00 хв. та виконувала наступне: віднесла аналізи до лабораторії, прибирала у 2 боксі, мила вікна та поли, потім почала генеральне прибирання у тамбурі службового входу. При виконанні роботи з генерального прибирання приміщення (тамбур службового входу), зі слів ОСОБА_1, помітила те, що двері повністю не зачиняються, і це веде до втрати тепла з приміщення; крім того, до приміщення зайшла бродяча собака, яка несла загрозу співробітникам та дітям.

ОСОБА_1 вигнала собаку, і щоб цього більше не повторювалося, вирішила натягнути пружину на двері. Пружина зіскочила з гачка, і ОСОБА_1 впала зі стільця на кахельну підлогу; спочатку вдарилася лівим боком, а потім головою.

З підлоги вона встала самостійно та сіла на стілець, на допомогу нікого не звала. Після опитування працівників відділення, які 01 листопада 2016 року знаходились на зміні, встановлено, що звуків падіння, криків або інших сторонніх звуків ніхто не чув.

ОСОБА_6 медична сестра фізкабінету, при виході з відділення побачила ОСОБА_1, яка сиділа на стільці, опираючись лівою рукою на його спинку, тримаючись за голову. ОСОБА_6 позвала ОСОБА_7 - завідуючу дитячим інфекційним відділенням, та ОСОБА_8 - медичну сестру палатну. ОСОБА_1 розповіла їм, що впала зі стільця, коли натягувала пружину на двері. ОСОБА_7 оглянула та опитала потерпілу. Потерпіла скаржилась на головний біль. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 допомогли ОСОБА_1 дійти до палати, лягти на ліжко та приклали холод до голови. Запропонували звернутися до травматолога.

Старша медична сестра інфекційного відділення ОСОБА_9 пішла у палату, де знаходилася ОСОБА_1, вияснити обставини нещасного випадку. ОСОБА_1 розповіла їй про те, що з нею трапилось. Швидку допомогу не викликали. З ким і коли ОСОБА_1 покинула відділення, ніхто з опитуваних працівників не бачив.

Зі слів ОСОБА_1, приблизно о 13 годині, до неї приїхали її знайома ОСОБА_4 з чоловіком, з якими вона поїхала до Селидівської центральної міської лікарні. Про те, що вона покидає відділення, нікому не доповіла.

Комісія за результатами розслідування дійшла до висновку, що нещасний випадок є таким, що не пов'язаний з виробництвом, та не підлягає обліку у закладі. Акт за формою Н-1 не складається.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1232.

Згідно положень п. 7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше.

Відповідно до п. 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, комісія зобовязана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення, зокрема, зясувати обставини і причини нещасного випадку, а також вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. У разі, коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов'язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Згідно з п. 15 Порядку, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є, серед іншого, виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу; виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, тобто дій, які не належать до його трудових (посадових) обов'язків, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця.

Копіями медичних документів позивача підтверджено, що ОСОБА_1 01 листопада 2016 року зверталася до лікарів невропатолога та хірурга, де зазначала, що отримала травму 01 листопада 2016 року близько 11 години.

З 01 листопада 2016 року по 03 листопада 2016 року позивач проходила амбулаторне лікування, з діагнозом: закрита черепна мозкова травма, забій головного мозку, перелом кісток черепа, забій грудної клітини зліва. Та з 04 листопада 2016 року по 25 листопада 2016 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні із зазначеним діагнозом.

Крім того, ОСОБА_1 проходила амбулаторне лікування з діагнозом: забій головного мозку, перелом потиличної кістки 01 листопада 2016 з 26 листопада 2016 року по 22 лютого 2017 року, а з 06 березня 2017 року по 17 березня 2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні.

Дослідженням компютерної томографії головного мозку в медичному діагностичному центрі у м. Димитров від 04 листопада 2016 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: ознаки лінійного перелому потиличної кістки зліва, вогнище забоїв базальних відділів лобних часток (більше справа) та лівої гемисфери мозочка. Кістозно - дегенеративні зміни базальних ядер. Розширення оболонкових просторів в лобно - тімяній області зліва (з більшою вірогідністю гігрома).

Крім того, консультативним висновком спеціаліста (нейрохірурга) від 08 листопада 2016 року їй встановлено діагноз: закрита середньо - тяжка черепно-мозкова травма (01 листопада 2016): забій головного мозку з вогнищами геморагічного просочування в базальних відділах лобових ділянок і мозочка, полом за типом тріщини потиличної кістки з переходом на основу черепа.

Крім того, судом першої інстанції в судовому засіданні допитані свідки, які пояснили наступне.

Так, свідок ОСОБА_4 пояснила, що 01 листопада 2016 року о 09 годині 00 хвилин вона прийшла до своєї знайомої ОСОБА_1, яка працює санітаркою в Дитячій лікарні міста Селидове, щоб та провела її до лаборанта здати аналізи. В той час позивач ніяких скарг на стан здоровя їй не повідомляла, знаходилась в нормальному стані. Пізніше цього ж дня, приблизно з 11 до 12 години, ОСОБА_4 зателефонувала позивачу, яка повідомила їй, що вона, впавши на роботі, травмувалась і погано себе почуває. Після цього ОСОБА_4 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 приїхали до позивача на роботу, забрали її з відти та відвезли до Селидівської міської лікарні, де їй надали медичну допомогу.

Свідок ОСОБА_5, пояснив, що 01 листопада 2016 року його дружина повідомила, що ОСОБА_1 впала на роботі та погано себе почувала. В той день він разом зі своєю дружиною - ОСОБА_4 забрали ОСОБА_1 з роботи та відвезли до Селидівської міської лікарні.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що 01 листопада 2016 року позивач знаходилась на робочому місці та вирішила натягнути пружину на дверях. Зі слів позивача свідків її падіння не було.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні надав пояснення про те, що 01 листопада 2016 року його направили до дитячого відділення лікарні відремонтувати вхідні двері, оскільки, там травмувалась працівниця. Прибувши до дитячого відділення, він відремонтував вхідні двері, натягнувши пружину.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов наступних висновків.

Розслідуванням нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 01 листопада 2016 року, допущено з порушенням п. 14 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, та не зясовано обставини і причини нещасного випадку, не досліджено первинну медичну документацію, що було підставою для визнання акту за формою Н-5 недійсним та для його скасування.

Наданими позивачем доказами підтверджено, що травму ОСОБА_1 отримала в робочий час під час перебування на робочому місці при виконанні трудових обовязків в інтересах лікарні, а тому нещасний випадок, який стався з позивачем 01 листопада 2016 року о 10 год. 10 хв., слід визнати таким, що пов'язаний з виробництвом.

Відповідно до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом комісія зобов'язана скласти у п'яти примірниках акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1, є таким, що пов'язаний з виробництвом, а тому задовольнив її позовні вимоги в повному обсязі.

При вирішенні справи суд посилався на норми Закону України «Про охорону праці», та положення Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року N 1232.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, що виникли між сторонами, дав їм належну правову оцінку і обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_1

Апеляційний суд вважає, що скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області слід залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду та суперечать встановленим обставинам справи.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції перебрав на себе права та обов'язки комісії з розслідування нещасного випадку, апеляційним суд відхиляє, з огляду на наступне.

Як передбачено ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом ст. ст. 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці», п. 10 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобовязаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку.

Зазначена комісія зобовязана зясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи повязаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.

У разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку рішення комісії може бути оскаржено до суду.

Ця ж думка викладена у правовій позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-29цс13.

Як вбачається зі справи, позовні вимоги ОСОБА_1 фактично зводилися до оспорювання рішення комісії з розслідування нещасного випадку, яке міститься в затвердженому акті за формою Н-5, складеному за наслідками повторного розслідування нещасного випадку, що трапився з потерпілою в листопаді 2016 року, та зобовязання роботодавця скласти акт за формою Н-1, а такі вимоги підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства.

Довід апелянта про те, що ОСОБА_1 під час настання нещасного випадку, не виконувала свої трудові (посадові) обов'язки, апеляційний суд відхиляє, виходячи з таких підстав.

За приписами підпункту 1 пункту 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, нещасний випадок визнається таким, що повязаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є виконання потерпілим трудових (посадових) обовязків за режимом роботи підприємства, у тому числі у відрядженні.

Як встановлено судом, 01 листопада 2016 року о 10 годині 10 хвилин молодша медична сестра ОСОБА_1 знаходилась у дитячому відділені лікарні на своєму робочому місці та виконувала трудові обовязки.

Твердження відповідача про те, що вона виконували на той момент дії, що не входять до її трудових (посадових) обовязків суперечать функціональним обовязкам молодшої медичної сестри, що наведені в її посадовій інструкції. Так, згідно з функціональними обовязками, серед іншого, молодша медична сестра зобовязана проводити поточне та генеральне прибирання, а завданням для неї є - дотримання санітарно-гігієнічного та протиепідемічного режиму на робочому місці (а.с. 10-11).

Дії, які виконувала ОСОБА_1 з прибирання дитячого відділення, видалення бродячої собаки, закриття вхідних дверей і закріплення на них пружини, що притягувала двері, з метою виключення проникнення тварин та запобігання витоку тепла із приміщення дитячого інфекційного відділення лікарні, не свідчать про те, що вона виконувала дії, що не повязані з її трудовими обовязками.

Окрім того, відповідно до п.п. 7 п. 15 цього Порядку, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом і складається акт за формою Н - 1, зокрема є виконання дій в інтересах підприємства, на якому працює потерпілий, зокрема із запобігання виникненню аварій або рятування людей та майна підприємства, будь-які дії за дорученням роботодавця; участь у спортивних змаганнях, інших масових заходах та акціях, які проводяться підприємством самостійно або за рішенням органів управління за наявності відповідного розпорядження роботодавця.

Тобто, в даному випадку ОСОБА_1 виконувала в інтересах медичної установи дії, що безпосередньо повязані з її трудовими (посадовими ) обовязками на своєму робочому місці, за режимом установи. Саме таких висновків дійшов і суд першої інстанції, врахувавши як пояснення свідків, так і встановлені повторною комісією з розслідування обставини та місце нещасного випадку, що стався з позивачем (а.с. 9-12)

Апеляційний суд Донецької області, зазначає, що апелянтом не надано доказів, які б спростували цей висновок суду.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що всупереч тверджень апелянта, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, належно оцінив правовідносини, що виникли між сторонами, та правильно вирішив справу. Свої правові висновки суд першої інстанції належним чином мотивував та виклав у рішенні.

Доводи апеляційної скарги зводяться до повторного обґрунтування заперечень Фонду відносно задоволення позову ОСОБА_1, які були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції, і не містять підстав, з якими законодавство повязує можливість скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 23 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 07 червня 2018 року.

Судді: