У Х В А Л А

30 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 527/401/18

провадження № 61-47210 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В.М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 01 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро» (далі - ТОВ «Новомосковськ Агро») про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ :

28 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Новомосковськ Агро» про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у сумі 26 676,79 грн, в якості орендної плати за користування земельною ділянкою за договором оренди землі та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власницею земельної ділянки загальною площею 3,39 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області. Відповідно до договору оренди землі від 30 липня 2009 року, зареєстрованим відділом Держкомзему у Глобинському районі Полтавської області 10 лютого 2012 року № 02265, земельна ділянка була передана в оренду відповідачу. Пунктом 2.3 договору оренди землі за користування земельною ділянкою була установлена орендна плата у розмірі 3% від грошової оцінки і становила на дату укладення зазначеного договору оренди 1 399,46 грн на рік. Згідно з пунктами 4.1, 4.2 та 4.3 договору оренди землі орендна плата має сплачуватись орендарем орендодавцю кожного року у розмірі 3% грошової оцінки земельної ділянки не пізніше 20 грудня поточного року в повному обсязі. Так як, орендна плата за весь період перебування землі в оренді їй так і не виплачена, заборгованість відповідача по орендній платі становить 26 676,79 грн, яку відповідачка і просила стягнути на її користь.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по орендній платі за землю за 2015-2017 роки, в зв'язку з відсутністю предмету спору, оскільки відповідачем ТОВ «Новомосковськ Агро» погашено заборгованість по орендній платі за землю за 2015, 2016, 2017 року в повному обсязі, що підтверджується доданими та дослідженими копіями чеків.

Крім того позивачем було заявлене клопотання про визнання строку позовної давності таким, що пропущений з поважних причин, яке мотивоване похилим віком позивача, малограмотністю та юридичною необізнаністю та враховуючи, що позивач звернулася до суду із відповідним позовом про захист свого порушеного права лише 23 лютого 2018 року, тобто із пропуском строку позовної давності зі звернення до суду. Так, як поважних причин пропущення строку позовної давності не встановлено, у той час, як відповідачем було заявлено клопотання про застосування такого строку, відповідно до частин три та чотири статті 267 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по орендній платі за землю за 2009 - 2014 роки, у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 01 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по орендній платі за землю за 2015-2017 роки у зв'язку з відсутністю предмету спору, а за попередній період - у зв'язку з пропуском строку позовної давності, з урахуванням встановлених обставин у цій справі..

20 листопада 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 01 листопада 2018 року та просила скасувати оскаржувані нею судові рішення у цій справі та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається зі змісту судових рішень у справі заявлено позовні вимоги про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою в сумі 26 676,79 грн, що менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже справа є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 17 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 01 листопада 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко