Постанова

Іменем України

24 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 203/3099/16-ц

провадження № 61-4055св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В.,

Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представники позивача: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль», товариство з обмеженою відповідальністю «Укртек»,

представники товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль»: Шипіленко РоманОлександрович, Омельченко Євген Володимирович,

треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року у складі судді Колесніченко О. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О., Пищиди М. М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (далі - ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль»), товариства з обмеженою відповідальністю «Укртек» (далі - ТОВ «Укртек») про визнання договору поруки припиненим.

Позовна заява мотивована тим, що 27 червня 2007 року та 28 вересня

2009 року між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ТОВ «Укртек» укладені договори лізингу. Зобов'язання за вказаними договорами забезпечені порукою за договором від 28 лютого 2009 року, укладеним між

ОСОБА_4 та ТОВ ««Райффайзен Лізинг Аваль».

Оскільки ТОВ «Укртек» почав порушувати умови договору й ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» у жовтні 2010 року зверталося до суду з позовом до боржника ТОВ «Укртек», а у серпні 2010 року до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за вказаним договором. Банк звернувся до суду з цим позовом до неї вже після спливу шестимісячного строку, визначеного статтею

559 ЦК України.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_4 просила суд визнати поруку за договором поруки від 28 лютого 2009 року, укладеним між

ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ОСОБА_10, ОСОБА_4,

ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_13 такою, що припинилася.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня

2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що змінивши строк виконання зобов'язання, та, пред'явивши вимогу до боржника а потім до поручителів,

05 лютого 2010 року та 11 серпня 2010 року відповідно,

ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» пред'явило 05 жовтня 2010 року позов до поручителів, в тому числі і до ОСОБА_4, про стягнення заборгованості, в межах строку, обумовленого сторонами угоди і відповідно до пункту 4.1 договору поруки, а тому, зважаючи на передбачений статтею 6 ЦК України принцип свободи договору, положення речення другого частини четвертої статті 559 ЦК України не можуть бути застосовані до цих правовідносин.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану представником -

ОСОБА_5, відхилено. Рішення Кіровського районного суду

м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції керувався нормами статті 559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Договором поруки

від 28 лютого 2009 року передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов'язань за договором лізингу. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі.

Враховуючи встановлений договором строк припинення поруки та вимоги надіслані поручителям про виконання забезпечених порукою грошових зобов'язань і звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого

2011 року було задоволено частково, підстави для припинення поруки відсутні.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року до Верховного Суду,

ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що пункт договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або подією, яка має неминуче настати. ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» звернулося до суду з позовом до ТОВ «Укртек» та ОСОБА_4 29 жовтня 2010 року, тобто через вісім місяців, чим порушив шестимісячний строк, передбачений статтею 559 ЦК України.

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що 27 червня 2007 року та 11 вересня 2007 року між

ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ТОВ «Укртек» укладені договори фінансового лізингу.

За умовами зазначених договорів, які є обов'язковими для сторін, згідно зі статтею 629 ЦК України, ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» зобов'язалося придбати у власність та передати ТОВ «Укртек» в оплатне володіння та користування майно, визначене для кожного договору окремо у відповідному додатку, а ТОВ «Укртек» зобов'язалося прийняти це майно та сплачувати за користування ним лізингові платежі відповідно до графіків, визначених кожним договором окремо. Зобов'язання ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» за цими договорами були фактично виконані шляхом передачі обумовленого майна ТОВ «Укртек».

Разом з тим, зобов'язання лізингоодержувача ТОВ «Укртек» перед

ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» за вищезазначеними договорами лізингу виконувалися неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість, що була реструктуризована шляхом укладання 28 лютого 2009 року додаткових угод до цих договорів, якими договори були викладені у новій редакції зі зміною загальних умов лізингу та графіків платежів.

У забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Укртек» за цими договорами

28 лютого 2009 року між ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» та ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_13, згідно зі статтею 553 ЦК України укладений договір поруки, за умовами якого останні зобов'язалися відповідати як солідарні боржники за зобов'язаннями лізингоодержувача ТОВ «Укртек» перед

ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» за договорами фінансового лізингу

від 27 червня 2007 року та від 11 вересня 2007 року у повному обсязі, в тому числі в частині сплати лізингових та інших платежів, неустойки, пені, штрафів, інших виплат. У випадку невиконання свого зобов'язання треті особи у справі згідно пункту 2.7. договору поруки зобов'язалися окремо від сум, належних з них за забезпеченим порукою зобов'язанням, сплатити на користь позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого

2011 року, яке набрало законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2011 року, позов ТОВ «Райффайзен ЛізингАваль» до ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14 про стягнення суми задоволено частково; стягнуто на користь ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» солідарно з ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14 за договорами фінансового лізингу від 27 червня 2007 року та від 11 вересня 2007 року 2 083 394 грн

92 коп. заборгованості, 164 949 грн 84 коп. пені, 37 284 грн 29 коп. 3 % річних, 89 782 грн 57 коп. індексації відповідно до індексу інфляції; стягнуто на користь ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» солідарно з ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14 136 877 грн пені, передбаченої пунктом 2.7. договору поруки від 28 лютого 2009 року.

Вказаними рішеннями, окрім іншого, встановлено, що з 03 березня 2009 року лізингоодержувачем припинені виплати лізингових платежів за вищезазначеними договорами. 11 грудня 2009 року предмет лізингу за договором фінансового лізингу від 11 вересня 2007 року вилучений у

ТОВ «Укртек». 05 лютого 2010 року ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» надіслані ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14 в порядку, визначеному пунктом 2.5. договору поруки від 28 лютого 2009 року, вимоги щодо виконання забезпечених порукою грошових зобов'язань за договорами від 27 червня 2007 року, а 11 серпня 2010 року за договором від 11 вересня 2007 року, які поручителями задоволені не були, у зв'язку з чим було подано відповідний позов до суду про стягнення заборгованості.

Згідно зі статтею 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що порука не припинилась, підстави для визнання її припиненою відсутні, а боргові зобов'язання поручителем у повному обсязі не виконані.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» порушив шестимісячний строк пред'явлення вимог до поручителя, передбачений статтею 559 ЦК України, а тому порука вважається припиненою, не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема зазначеними рішеннями судів про стягнення боргу, у тому числі із ОСОБА_4, як поручителя за спірним договором, що набрали законної сили, і зазначені останньою обставини щодо дії поруки, вже були предметом дослідження цих судів.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 30 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В.Білоконь

Є.В.Синельников