Єдиний унікальний номер 725/5716/17
Номер провадження 2/725/1103/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сорокан М.М.,

позивача ОСОБА_1,

та представника відповідача в режимі відеоконференції ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 14.12.2015 року (зареєстрований в реєстрі №18141) про звернення стягнення на предмет іпотеки: нежилі приміщення (магазин) №13 по вул. Шептицького, 13 в м.Чернівці на підставі іпотечного договору від 03.05.2006 року, що був укладений між АК «Промислово-Інвестиційний банк» в особі БВ №9 філії «Чернівецьке центральне відділення Промінсевтбанку» м. Кіцмань вул. Незалежності, 59 та ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за період з 17.12.2012 року по 29.09.2015 року в сумі 1989627,59 грн.; судові витрати стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

В обґрунтування вказаних вимог посилалась на те, що 20.06.2017 року вона отримала лист з відділу виконавчої служби та їй стало відомо про існування оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса на підставі якого 18.01.2016 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Підставами для визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню вважає те, що нотаріусом не було встановлено безспірність вимог кредитора, порушено строки позовної давності, не встановлено вартість предмету іпотеки, не попереджено позивача про вчинення виконавчого напису, звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу в гривневому еквіваленті, хоча сума кредиту була в іноземній валюті, стягувачем у встановлений строк не направлено вимогу боржнику, а також в оскаржуваному виконавчому написі відсутні відомості про суму сплати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Вважає природу виконавчого напису нотаріуса та процедуру його вчинення такою, що порушує конституційні права боржника , оскільки вчинення виконавчого напису є фактичним делегуванням нотаріусу функцій, що притаманні суду.

Вказувала на те, що 03.05.2006 року між нею та АК «Промислово-Інвестиційний банк» було укладено кредитний договір №1031 з подальшими змінами та доповненнями. З метою належного виконання вказаного основного зобовязання вона, на підставі іпотечного договору, передала в іпотеку банку нежилі приміщення (магазин) по вул. Шептицького, 13 в м. Чернівці. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06.12.2011 року з неї було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором, яка станом на 20.09.2010 року становила 54846,55 доларів США та 23665, 78 грн., в тому числі тіло кредиту, відсотки, пеня, борг по комісійній винагороді. В подальшому, заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.03.2012 року з неї було стягнуто заборгованість в розмірі 700,11 доларів США (5593,53 грн.). Вважає, що банком у 2010 році було предявлено вимогу про дострокове повернення кредиту тим самим змінено строк виконання зобовязання, а тому з 08.07.2010 року слід відраховувати трирічний строк позовної давності.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вказані позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, заяві на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, а також у письмових запереченнях на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві, зокрема вказував на те, що на підставі договору про відступлення права вимоги від 17.12.2012 року до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги по кредитному та іпотечному договорах, укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1, визначена законом процедура вчинення виконавчого напису була дотримана як кредитора так і нотаріусом, боржнику у встановлені строки направлена вимога, а нотаріусу наданий весь пакет документів, який підтверджував безспірність вимог стягувача.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про що свідчать відповідні повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини своєї неявки суд не повідомив та не направив відповідного клопотання про розгляд справи без його участі.

Окрім того, відповідачем, без повідомлення відповідних причин, не виконано ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 17.01.2018 року, 22.02.2018 року та від 13.03.2018 року про витребування у нього копії всіх документів на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис від 14.12.2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки нежилі приміщення (магазин) №13 по вул. Шептицького в м. Чернівці на підставі іпотечного договору від 03.05.2006 року в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за період з 17.12.2012 року по 29.09.2015 року.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника ТОВ «Кредитні ініціативи», дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, судом встановлено, що 03.05.2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір відповідно до якого банк надав позивальнику кредит з кінцевим терміном повернення до 01.05.2016 року та погашенням кредиту відповідно до графіку, який є невідємною частиною договору (а/с 37).

З метою забезпечення належного виконання вказаного зобовязання 03.05.2006 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме нежилі приміщення (магазин) по вул. Шептицького, 13 в м.Чернівці (а/с 34).

Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 5.2 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно цього договору в добровільному (позасудовому) порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року укладеного між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком та ТОВ «Кредитні ініціативи» та додатком до нього, право вимоги за вказаним іпотечним договором перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» (а/с 94-98).

Будь-яких доказів про недійсність або розірвання вказаного Договору про передачу прав за договорами забезпечення матеріали справи не містять.

У відповідності до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги

Так, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, позичальник належним чином своїх зобовязань за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого у неї станом на 29.09.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 147194,31 доларів США, що станом на вказану дату еквівалентно 3177682,37 грн., в тому числі борг за кредитом в розмірі 45224 доларів США (976311,58 грн.); по відсотках 46792 доларів США (1010166,01 грн.), пеня 52844,56 доларів США (1140826,91 грн.), комісія 2333,57 доларів США (50377,87 грн.) (а/с 89).

Згідно ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено 14.12.2015 року виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки нежилі приміщення (магазин) по вул. Шептицького, 13 в м.Чернівці в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором за період з 17.12.2012 року по 29.09.2015 року в сумі 1989627,59 грн. в тому числі заборгованість за кредитом 976311,58 грн., заборгованість за відсотками - 1010166,01 грн. та суми плат, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 3150 грн. (а/с 21).

У відповідності до вимог п. 2.1-2.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Судом встановлено, що 11 листопада 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» на адресу ОСОБА_1, яка вказана в іпотечному договорі, а саме м. Чернівці, вул. Горького, 7/2А, направлено письмову вимогу про усунення порушень. Зі змісту вказаної вимоги вбачається, що ОСОБА_1 повідомлялась про наявність у неї заборгованості за кредитним договором станом на 29.09.2015 року в тому числі заборгованість за кредитом 976311,58 грн. (45224 долари США), заборгованість за відсотками - 1010166,01 грн. (46792,18 долари США). Вказаною вимогою ОСОБА_1 було розяснено, що у разі її невиконання буде розпочата процедура звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення до суду з позовом або до нотаріуса з заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки (а/с 90-91).

Вказана вимога була надіслана цінним листом про що свідчить відповідний розрахунковий документ УДППЗ «Укрпошта» №04073 (а/с 92).

Вказані докази були долучені стягувачем до заяви про вчинення виконавчого напису, що підтверджується переліком додатків до вказаної заяви, яка міститься в матеріалах справи. Будь-яких належних та допустимих доказів, що вказана вимоги та розрахунковий документ УДППЗ -«Укрпошта» №04073 не були надані нотаріусу разом з заявою про вчинення виконавчого напису матеріали справи не містять (а/с87-88).

Так, виконавчий напис нотаріусом було вчинено 14.12.2015 року, а відповідна вимога боржнику направлена 11.11.2015 року, тобто з дотриманням встановлених п.2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 строків.

Наведені обставини спростовують доводи позивача про порушення строків направлення вимоги стягувача як підставу для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до вимог п. 3.1, 3.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові №6-887цс17 від 05.07.2017 року, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Зокрема, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядається по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Проте не свідчить про наявність спору щодо заборгованості лише та обставина, що у виконавчому написі зазначена більша сума заборгованості, ніж у повідомленні, надісланому стягувачем боржнику в процедурі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

У відповідності до правової позиції Верховного суду України, яка міститься у постанові від 20.05.2015 року №6-158цс15, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Відповідно до заяви стягувача про вчинення виконавчого напису нотаріуса, ТОВ «Кредитні ініціативи» було надано нотаріусу докази, що підтверджують безспірність суми заборгованості, при цьому доказів протилежного матеріали справи не містять, а також позивачем не надано доказів того, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису між нею та кредитором існував спір щодо розміру заборгованості за період з 17.12.2012 року по 29.09.2015 року та відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що позивач зверталась до відповідача стосовно неправильності обрахування суми заборгованості за вказаний у виконавчому написі період. Судові рішення про стягнення заборгованості, на які посилається позивач у тексті позовної заяви, ухвалені до 17.12.2012 року та не можуть стосуватись боргу за вказаний у виконавчому написі період.

При цьому, розмір заборгованості за кредитом та відсотками, що вказаний в оскаржуваному виконавчому написі підтверджується розрахунком заборгованості та відповідає тому, який зазначений у надісланій стягувачем ОСОБА_1 вимозі про усунення порушень, яка передувала вчиненню оскаржуваного виконавчого напису.

Таким чином, посилання позивача про відсутність у нотаріуса доказів безспірності вимог стягувача на момент вчинення вказаного вище виконавчого напису не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Також, не є підставою для задоволення позовних вимог посилання позивача на те, що розмір заборгованості вказаний у виконавчому написі в гривневому еквіваленті, хоча вона отримувала кредит в іноземній валюті, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим, ч. 2 ст. 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання і в іноземній валюті. Цьому правилу відповідає положення ч. 2 ст. 533 ЦК України, у якому передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, нотаріусом було вірно застосовано положення ст. 533 ЦК України, вказавши суму заборгованості у гривні, яка є еквівалентною сумі заборгованості у доларах США.

Доводи позивача про те, що у виконавчому написі відсутні відомості про суму плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису є безпідставними, оскільки у виконавчому написі вказано, що плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису становить 3150 грн.

Крім того, встановлення нотаріусом ціни предмету іпотеки, а також повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису законом не передбачено.

З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2010 року банком на адресу стягувача було направлено лист-попередження з вимогою протягом місяця з дня отримання листа у повному обсязі сплатити заборгованість за кредитом. Вказаний лист отримано ОСОБА_1 09.06.2010 року (а/с 33).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у випадку прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно правової позиції, яка міститься в постанові Верховного суду України від 09.11.2016 року у справі № 6-2251цс16, пред'явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

Разом з тим, наявність вимоги про дострокове повернення кредиту не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до ст. 526, 599 ЦК України і, відповідно не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Таким чином, право стягувача на примусове повернення боргу та позовна даність в даному випадку не є тотожними поняттями, а тому нотаріус правомірно вчинив виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованість за період, який охоплював не більше трьох років.

На підставі вище викладеного та керуючись 87,88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18, 256, 524, 526, 533, 599, 1050 ЦК України, Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса вчиненого 14.12.2015 року про звернення стягнення на нежитлові приміщення за адресою м. Чернівці, вул. Шептицького, 13 таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області або у той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 17.04.2018 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна