Провадження №2/447/299/18
Справа №447/1120/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

22.05.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Карбовнік І. М.

з участю секретаря судового засідання Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу ,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу . В обґрунтування позовних вимог вказує, що наказом Львівського обласного центру зайнятості від 29.07.2003 № 232 «З особового складу» з 01.08.2003 був прийнятий на роботу в Новороздільський міський центр зайнятості на посаду директора ОСОБА_1.

Директором Новороздільського міського центру зайнятості було укладено договір від 27.02.2012 № 11 з Приватним акціонерним товариством «Будівельне управління -62» щодо проведення поточного ремонту в приміщеннях, які раніше орендувались центром зайнятості. Як наслідок, у Львівської обласної служби зайнятості, виникли фінансові зобов'язання (заборгованість) перед вищезгаданим підприємством, які не були передбачені кошторисом видатків на 2012 рік. Відповідно до п.8 Положення про Новороздільський міський центр зайнятості, затвердженого ОСОБА_3. директором Львівського обласного центру зайнятості 26.01.2011. директор Новороздільського міського центру зайнятості несе персональну відповідальність за цільове, раціональне та ефективне використання коштів місцевої частини Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого кошторису видатків. Таким чином, враховуючи вищенаведене, уклавши договір від 27.02.2012 № 11 з Приватним акціонерним товариством «Будівельне управління - 62» щодо проведення поточного ремонту в приміщеннях, які раніше орендувались центром зайнятості директором Новороздільського міського центру зайнятості ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) було завдано шкоду Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на суму 60025,41 грн.: 55789,20 грн. заборгованості, 752,00 грн. - 3% річних, 1880,02 грн. пені, 1604,19 грн. судового збору (рішення Господарського суду Львівської області від 27.08.2014 у справі №5015/4737/12).

Наказом Львівського обласного центру зайнятості від 03.08.2012 № 145 «Про неналежне провадження господарсько-договірної діяльності Новороздільським міським центром зайнятості» за неналежне провадження господарсько-договірної діяльності, а саме підписання договору від 27.02.2012 №11 між Новороздільським міським центром зайнятості та Приватним акціонерним товариством «Будівельне управління - 62» щодо проведення поточного ремонту в приміщеннях, які раніше орендувались центром зайнятості, Відповідачу - ОСОБА_1, директору Новороздільського МЦЗ, оголошено догану, позбавлено премії за результатами роботи у липні 2012 року та зменшено розмір надбавки за високі досягнення в праці або виконання особливо важливої роботи - з 50 до 25%.

Новороздільським міським центром зайнятості провадилась претензійно-позовна роботу щодо визнання вишенаведеного договору від 27.02.2012 № 11 нікчемним. Однак, всі рішення судових інстанцій з цього питання були не на користь центру зайнятості.

Таким чином, Новороздільським міським центром зайнятості було сплачено Приватному акціонерному товариству «Будівельне управління - 62» через Головне територіальне управління юстиції (виконавче провадження №49688369) кошти 24.06.2016 - у розмірі 3484.21 грн. (платіжне доручення № 439 від 24.06.2016) та 06.07.2016 - у РОЗМІРІ 56541.20 грн. (платіжне доручення № 470 від 06.07.2016) Гзаборгованість - 55789.20 грн.. 3% річних - 752.00 грн.. пені - 1880.02 грн.. судовий збір -1604.19 ГРИ.).

У зв'язку із цим відповідачем було завдано шкоду Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в сумі 60025.41 грн. (шістдесят тисяч двадцять п'ять гривень 41 коп.), у звязку з чим просив позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення даного позову заперечував та з підстав вказаних у поданому до суду запереченні просив в позові відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку що в позові слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що 29.07.2003 р. наказом Львівського обласного центру зайнятості №232 з 01.08.2003р. ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду директора Новороздільського міського центру зайнятості. 27.02.2011 року відповідач уклав договір №11 з ПрАТ «БУ-62» щодо проведення поточного ремонту в приміщеннях, які раніше орендувались центром зайнятості. Вищевказані витрати не були передбачені кошторисом на 2012 рік.

Рішенням господарського суду Львівської області від 27.08.2014р. у справі №5015/4737/12 вирішено стягнути з Новороздільського міського центру зайнятості на користь Приватного акціонерного товариства будівельне управління -62» - 55789 грн. заборгованості, 752грн. 3% річних, 1880,02 грн. пеня; 1604,9 грн. судовий збір. На підставі вищевказаного судового рішення Новороздільським міським центром зайнятості сплачено ПрАТ «БУ-62» 60025,41грн.

01.08.2003 року між Новороздільським міським центром зайнятості та ПрАТ «Будівельне управління-62» було укладено договір оренди нежитлових приміщень №2/1. 3 2003 по 2011 рр. Новороздільський міський центр зайнятості не здійснював поточного ремонту орендованого приміщення.

На виконання умов договору оренди та ч. 1 ст. 776 ЦК України 27.02.2012 року між Новороздільським міським центром зайнятості та ПрАТ «Будівельне управління-62» було укладено договір №11 на здійснення поточного ремонту орендованих приміщень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відпонідно до ст. 130 Кодексу законів про працю України - працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Нормами ст. 134 КЗпП України вказано випадки повної матеріальної відповідальності, а саме:

Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе (працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості 1 майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків;

7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків;

8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні прадівника на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

У ст. 139 КЗпП України вказано обов'язки працівників, а саме: працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Серед даних обов'язків законодавцем не вказано обов'язок працівника проводити за власний рахунок поточний ремонт орендованих роботодавцем приміщень.

Згідно з ч.2 ст.130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є:

1) пряма дійсна шкода;

2) протиправна поведінка працівника;

3) вина в діях чи бездіяльності працівника;

4) прямий причинний зв'язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Звідси слідує, що проведення поточного ремонту орендарем не відноситься до прямої дійсної шкоди.

Ст. 138 КЗпП України передбачає, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Враховуючи наведене суд вважає, що позивачем не подано, а судом не здобуто жодних доказів, які б у своєму взаємозв'язку, належно, допустимо та достовірно, давали суду можливість зробити висновок про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного та ст.ст.315 Цивільного кодексу України ст.. 130, 132, 136 КЗпП України, керуючись ст.ст. 259, 263, 265,268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволені позову Львівського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до апеляційного суду Львівської області.

Суддя Карбовнік І. М.