КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/9112/18 Головуючий у суді І інстанції Диба О.В.
Провадження № 22-ц/824/2699/2018 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів : Олійника В.І., Кулішенка Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ПоповоїОлександри Валеріївни, третя особа - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію,

в с т а н о в и в:

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовомОСОБА_3 до державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової О.В., третя особа - ПАТ «Укрсоцбанк», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію.

14 серпня 2018 року представник позивача - ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони будь-яким третім особам, в тому числі Державній виконавчій службі України, вчиняти дії щодо передачі права користування на вказану квартиру, щодо проникнення до неї, проведення ремонтних робіт, реконструкції, перепланування, здачі в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки), або іншим способом передавати у платне або безоплатне користування квартири, заборони будь-яким особам вселятися у квартиру, реєструватися в ній, заборони органам, що здійснюють надання адміністративних послуг, вносити до реєстраційного обліку відомостей про реєстрацію або зняття з реєстрації осіб відносно спірної квартири.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року було повністю задоволено аналогічну заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, однак у зв'язку із тим, що виконавчий документ не відповідав вимогам статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» його не було прийнято до виконання і повернуто заявнику. Тобто, наразі виконання ухвали про забезпечення позову виявляється неможливим. Крім того, у зв'язку з протиправними, на думку позивача, діями відповідача, на сьогодні існує реальна ймовірність відчуження спірної квартири ПАТ «Укрсоцбанк», що в подальшому може призвести до порушення прав позивача та утруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 серпня 2018 року в задоволенні заяви відмовлено.

Свої висновки суд першої інстанції мотивував відсутністю обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позовуу вигляді накладення арешту на спірне майно та забороною вчиняти певні дії, оскільки відмова уповноваженого органу виконати ухвалу суду про вжиття заходів забезпечення позову не свідчить про необхідність повторного задоволення аналогічної заяви.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач, через свого представника - адвоката ОСОБА_7, подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, з мотивів неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про забезпечення позову.

Посилається на те, що в ухвалі Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року не було зазначено тих відомостей, які необхідно було вказати у виконавчому документі згідно вимог статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», тому дану ухвалу виконати неможливо. Та обставина, що судом уже вжито заходів забезпечення позову, однак ухвалу неможливо виконати, не є підставою для відмови у задоволенні повторної заяви про забезпечення позову, оскільки ризики відчуження ПАТ «Укрсоцбанк» спірного майна й досі залишились. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що іншого способу захистити свої права у позивача не було з огляду на те, що постановлення попередньої ухвали не понесло за собою наслідків, а реальна можливість захисту не була використана з підстав, що від позивача не залежали.

Відзив на апеляційну скаргу до суду надійшов, проте надійшли пояснення третьої особи, в яких банк просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване увалу суду - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

За правилами статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із статтею 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що у липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової О.В., третя особа - ПАТ «Укрсоцбанк», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію.

Одночасно позивач подала заяву про забезпечення позову з тим самим предметом та з тих самих підстав, що і в даному випадку.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 липня 2018 року заяву позивача було повністю задоволено.

З приводу виконання вказаної ухвали позивач з письмовою заявою звернулася до Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, однак повідомленням головного державного виконавця Фещенко І.І. від 9 серпня 2018 року виконавчий документ повернуто їй без прийняття виконання на підставі пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином суд першої інстанції правильно застосувавши положення цивільного процесуального закону та врахувавши наведені обставини справи, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для повторного вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну квартиру та забороною вчиняти певні дії, оскільки відмова уповноваженого органу прийняти до виконання ухвалу суду про вжиття заходів забезпечення позову не свідчить про необхідність задоволення аналогічної заяви, а є наслідком звернення до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою в порядку Розділу VII ЦПК, який передбачає судовий контроль за виконанням судових рішень.

Колегія суддів також враховує, що за змістом норми статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а положенням статті 432 ЦПК України передбачено можливість суду, який видав виконавчий документ, за заявою стягувача усунути недоліки такого виконавчого документа, зокрема шляхом виправлення в ньому помилки.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 20 серпня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Олійник

Ю.М. Кулішенко