Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2414/18 Головуючий у 1-й інстанції: Іваненко О.В.
Є.У.№ 320/9224/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «БІОЛ» про стягнення грошових коштів,

за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОЛ» в особі представника- адвоката ОСОБА_4, та ОСОБА_5 в особі представника за довіреністю ОСОБА_6 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом ТОВ «БІОЛ» про стягнення грошових коштів. Зазначав, що є засновником та учасником ТОВ «БІОЛ», прибуток якого з 1999 по 2016 р.р. становив 200 000 000 грн. Посилаючись на те, що його частка у статутному фонді товариства становить 50%, просив суд стягнути з відповідача належні йому 100 000 000 грн. від отриманого товариством прибутку.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених п.3 ч.1ст.255 ЦПК України.

Скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 14.12.2017 року по справі № 320/9224/17, провадження № 2з/320/180/17.

В апеляційній скарзі про скасування судової ухвали і постановлення нової ТОВ «БІОЛ» зазначає, що суд першої інстанції допустився порушень норм процесуального права. Вважає, що провадження у справі підлягало закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, а не п.3 ч.1 ст.255 ЦПК, як помилково зазначив суд у своїй ухвалі. Вважає, що між сторонами виник корпоративний спір, який не підвідомчий суду загальної юрисдикції. Суд першої інстанції безпідставно послався на п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки в іншій справі за таким самим позовом між тими самими сторонами суд відмовляв у відкритті провадження у справі, а не закривав вже розпочате провадження, як помилково зазначив суд першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 також просить про скасування ухвали суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вважає, що підстав для закриття провадження за п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд першої інстанції не мав. Ухвала суду від 14 грудня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі постановлена судом в умовах конфлікту інтересів, а тому є неправосудною і не може бути перешкодою для розгляду цієї справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, прояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на такі обставини.

За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або не застосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Встановлено, що позивач є засновником (учасником) ТОВ «БІОЛ», з яким у нього виник спір з приводу розподілу прибутку товариства.

У грудні 2017 року ОСОБА_3 вже звертався до суду з позовом до ТОВ «БІОЛ» про стягнення чистого нерозподіленого прибутку, проте ухвалою суду від 14 грудня 2017 року у відкритті провадження у справі було відмовлено у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Заявникові було розяснено, що між сторонами виник корпоративний спір, який підвідомчий господарському суду (а.с.171).

Закриваючи провадження у цій справі, суд першої інстанції з посиланням на п.3 ч.1 ст.225 ЦПК України виходив з того, що є така, що набрала законної сили ухвала суду про закриття провадження у справі з приводу спору між тими ж сторонами про той самий предмет.

Дійшовши обґрунтованого висновку про те, що існують обставини, які унеможливлюють розгляд цієї справи, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права і не звернув уваги на те, що в іншій справі суд не закривав провадження у вже відкритій справі, а відмовляв у відкритті провадження у справі у звязку з непідвідомчістю спору суду загальної юрисдикції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, в редакції на 14.12.2017 рік (на дату відкриття провадження у справі), господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів.

Аналогічні положення містяться і в п.3 ч. 1 ст. 20 ГПК України, згідно яким господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За розясненнями, викладеними у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» до

підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Позовні вимоги позивача ґрунтуються саме на його корпоративному праві як учасника ТОВ «БІОЛ» (із часткою 50 % у статутному капіталі) на отримання нерозподіленого прибутку, отриманого товариством за період своєї господарської діяльності.

Реалізація учасником господарського товариства передбачених законом прав учасника господарського товариства відбувається в межах корпоративних відносин.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 31.05.2017р. у справі № 6-703цс17 корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами (частина перша статті 167 ГК України). Таким чином, під корпоративними відносинами розуміють відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Із системного аналізу положень ст. ст. 88, 143 ЦК України , ст. ст. 88 , 167 ГК України, ст. 10 Закону України від 19 вересня 1991 року № 1576-XII «Про господарські товариства» вбачається, що корпоративні права учасників господарського товариства визначаються законом і статутними (установчими) документами. Корпоративні відносини виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав із моменту державної реєстрації товариства з обмеженою відповідальністю, а за своїм суб'єктним складом є такими, що виникають між господарським товариством та його учасником (засновником), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства (крім трудових).

За змістом ч. 1 ст. 19 ЦПК України в ред. 15.12.2017 року суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, оскільки спір за позовом ОСОБА_7 до ТОВ «БІОЛ» стосується захисту позивачем своїх прав, пов'язаних з процедурою реалізації ним свого корпоративного права на отримання чистого нерозподіленого прибутку товариства, даний спір має розглядатись за правилами господарського, а не цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЩІК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин оскаржувана ухвала на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині правового обґрунтування підстав закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про неправомочний склад суду, який 14 грудня 2017 року приймав рішення про відмову у відкритті провадження у справі №320/9235/17, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Скасовуючи заходи забезпечення позову у цій справі, вжиті ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.12.2017 року, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що вказане судове рішення було змінено постановою Апеляційного суду Запорізької області від 14.02.2018 року по справі 22-ц/778/1081/18-ц, якою накладено арешт на всі поточні рахунки, що відкриті в Публічному акціонерному товаристві «Креді ОСОБА_8» () та Публічному акціонерному товариству «Райффайзен банк Аваль» () та належать Товариству з обмеженою відповідальністю «БІОЛ» (; 72316, Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Мічуріна, будинок,21) в межах суми заявлених позовних вимог, а саме 100 000 000 (сто мільйонів) гривень, за винятком виплат необхідних для сплати заробітної плати та обов'язкових внесків, зборів та платежів передбачених законодавством України.

У зв'язку із тим, що є підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, скасуванню підлягають заходи забезпечення позову, які були вжиті на підставі ухвали Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 14.12.2017 року по справі № 320/9224/17, провадження № 2 з/320/180/17 та постанови Апеляційного суду Запорізької області від 14.02.2018 року по справі 22-ц/778/1081/18.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції і в частині скасування заходів забезпечення позову підлягає зміні шляхом доповнення про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом апеляційної інстанції постановою від 14.02.2018 року.

Відповідно до ст.256 ч.1 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких спорів.

Отже, оскаржувану ухвала підлягає доповненню повідомленням заявника про те, що спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «БІОЛ» задовольнити частково.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2018 року по цій справі змінити в частині правового обґрунтування підстав закриття провадження у справі і вважати провадження у справі закритим за п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України - справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повідомити ОСОБА_3, що його корпоративний спір з ТОВ «БІОЛ» підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Скасувати заходи забезпечення позову у цій справі, які були вжиті на підставі ухвали Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області від 14.12.2017 року по справі № 320/9224/17, провадження № 2 з/320/180/17 та постанови Апеляційного суду Запорізької області від 14.02.2018 року по справі 22-ц/778/1081/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: