Справа № 758/3411/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

10 вересня 2018 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Гребенюк В.В., за участю секретаря судового засідання Мишак І.Ю., позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5 (надалі за текстом - відповідач), третя особа: орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що позивач є рідною тіткою (по лінії матері дитини) та опікуном малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем по справі. Батьками малолітньої дитини є відповідач та ОСОБА_6. Вказала, що батьки дитини у зареєстрованому шлюбі не перебували. Згідно Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, державна реєстрація проведена відповідно до ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України. Мати дитини, ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_6 Додала, що після смерті своєї сестри, позивач разом із дитиною та своїм чоловіком проживають разом за адресою: АДРЕСА_1. Рідний батько дитини був засуджений та перебував в місцях позбавлення волі, а відтак, позивач розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.122016 р. № 657, була призначена опікуном над малолітньою, ОСОБА_3, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та веде аморальний спосіб життя, який суперечить інтересам дитини, у зв'язку із чим, позивач була вимушена звернутися до суду із вищезазначеною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав, відзив не подавав, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи.

В судовому засіданні представник третьої особи позовні вимоги підтримала в повному обсязі, вважала за доцільне позбавити батьківських прав відповідача та стягнути з останнього аліменти, раніше було подано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, просила прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Дитинство в Україні охороняється державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння.

Судом встановлено, що позивач є рідною тіткою (по лінії матері) малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач та ОСОБА_6 є рідними сестрами.

Згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_3, актовий запис № 1358, батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 зазначено, батьком ОСОБА_5, матір'ю ОСОБА_6 (а.с. 12). Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено не було, на час народження спільної доньки, останні перебували у фактичних шлюбних відносинах.

Мати малолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_4, відповідний актовий запис № 276, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 05.01.2015 р. (а.с. 16). Згідно довідки про причини смерті № 369 причиною смерті вказано - ВІЛ інфекція, ІV клінічна стадія (а.с. 16 звороту).

Та обставина, що відповідач по справі є батьком малолітньої ОСОБА_3, підтверджується долученою до матеріалів справи копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, де в графі відомості про батька зазначено - ОСОБА_5.

Батько, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, було засуджено та визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 8 місяців позбавлення волі (а.с. 47).

На час перебування справи в суді місце реєстрації відповідача суду не відоме. Згідно реєстру територіальної громади м. Києва - відповідача не знайдено (а.с. 30). Крім того, згідно відповіді на запит Святошинського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві вбачається, що було розглянуто заяву позивача, яка зареєстрована за № Д-512 від 12.02.2018 р. щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_5 для позбавлення його батьківських прав, повідомлено про те, що встановити місце знаходження ОСОБА_5 не вдалося за можливе (а.с. 24).

До матеріалів справи було надано нотаріально засвідчену заяву від відповідача, згідно якої останній перебуваючи при здоровому розумінні та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій та діючи добровільно, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно своєї доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 43).

Згідно Висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про доцільність позбавлення батьківських прав від 16.03.2018 р. № 102103/31-2244 згідно якого, враховуючи інтереси дитини, керуючись ст. 164 СК України, Деснянська державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька ОСОБА_5, стосовно малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення комісії з питань прав дитини (а.с. 44-46).

09.11.2016 р. було затверджено розпорядження Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 657, згідно якого малолітній ОСОБА_3 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 20). 19.12.2016 р. розпорядженням Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 735 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, а мешкає за адресою: АДРЕСА_1, опікуном над малолітньою племінницею, дитиною, позбавленого батьківського піклування, ОСОБА_3, її житлом та майном (а.с. 21).

Встановленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про права дитини та Сімейним кодексом України (надалі за текстом - СК України).

Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право протиивитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а також засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що батько, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, було засуджено та визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 8 місяців позбавлення волі (а.с. 47).

Таким чином, при вирішенні питання можливості позбавлення батьківських прав одного із батьків дитини суд має з'ясувати чи дійсно останній мав можливість виконувати свої батьківські обов'язки та ухилявся від їх виконання.

Вказану позицію висловив ЄСПЛ, зазначивши, що суд, оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз'єднання сім'ї, повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), і чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (справа «Шульц проти Польщі» (Schultzv. Poland), № 50510/99, від 8 січня 2002 року; «Реммо і Узункая проти Німеччини» (RemmoandUzunkayav. Germany), № 5496/04, від 20 березня 2007року; та «Полашек проти Чеської Республіки» (Polasekv. CzechRepublic), № 31885/05, від 8 січня 2007року).

Статтею 19 СК України передбачено, що рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом 10 днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого ч. 1 ст. 170 цього Кодексу. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним - обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно Висновку Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про доцільність позбавлення батьківських прав від 16.03.2018 р. № 102103/31-2244 згідно якого, враховуючи інтереси дитини, керуючись ст. 164 СК України, Деснянська державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька ОСОБА_5, стосовно малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення комісії з питань прав дитини (а.с. 44-46).

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого, заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно

дитини.

У ст. 60 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

За наведених вище обставин, суд вважає за можливе призначити малолітній ОСОБА_3 опікуна її рідну тітку ОСОБА_1, оскільки дитина позбавлена батьківського піклування, про що свідчать долучені до матеріалів справи докази.

Відповідно до ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Крім того, згідно ст. ст. 180-182, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15.05.2006 р. вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

При визначені розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело проживання коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальними розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, судом встановлено на підставі переконливих доказів, що відповідач свідомо ухилявся від виконання обов'язків по вихованню своєї доньки, подав заяву проти позбавлення його батьківських прав, що порушує її право на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку її батька, а тому порушене право підлягає судовому захисту, шляхом позбавлення останнього батьківських прав відносно ОСОБА_3, з одночасним призначенням останній опікуна та стягнення з відповідача на її утримання аліментів.

Ухвалюючи таке рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Проте, ухвалення цього рішення не позбавляє відповідача права, передбаченого у ст. 169 СК України за певних умов звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

У разі звільнення позивача від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом, та за умови задоволення позовних вимог, з відповідача у дохід держави стягується судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 19, 150, 152, 155, 157, 164, 166, 180-183, 191, 193 СК України, ст. ст. 3, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, Конвенцією про права дитини, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в особі Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити;

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_3, як останнє відоме місце реєстрації, ідентифікаційний код НОМЕР_1) відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

Встановити опіку над малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_4);

Призначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_4, місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) опікуном над малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_4);

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_3, останнє відоме місце реєстрації, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_4, місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) кошти (аліменти) на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 березня 2018 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття - 18 років;

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_3, останнє відоме місце реєстрації, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в дохід держави судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок;

Повне найменування:

позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_4, місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2);

відповідач - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_3, останнє відоме місце реєстрації, ідентифікаційний код НОМЕР_1);

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини у межах суми платежу за один місяць;

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду;

Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення;

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи;

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Гребенюк