АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 677/1944/15-ц
Провадження № 22-ц/792/141/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю: представника позивача Панченка Д.В.,

представника відповідачів ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2017 року,

встановив:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ПАТ «Укрсоцбанк» зазначило, що 23 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав останньому кредит у розмірі 32 000 доларів США на строк до 18 листопада 2022 року під 13,5% річних. На забезпечення виконання ОСОБА_6 обов'язків із повернення кредиту та сплати процентів відповідачі за іпотечним договором від 23 листопада 2007 року передали банку в іпотеку квартиру № АДРЕСА_1. ОСОБА_6 не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 18 вересня 2015 року виникла заборгованість, яка складається з 22 719 доларів 69 центів США неповернутого кредиту, 14 458 доларів 71 цента США процентів, 64 805 грн 49 коп. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 91 036 грн пені за несвоєчасне повернення процентів. Банк вправі достроково стягнути з ОСОБА_6 вказану заборгованість, одержавши задоволення за рахунок предмета іпотеки.

За таких обставин ПАТ «Укрсоцбанк» просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 44 393 долари 92 цента США (еквівалент - 958 824 грн 03 коп.) звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № АДРЕСА_1, шляхом її продажу на прилюдних торгах згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною 605 227 грн.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2017 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що ОСОБА_6 не виконав грошового зобов'язання за кредитним договором, однак позов не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому ПАТ «Укрсоцбанк» зазначило, що суд неправильно визначив початок перебігу позовної давності та помилково дійшов висновку про сплив цього строку.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник відповідачів, ОСОБА_5, зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, нова редакція якого набрала чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому діючою редакцією ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 23 листопада 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «Укрсоцбанк», і ОСОБА_6 укладено договір кредиту № 07-962/31-621-4 (далі - Договір), за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 32 000 доларів США на строк до 18 листопада 2022 року (включно) під 13,5% річних.

ОСОБА_6 зобов'язався повернути банку кредит щомісячними ануїтетними платежами у розмірі 178 доларів США (п. 1.1.1 Договору), при цьому він мав вносити платежі до 10 числа кожного місяця включно починаючи з грудня 2007 року (останній платіж - 138 доларів США).

У п. 2.4.1 Договору сторони встановили, що сплата процентів здійснюється позичальником у валюті кредиту щомісячно не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти. У випадку, якщо десяте число місяця є неробочим днем, то позичальник зобов'язаний сплатити суму нарахованих процентів у попередній робочий день.

За змістом п.п. 3.3.7, 3.3.8 Договору ОСОБА_6 зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит і сплачувати банку проценти у встановленому порядку.

Сторони Договору домовилися, що у разі прострочення позичальником строків повернення кредиту та сплати процентів він сплачує кредиторові пеню в розмірі 1 відсотку від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період (п. 4.2 Договору).

23 листопада 2007 року ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С. На забезпечення виконання ОСОБА_6 зобов'язань за Договором відповідачі передали банку в іпотеку квартиру № АДРЕСА_1.

З грудня 2008 року ОСОБА_6 не виконує належним чином зобов'язання за Договором.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 3 лютого 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 (поручитель) на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором станом на 11 вересня 2009 року, що складалася з 29 702 доларів 24 центів США неповернутого кредиту, 2 833 доларів 99 центів США процентів, 2 624 грн 72 коп. пені.

На виконання цього рішення суду 14-21 червня 2011 року державна виконавча служба перерахувала банку 15 903 долари 81 цент США, з яких 6 982 долара 55 центів США зараховано на погашення тіла кредиту, а 8 921 долар 26 центів США - на погашення процентів.

Зазначені обставини визнані учасниками справи та підтверджуються письмовими доказами у справі.

Частиною 1 статті ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено ч. 1 ст. 572, ч. 1 ст. 575 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом указаних норм права чинне законодавство визначає право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В силу ч.ч. 1, 5 ст. 261; ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України), а з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Укладаючи кредитний договір, сторони визначили обов'язок ОСОБА_6 повернути банку кредит частинами до 18 листопада 2022 року.

При цьому у п. 4.5 Договору ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_6 встановили, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків з погашення кредиту та сплати процентів протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

З матеріалів справи вбачається, що з 11 грудня 2008 року ОСОБА_6 не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором. Останній (черговий) платіж внесений ним 11 листопада 2008 року.

Отже, враховуючи умови п. 4.5 Договору, строк користування кредитом вважався таким, що сплив 9 лютого 2009 року. З цієї дати у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки.

У вересні 2009 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до боржника ОСОБА_6 та поручителя ОСОБА_11 про стягнення заборгованості за Договором. У зв'язку з цим перебіг позовної давності перервався (ч. 2 ст. 264 ЦК України).

Після того, як суд рішенням від 3 лютого 2010 року стягнув з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на користь банку заборгованість за Договором, 20 серпня 2012 року ОСОБА_6 звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк» із клопотанням (т. 1 а.с. 87) про незастосування примусового стягнення заборгованості в строк до 28 вересня 2012 року, оскільки він має намір добровільно погасити її в повному обсязі.

ОСОБА_6 вчинив дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед банком, а тому перебіг позовної давності перервався вдруге. Новий перебіг строку звернення до суду почався 21 серпня 2012 року та завершився 21 серпня 2015 року.

Натомість, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся з цим позовом лише 23 вересня 2015 року (т. 1 а.с. 34).

В ході судового розгляду ОСОБА_6 і ОСОБА_7 зробили заяву про застосування позовної давності (т. 1 а.с. 156, 203).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що строк позовної давності сплив, а тому позов ПАТ «Укрсоцбанк» не підлягає задоволенню.

Посилання банку на неправильність визначення судом початку перебігу позовної давності та помилковість висновків щодо спливу позовної давності не відповідають нормам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Не спростовують висновки суду першої інстанції й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 березня 2018 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ Л.М. Грох

/підпис/ А.М. Костенко

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції - Боголюбова Л.М.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 27