УХВАЛА

01 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 464/6418/16-ц

провадження № 61-45847ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А. О. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Прокуратури Львівської області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Сихівському районі м. Львова Львівської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 300 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 13 вересня 2018 року апеляційні скаргиГоловного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, Прокуратури Львівської області залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року змінено в частині розподілу судових витрат, доповнено резолютивну частину абзацом четвертим такого змісту:

«Стягнути з Прокуратури Львівської області, Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 по 227,73 грн понесених витрат на проведення експертизи.»

Абзац четвертий резолютивної частини рішення вважається абзацом п'ятим.

В решті рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року залишено без змін.

11 жовтня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) Державна казначейська служба України направила до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 13 вересня 2018 року, в якій просила скасувати вказані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити позивачу в їх задоволенні.

Всупереч вимогам пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

В частині шостій статті 141 ЦПК України вказано, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В касаційній скарзі заявником зазначено, що оскільки позивачем не сплачувався судовий збір за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позову), то враховуючи положення підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону він не має сплачувати судовий збір за подання касаційної скарги.

Проте аналіз положення частини шостої статті 141 ЦПК України свідчить про те, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Також заявник зазначив, що він звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі статті 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Відповідно до статті 14 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» заяву про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, на вибір громадянина може бути подано до суду за місцем його проживання або за місцезнаходженням відповідного органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, і сторони в цих справах звільняються від сплати судових витрат.

Оскільки оскаржувані судові рішення у вказаній справі ухвалені за позовною заявою ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури, а не за заявою про оскарження постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, чи прокуратури, то підстави для звільнення Державної казначейської служби України від сплати судового збору за подання касаційної скарги відсутні.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позову) за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову.

Аналогічне положення містять редакції Закону України «Про судовий збір», чинні на момент подання позивачем заяв про збільшення розміру позовних вимог.

У частині четвертій статті 6 Закону України «Про судовий збір» вказано, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Позов, поданий у серпні 2016 року, містить одну вимогу майнового характеру (про відшкодування моральної шкоди), оскільки зміст такої вимоги полягає у відшкодуванні моральної шкоди шляхом стягнення грошової суми.

Ураховуючи, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 300 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, то за подання касаційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 6 000,00 грн (300 000,00 грн ? 1 % ? 200 %).

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути сплачено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

Крім того, скаржником всупереч пункту 8 частини другої статті 392 ЦПК України не зазначено дати отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції, що оскаржується.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Згідно із частиною другою статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів із дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Львівської області від 13 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Прокуратури Львівської області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України у Сихівському районі м. Львова Львівської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування та прокуратури залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Лесько