328/1010/18
21.11.2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Новікової Н.В., секретаря судового засідання Похвалітової М.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі Токмацького районного суду Запорізької області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 328/1010/18 за позовом ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права спадкування за законом,

за участю: законного представника позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника відповідача адвоката ОСОБА_6

встановив:

ОСОБА_1, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла 07 серпня 2017 року.

В обґрунтування позову зазначено, що неповнолітня ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_8, який помер 09.01.2017 року та онукою ОСОБА_7, яка померла 07.08.2017 року.

08 листопада 2012 року баба позивача, ОСОБА_7 склала заповіт, яким її батькові ОСОБА_8 заповіла житловий будинок №813 з земельними ділянками по вулиці Василя Вишиваного (до перейменування вул. Володарського) в місті Токмак Запорізької області, а брату батька, її дядькові - ОСОБА_4 - земельну ділянку, що знаходиться на території Жовтневської сільської ради Токмацького району Запорізької області.

Баба була особою похилого віку, важко хворіла на прогресуюче захворювання, останні роки не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала постійної сторонньої допомоги, не могла вільно самостійно пересуватись. Доглядом ОСОБА_7, забезпеченням її ліками, продуктами та побутовим обслуговуванням займались батько та мати позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та брат позивачки ОСОБА_3, а також сама позивачка.

09.01.2017 року помер батько позивача, ОСОБА_4, у звязку з чим її баба, ОСОБА_7, вирішила укласти договір довічного утримання з її матір'ю, ОСОБА_1, але не встигла, у зв'язку з передчасною смертю.

Після смерті баби, позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою по прийняття спадщини та їй стало відомо, що її дядько, ОСОБА_4, також подав заяву про прийняття спадщини.

Оскільки її дядько ОСОБА_4 під час хвороби її баби та своєї матері ОСОБА_7, ухилявся від надання їй допомоги, не надавав грошей на придбання ліків, не відвідував її і навіть не телефонував, щоб поцікавитись її станом здоров'я, участі у похованні не приймав, просить усунути його від права на спадкування за законом.

Відповідачем ОСОБА_4 надано відзив на позовну заяву, в якому він вказує на незаконність та безпідставність позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

В обґрунтування відзиву зазначено, що між відповідачем та його братом ОСОБА_8, була домовленість, відповідно до якої, брат з сім'єю проживав разом з матір'ю в її будинку, за адресою: Запорізька область, м. Токмак, вул. В. Вишиваного, 813 та здійснював догляд за нею, і після смерті матері дім залишиться брату, а йому залишається земельна ділянка, що знаходиться на території Жовтневої сільської ради Токмацького району Запорізької області про що 08 листопада 2012 року було складено заповіт ОСОБА_7.

09.01.2017 року ОСОБА_8 помер. Після смерті брата відношення сімї позивача до нього змінилось, його не допускали до матері, він не міг її побачити, дізнатися в якому вона стані, у звязку з чим він звертався до поліції. Після звернення до поліції він зміг знову бачитись з матірю.

07.08.2017 року ОСОБА_7 померла. Після звернення відповідача до нотаріальної контори він дізнався, що існує інший заповіт складений ОСОБА_7, в якому вона заповіла земельну ділянку ОСОБА_3, який є сином позивачки від першого шлюбу.

Також у відзиві позивач зазначив, що надавав допомогу своїй матері, навідував її, а тому вважає позов безпідставним.

Допитана в якості свідка представник позивача ОСОБА_1 суду пояснила, що з 2000 року вона проживала у шлюбі з ОСОБА_4 в будинку свекрухи ОСОБА_7 У 2002 році у неї народилась донька позивач у справі. В 2012 році ОСОБА_7 захворіла, перенесла інсульт та в неї була паралізована права сторона, у звязку з чим її сімя здійснювала догляд за нею. 09 січня 2017 року помер її чоловік, після чого до смерті свекрухи, тобто до 07 серпня 2017 року вона за нею доглядала. За життя ОСОБА_7 отримувала пенсію у розмірі 1600 грн., проте вказаних грошей не вистачало на ліки. Крім пенсії ОСОБА_7 отримувала орендну плату за пай зерном і насінням. Брат чоловіка ОСОБА_4 відповідач у справі живе через один будинок по вулиці, проте з матірю не спілкувався, ліки не купував. Крім відповідача з бабусею не спілкувалися і онуки відповідача. Стосунки між братами були добрими, потім погіршилися через образи дружини відповідача. У 2012 році ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповіла належний їй будинок її чоловіку, а належний земельний пай брату чоловіка відповідачу у справі. Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_7 планувала залишити будинок онуці. Гроші на поховання ОСОБА_7Є вона отримала з пенсійного фонду.

Представник позивача також підтвердила, що після смерті її чоловіка відповідач приходив до матері, однак не довго, відповідач пропонував найняти сиділку для матері, проте вона відмовилась. Ухилення відповідача полягає в тому, що він не ходив і не провідував матір.

Допитаний в якості свідка відповідач ОСОБА_4 суду пояснив, що мешкає в м. Токмак по вул. Володарського, 713 та працює водієм, у звязку з чим часто буває у відрядженнях по 2-3 дні, іноді довше. Представник позивача є його невісткою, з якої він не спілкується. Від догляду за матірю він не ухилявся. Коли мати захворіла, вона оформила заповіт на нього та брата, яким заповіла йому землю, а братові будинок в якому він проживав із сімєю. Чому та коли мати змінила цей заповіт він не знає. 02.01.2017 року помер брат, на похороні він був на надавав його сімї допомогу. Після похорон казав невістці, що потрібно наняти сиділку, бо він працює і весь час у розїздах, проте вона відмовилася казала що у неї на сиділку немає коштів. Він пропонував 1000 грн. для сиділки. Доповнив, що після смерті брата пропонував матері перейти жити до нього, однак матір відмовилась, сказала що буде помирати у своїй хаті. Також пояснив, що скандалив з невісткою, що вона погано доглядає матір, а вона його не пускала до будинку, та він викликав працівників поліції, після чого його знову стали пускати до матері. Про те що мати померла він дізнався від сусідів, останній раз з матірю спілкувався за неділю до її смерті, приносив їй цукерок розпитав як справи. Приносив матері ласощі - цукерки, мандарини, грошей не давав. Приходив до матері коли був час, оскільки працює.

ОСОБА_9 третя особа у справі, в судовому засіданні пояснив, що позивачка його сестра, а представник позивача це його мати, відповідач йому ніхто та відносини з ним він не підтримує. Його мати доглядала бабу по день її смерті, а відповідач не приймав участі у догляді. Він особисто звертався до відповідача за допомогою по догляду за бабусею, проте відповідач відмовив. Також ОСОБА_9 пояснив, що 29.01.2017 року він був у дівчини, коли подзвонила сестра і сказала, щоб він йшов бігом до дому. Коли він прийшов додому побачив, що дядька свариться з матірю через догляд за бабусею, він кричав, розмахував руками, у звязку з чим він намагався вигнати з хати відповідача. Йому відомо що приїжджала поліція, але чому не відомо. Він не бачив щоб відповідач приносив щось бабусі. До ОСОБА_7 приходили сусідка та ОСОБА_10. ОСОБА_10 була десь до 12, 12-30 год., спілкувалась з бабою, приходила з весни коли починалися роботи на городі. Сусідка частіше приходила в день. Також пояснив, що будинок належав бабусі ОСОБА_7, пенсія її витрачалась на ліки, а частину баба відкладала собі.

Свідок ОСОБА_11, яка є сусідкою сторін, в судовому засіданні пояснила, що вона дружила з померлою ОСОБА_7 Після інсульту ОСОБА_7 не ходила, та погано бачила проте все розуміла. Вона часто заходила до неї у гості, іноді сиділа з нею. Її сина ОСОБА_12 відповідача у справі, вона не бачила, також пояснила, що ОСОБА_7, скаржилася, що син не приходив. Зі слів представника позивача вона знала, що ОСОБА_6 пропонував найняти для матері сиділку, проте останні відмовились. Також підтвердила, що ОСОБА_6 викликав поліцію, бо його не пускали до матері.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що має дачу біля будинків сторін у справі, та коли приїжджала на город, завжди заходила провідати подругу ОСОБА_7 заходила в день, була з нею приблизно до пятої вечора до автобуса. ОСОБА_12 відповідача у справі вона не бачила. ОСОБА_7 завжди була доглянутою. Щось про відносини синів ОСОБА_7 не розповідала. На ОСОБА_6 не скаржилася, казала що він робить.

Свідок ОСОБА_13, яка є дружиною відповідача, в судовому засідання пояснила, що після смерті брата чоловік часто відвідував матір, коли не працював і не був у відрядженні. Вони купували ОСОБА_7 ліки, постіль, пледи та ін.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що відносини між сімями братів дуже напружені. Це погіршилось після смерті ОСОБА_15, ОСОБА_16 перестали впускати до матері. Хто здійснював догляд за ОСОБА_7Є, після смерті ОСОБА_15 не знає. Може пояснили лише те, що іноді дзвонили на роботу ОСОБА_6 та він їхав до матері. ОСОБА_16 казав, що купував матері ліки і грошима допомагав.

Заслухавши сторони та їх представників, третю особу, свідків, дослідивши надані сторонами на обґрунтування позову та відзиву докази, а також докази витребувані судом, спадкові справи після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_7, суд дійшов наступного.

Батьками позивачки є ОСОБА_8 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-ЖС № 046090 від 28.02.2002 року (а.с. 10).

Позивач, її батьки, брат ОСОБА_3 та баба ОСОБА_7 проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, в належному ОСОБА_7 будинку, що підтверджується Довідками про склад сімї (а.с.17-19).

08 листопада 2012 року ОСОБА_7 було складено заповіт, яким житловий будинок 813 по вул.. В. Вишиваного в м. Токмак вона заповіла ОСОБА_8, а належну їй земельну ділянку ОСОБА_4, що підтверджується копією заповіту (а.с. 15-16).

Батько позивача ОСОБА_8 помер 09 січня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12).

Баба позивача ОСОБА_7 померла 07 серпня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_7, відкрилась спадщина на належне їй майно.

Відповідно до матеріалів Спадкової справи № 262/2017, щодо майна померлої 07 серпня 2017 року ОСОБА_7, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_3 (за заповітом), ОСОБА_4 (за законом) (а.с. 75-81).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відносини спадкування врегульовані діючим ЦК України, згідно зі ст. 1216 якого, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла спадкодавця, до інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилами ч.5 ст. 1224 ЦК України суду надано право усунути особу від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Таким чином, суд, вирішуючи справу, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

При цьому, під безпорадним станом, як це роз'яснено в абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Разом з тим, під час вирішення спору насамперед підлягає з'ясуванню питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 , хворіла з 2012 року і була під наглядом у лікаря терапевта і невропатолога з діагнозом: Гіпертонічна хвороба ІІІ ст.., дуже висока ступінь ризику, гіпертензивне серце, ішемічний інсульт в системі координат зліва, правосторонній геміпарез з вираженими порушеннями функцій. Ішемічна хвороба серця, СН-2а-3ст. ОСОБА_7 потребувала постійного стороннього догляду і себе самостійно обслуговувати не могла, що підтверджується відповіддю заступника головного лікаря КП «Токмацька БЛІЛ» ТМР, наданої на вимогу суду (а.с. 73, 104).

Отже, судом на підставі досліджених доказів встановлено та не заперечується сторонами факт перебування спадкодавця ОСОБА_7 в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу, у зв'язку з чим вона потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

Однак, судом не встановлено факту ухилення відповідача від надання спадкодавцеві догляду та матеріальної допомоги.

Спадкодавець ОСОБА_7 проживала у належному їй будинку 813 по вул.. В. Вишиваного в м. Токмак Запорізької області, разом з сином ОСОБА_4 його дружиною ОСОБА_1, донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Як було встановлено в судовому засіданні спадкодавець отримувала пенсію, з якої купувала ліки на деякі кошти відкладала, як визнали сторони.

З 17.11.2014 року по 04.11.2016 року догляд за ОСОБА_7 здійснював ОСОБА_8, що підтверджується Довідкою про отримання допомоги від 26.02.2018 року № 376/07-04 (а.с. 106).

09 січня 2017 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 12)

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 зверталася до відповідача з проханням надати догляд або конкретну допомогу ОСОБА_7 і що останні їй в цьому відмовив, також позивач не надала належних та допустимих доказів в підтвердження того, що догляду з її боку було недостатньо і спадкодавець потребував конкретної допомоги від інших осіб, зокрема від відповідача, а останній відмовив в цьому, тобто ухилявся від надання допомоги спадкодавцю.

Натомість в судовому засіданні представник позивача сама зазначила, що відповідач пропонував найняти сиділку для матері, однак остання відмовилась.

Крім того, відповідач в суді пояснював, що представник позивача перешкоджала йому у спілкуванні з матірю, та він викликав поліцію.

Також відповідач підтвердив, що позивач не зверталася до нього за отриманням допомоги для ОСОБА_7 й він ніколи не відмовлялися від надання такої допомоги.

Показання допитаних свідків не спростовують пояснення відповідача, оскільки свідки перебували біля ОСОБА_7 не кожного дня та не цілодобово.

Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, на підтвердження того, що відповідач умисно ухилявся від надання догляду та допомоги ОСОБА_7 в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, представником позивача, жодного доказу не надано.

Враховуючи те, що представник позивача ОСОБА_1 не надала суду беззаперечних доказів потреби спадкодавця ОСОБА_7 у допомозі відповідача ОСОБА_4 та його умисного ухилення від надання такої допомоги, суд вважає, що підстави для усунення спадкоємця ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті померлої ОСОБА_7, відсутні.

Інші докази судом не оцінюються, оскільки вони не стосуються предмету позову.

Згідно зі ст.141 ЦПК України у зв'язку з відмовою у позові, судові витрати (судовий збір) покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 206, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення від права спадкування за законом, повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд Запорізької області або безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Реквізити сторін:

Законний представник позивача: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_3: місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_3.

Відповідач: ОСОБА_4, місце проживання місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_4.

Повний текст виготовлено 29 листопада 2018 року.

Суддя: