Справа № 383/73/18
Номер провадження 2/383/145/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2018 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Замши О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Машкової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26.01.2018 року звернувся до суду з позовом в якому просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 06.05.2015 року.

Позов обґрунтований тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка, що розташована на території Марянівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області площею 5,9694 га., кадастровий номер 0:02:000:0203, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії КР № № 120202 виданого 25 травня 1999 року Бобринецькою районною радою Кіровоградської області.

06.05.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки.

Позивач зазначає, що вказаний договір є недійсним, оскільки не містить істотних умов, передбачених ЗУ "Про оренду землі", а саме умов виплати орендної плати із зазначенням її індексації, строків внесення.

З цих підстав просив визнати договір недійсним.

Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 10.04.2018 року до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, зазначив, що предявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися до суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача. Просить суд відмовити в задоволенні предявлених позовних вимог.

Ухвалою суду від 12.02.2018 року за клопотанням представника позивача з Бобринецької районної державної адміністрації витребувано реєстраційну справу на субєкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 5,9694 га., кадастровий номер :02:000:0203.

12.03.2018 року до суду представник відповідача надала відзив на позов в якому посилається на незаконність та необґрунтованість вимог позивача, зазначила, що відповідно до розписок від 22.07.2015 року та 03.12.2015 року, що донька позивача ОСОБА_4 за дорученням ОСОБА_1 неодноразово отримувала грошові кошти за оренду паю 2015-2018 роки. Зазначила, що право позивача не порушене, оскільки жодних звернень з приводу збільшення розміру орендної плати чи внесення змін до договору не було. ОСОБА_4 у поданих розписках зазначила, що повністю отримала орендну плату до 2018 року.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

06.05.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений строком на десять років договір оренди земельної ділянки, площею 5,97 га., що належить орендодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 120202 (а.с.8).

Відповідно до ст.6 ЗУ "Про оренду землі" та ст. 125 Земельного кодексу України сторони договору набули цивільних прав та обовязків щодо оренди земельної ділянки з моменту його держаної реєстрації 05.08.2015 року, що підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.9).

Підставою позову зазначено відсутність істотних умов договору щодо розміру та строку внесення орендної плати.

Так, відповідно до ст. 15 ЗУ "Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У наданому суду як доказ примірнику договору оренди земельної ділянки пункт 4 викладений наступного змісту "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 5% від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням її щорічної індексації" (а.с. 8).

Дійсно, у спірному договорі відсутній строк внесення орендної плати.

Разом з тим, судом досліджені розписки, надані представником відповідача на підтвердження виплати орендної плати позивачу. Так за розпискою від 22.07.2015 року дочка позивача ОСОБА_4 отримала від ОСОБА_2 гроші за оренду паїв батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за 2015 рік в повному обсязі згідно договорів (а.с.32), за розпискою від 03.12.2015 року ОСОБА_4 отримала за дорученням від ОСОБА_1 орендну плату від ОСОБА_2 за три роки 2016, 2017, 2018 роки включно по договору від 06.05.2015 року (а.с.33).

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством, як істотні.

За змістом ч. 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи з того, що відповідно до ст. 15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавця у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

У постанові від 21.09.2016р. № 6-1512цс16 Верховний Суд України зробив висновок, що відсутність у договорі однієї з істотних умов не унеможливила виконання договору, зокрема в частині проведення розрахунків, і сторони протягом певного часу виконували договір погодженим способом, то незгода позивачів з умовою виконання договору не може бути підставою для визнання їх прав порушеними в момент укладення договору та визнання його недійсним з цих підстав.

Таким чином, відсутність у договорі істотної умови без встановлення порушеного права та настання негативних наслідків для особи не може бути безумовною підставою для визнання такого договору недійсним.

Так, після підписання договору оренди орендодавець ОСОБА_1 не оспорював умов договору, не звертався до відповідача з приводу заміни його умов, в тому числі розміру та строків внесення орендної плати. Відтак позивач не довів в чому саме порушене його право та неможливість його відновлення інакше, як визнання недійсним договору.

За вказаних обставин, на думку суду позивачем не надано доказів на порушення його права, відтак позовні вимоги про визнання договору оренди задоволенню не підлягають.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 141 ч.2 п.2 ЦПК України покладаються на позивача.

Судових витрат відповідачем не заявлено.

Керуючись ст.ст. 4,76, 80, 81, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 5,9694 га., кадастровий номер :02:000:0203 від 06.05.2015 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Найменування сторін:

- позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії АЕ № 121345, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1;

- відповідач: ОСОБА_2, місце реєстрації: Кіровоградська область, Бобринецький район, с. Марянівка, вул. Маряненка, 18, паспорт серії ЕА № 336159, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Повне судове рішення складено 19.04.2018 року.

Суддя О.В. Замша