АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/604/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Соколишина Л. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року

м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області у складі колегія суддів судової палати у цивільних справах:

Гончар Н.І., Пономаренка В.В., Ювшина В.І.

за участю секретаря: Матюха В.І.

учасники справи:

позивача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

третя особа ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Степанівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_7, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Черкаська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_9 про визнання заповіту недійсним,

рішення ухвалено під головуванням судді Соколишиної Л.Б

повний текст рішення виготовлено 29 січня 2018 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Степанівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_7, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Черкаська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що його батько ОСОБА_10 проживав із своєю дружиною та її дітьми в с. Бузуків, Черкаського району.

Позивач зазначає, що разом з батьком їздив на заробітки за кордон і від батька була згода, що він подарує йому та брату домоволодіння в с. Червона Слобода та забезпечить деякими будматеріалами для будівництва будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 помер.

ОСОБА_5 стверджує, що після спливу шести місячного терміну, він та брат завітали до нотаріальної контори де їм усно повідомили про факт оформлення заповіту на майно батька.

Позивач вважає, що заповіт підроблений, у зв'язку з чим просив суд визнати недійсним заповіт ОСОБА_10 складений секретарем Степанівської сільської ради на користь ОСОБА_7

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішення ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить скасувати оскаржуване рішення і прийняти нове, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що батько після перенесеного інсульту не розмовляв, а тому у сільській раді при складанні заповіту, аж ніяк не міг висловити свою волю.

В відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, так як апелянтом лише викладено хід судового засідання суду першої інстанції, водночас апелянтом не наведено суті порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, які вплинули на законність прийнятого рішення.

Відповідно до п. п. 8 п. 1 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційний суд Черкаської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Черкаського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5 до Степанівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_7, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Черкаська районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним внаслідок зловмисної домовленості між відповідачами, суд першої інстанції прийшов до висновку, що визнання заповіту недійсним за підставами зазначеними в позовній заяві відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_10 Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння по АДРЕСА_1

За свого життя 21 червня 2016 року ОСОБА_10 зробив розпорядження, за яким він все своє майно після своєї смерті заповів ОСОБА_7 Зазначений заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Степанківської сільської ради, Черкаського району та зареєстровано в реєстрі за №43.

ОСОБА_5, як син померлого ОСОБА_10 та спадкоємець першої черги за законом, оспорює заповіт з тих підстав, що померлий батько тривалий час хворів, оскільки переніс не один інсульт, а тому не розумів значення своїх дій. А ОСОБА_7 внаслідок зловмисної домовленості з секретарем Степанківської сільської ради Черкаського району посвідчив заповіт на своє імя.

Верховний Суд України в пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року N 9 зазначив, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Отже, необхідними ознаками правочину, вчиненого у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою, є: 1) наявність умисної змови між представником потерпілої сторони правочину і другою стороною з метою отримання власної або спільної вигоди; 2) виникнення негативних наслідків для довірителя та незгода його з такими наслідками; 3) здійснення дій представника в межах наданих йому повноважень.

Зазначена норма закону передбачає вчинення правочину довірителем всупереч його інтересам. Згідно матеріалів цивільної справи Ґудзь В.І. особисто, а не через довірителя здійснював свої повноваження по посвідченню заповіту, тому визнання правочину недійсним за підставами статті 232 ЦК України відсутні.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину.

На підставі п.18 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

В матеріалах справи відсутні докази про заявлення такого клопотання. Медичні докази того, що ОСОБА_10 страждав на розлади психіки, які б могли перешкодити свідомому волевиявленню при складенні заповіту відсутні.

Відповідно до вимог ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Законодавець визначив пріоритет спадкування за заповітом над спадкуванням за законом, зазначивши у ч. 2 ст. 1223 ЦК України, що спадкування за законом має місце лише в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також неохоплення заповітом всієї спадщини.

Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представників не допускається (ст. 1234 ЦК України).

Статтею 1247 ЦК України визначені загальні вимоги до форми заповіту, відповідно до яких заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Із змісту оспорюваного заповіту вбачається, що при його посвідченні секретарем виконавчого комітету Степанківської сільської ради було дотримано вимог чинного законодавства щодо форми та змісту заповіту.

Заповіт власноручно підписано заповідачем ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 43.

Посилання апелянта в своїй апеляційній скарзі про те, що висновки суду першої інстанції не відповідають показам свідків у судовому засіданні, які фіксувалися на аудіозапис, є безпідставним та не спростовує висновків суду першої інстанції, оскільки не ґрунтується на законі, а лише на припущеннях.

Вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування чи зміни правильного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі 30 днів з часу проголошення постанови.

Н.І. Гончар

Судді В.В.Пономаренко

В.І.Ювшин

Повний текст постанови складено 17 квітня 2018 року.