Головуючий у 1 інстанції Костромітіна О.О. Єдиний унікальний номер 265/1101/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/93/2018(м)
Категорія 48 Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мироненко І.П.,

Мальцевої Є.Є.,

секретар Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2017 року ухвалене в м. Маріуполі Донецької області та складене 01 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ. Посилалася на те , що з 16 серпня 1997 року по 10 лютого 2014 року вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, від якого мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. На час укладення шлюбу вони не мали власного житла, тому постійно проживати та були зареєстровані в АДРЕСА_1, який на праві власності належав ОСОБА_8, батьку відповідача. 27 січня 2003 року ОСОБА_8 подарував відповідачу 39/100 частин цього житлового будинку. За договором дарування у власність відповідача були передані: жила кімната № 1-7 площею 7,5 м2, жила кімната № 1-4 площею 12,3 м2, санвузол № 1-9 площею 4,6 м2. Загальна площа подарованої частини будинку склала 24,4 м2, житлова - 19,8 м2. Також у складі подарованого майна був сарай літ. Д, на місті якого після його знесення ними була побудована житлова прибудова літ. А1-1. Оцінка подарованої частини житлового будинку з урахуванням індексації вартості об'єктів житлового фонду в договорі дарування зазначена в сумі 7 150 грн. 12 серпня 2003 року ОСОБА_8 подарував своїй дочці ОСОБА_5 інші 61/100 часток цього будинку, які є ізольованими від частки відповідача.

Після укладення договору дарування під час шлюбу вони з відповідачем за сумісні кошти реконструювали подаровану частину будинку та поліпшили її побудувавши житлову прибудову літ. А1-1, сарай літ. І-1 , гараж літ. Е-1, житлову прибудову літ. А2-1, вбиральню-душ літ. К-1, огорожу з бетоніту, виконали замощення двору.

Після завершення будівництва була проведена технічна інвентаризація та внесені зміни у інвентарну справу по домоволодінню, виданий новий технічний паспорт в якому зазначена наявність жилої прибудови літ. А1-1 (рік побудови 2004) , гараж літ Е (рік побудови 2004), сарай літ 1 (рік побудови 2004), Тобто внаслідок інвентаризації, проведеної БТІ, жила прибудова літ. А1-1, гараж літ. Е та сарай літ. І-1 включені у склад домоволодіння та не зазначені як самовільні будови. За технічними характеристиками жила прибудова А1-1 загальною площею 29,6 м2 складається з жилої кімнати 1-12 жилою площею 10,3 м2, кухні 1-11 площею 10,4 м2, коридора 1-10 площею 8,9 м2.

Внаслідок здійсненого будівництва 39/100 частини домоволодіння збільшені як за складом додаткових приміщень, так і за площею цих приміщень, та складаються з 3-х жилих кімнат: 1-4 площею 20,3 м2, 1-12 площею 10,3 м2, 1-13 площею 9,8 м2, санвузла 1-9 площею 4,6 м2, коридору 1-10 площею 8,9 м2, кухні 1-11 площею 10,4 м2, загальною площею 64,3 м2, жилою площею 40,4 м2.

Відповідно до технічного паспорту станом на 04 лютого 2016 року загальна площа частини будинку з прибудовами складає 64,3 м2, жила площа - 40,4 м2, на той час як відповідно до даних БТІ відповідачу була подарована частина будинку загальною площею 24,4 м2 та жилою - 19,9 м2, тобто загальна площа збільшилася на 39,9 м2, а жила площа на 20,5 м2.

Виконання будівельно-ремонтних робіт призвело до збільшення ринкової вартості частини 39/100 домоволодіння на 160 738 грн.

Оскільки відповідач ухиляється від здавання збудованих об'єктів в експлуатацію та від реєстрації права власності на них в передбаченому законом порядку, чим позбавляє її можливості визнати об'єкт нерухомості спільним майном подружжя та зареєструвати на своє ім'я право власності на належну їй частку у спільному нерухомому майні подружжя, просила визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя будівельні матеріали, використані у будівництві прибудови літ. А1-1, прибудови А2-1, гаражу літ. Е-1, вбиральні-душу літ. К-1, сараю літ. І-1, забору з бетоніту зі сторони вулиці Дзеркальній, замощенню двору з тротуарної плитки, укладки толі, нового шиферного покриття на даху будинку над приміщеннями 1-4, 1-9; реконструкції жилих кімнат 1-7 і 1-4 в одну жилу кімнату 1-4 площею 20,3 м2, облаштування нового опалення в кімнатах 1-4, 1-7, 1-13, обладнання санвузла 1-9, газифікації, встановлення металопластикового великого вікна в кімнаті 1-4, міжкімнатного дверного блоку в кімнаті 1-4, металевого вхідного дверного блоку.

Крім того, в період шлюбу ними був придбаний автомобіль НОМЕР_1, вартістю 24 663 грн., який знаходиться в користуванні відповідача, який також просила суд визнати об'єктом спільної сумісної власності та визнати за нею право власності на ? його частину, виділити автомобіль відповідачу із стягненням на її користь ? часки його вартості в розмірі 12 332 грн. 50 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 майно:

автомобіль НОМЕР_2, 1985 року випуску, вартістю 24 663 гривень;

шлак доменний - 20 м3; бутовий камінь - 5,0 м3; цемент (для шлакобетону)- 7500 кг; пісок - 5 м3 , шлакоблок - 1800 шт.; цемент (для кладки зі шлакоблока) - 1050 кг; пісок (для раствора) - 3,4 м3; шиферні листи (30,0 м2) - 19 листів, цвяхи шиферні - 3,0 кг; брус дерев'яний - 2,2 м3; вікно металопластикове 1,6 м х 1,2 м - 2 шт.; вікно металопластикове 1,6 м х 1,0 м - 1 шт.; плитка ПХВ (стеля) - 11 м2; шпалери середньої щільності- 40 м2; керамічна плитка настінна - 36,3 м2; керамічна плитка на підлогу - 20 м2; панелі пластикові - 10,5 м2; панелі МДФ- 44,5 м2; плінтус ПХВ- 30,0 м.п., використаних при будівництві жилої прибудови літ. А1-1, готовністю 100 %;

шлак доменний 3,5 м3, бутовий камінь - 1,0 м3; цемент (для бутобетону) - 1400 кг; шлакоблок - 363 шт.; цемент для кладки із шлакоблоку - 250 кг; шиферні листи (28,0 м2) - 17 листів; цвяхи шиферні - 3,0 кг; брус дерев'яний - 1,8 м3; вікно металопластикове 1,6м х 1,4м - 1 шт.; плитка ПХВ (стеля)- 10 м2; лінолеум - 10 м2; плінтус ПХВ- 12,8 м.п., використаних при будівництві жилої прибудови літ. А2-1 (жила кімната літ. 1-13 площею 9,8 м2), готовністю 100 % ;

шлак доменний - 1,5 м3; бутовий камінь - 0,5 м3; цемент (для шлакобетону) - 450 кг, використаних при будівництві сараю літ. І-1, готовністю 100 %;

шлак доменний - 7,0 м3; бутовий камінь - 3,0 м3; цемент (для шлакобетону) - 2500 кг; пісок - 4,5 м3, шлакоблок - 763 шт.; цемент (для кладки із шлакоблока) - 450 кг; пісок (для розчину) - 1,5 м3; шиферні листи (38,0 м2) - 21 листів; цвяхи шиферні - 3,0 кг; колоди - 1,6 м3; дошка необрізна 25 мм - 0,85 м3; металевий дверний блок із замком - 1 шт., використаних при будівництві гаражу літ. Е -1, готовністю 100 %;

шлак доменний 1,0 м3; бутовий камінь - 1,0 м3; цемент (для бутобетону) - 50 кг; шлакоблок - 325 шт.; цемент (для кладки із шлакоблоку) -50 кг; шиферні листи (10,5 м2) - 6 листів; цвяхи шиферні - 1 кг; брус дерев'яний - 0,6 м3, використаних при будівництві уборної-душу літ. К-1, готовністю 100 %;

газовий котел універсальний - 1 к-т; мотор насос для водяного опалення; регістри опалення (10-ти секційні)- 3 шт.; труба стальна Д=32 мм- 26 м.п., газовий лічильник - 1шт; металевий розширювальний бак - 1шт., використаних для газифікації жилої прибудови літ. А1-1 на підставі технічних умов ВАТ «Маріупольгаз» № 186;

шлак доменний - 5,1 м3, бутовий камінь - 2,1 м3; цемент (для бутобетону)- 2000 кг; цегла шлакова - 606 шт.; шлакоблок - 563 шт.; цемент (для кладки із шлакоблока і цегли)-2000 кг; пісок - 5,0 м3, використаних для встановлення нового забору з бетоніту зі сторони вул. Дзеркальній;

плитку тротуарну 89 м2 , шлак доменний - 11,5 м3; пісок - 0,5 м3, використаних для укладення тротуарної плитки у дворі;

толь - 48,0 м2; брус - 2,1 м3; дошка необрізна- 1,2 м3; цвяхи - 4 кг; цвяхи шиферні - 3,5 кг; шиферні листи (38,0 м2) - 22 листи, використаних для заміни старого даху після його демонтажу з укладанням толі та нового шиферного покриття на даху жилого будинку літ А-1 над приміщеннями, 1-4, 1-9;

керамічну плитку 19 м2; клей для плитки - 30 кг; пластикові панелі - 5,0 м2; раковину - 1 шт.; унітаз - 1 шт.; дзеркало - 2 шт.; ванну кутову -1 шт.; використаних для облаштування санвузла 1-9 площею 4,6 м2;

велике вікно з металопластика розміром 1,8м х 1,4м - 1 шт., встановлене внаслідок реконструкції жилих кімнат 1-4 (жилою площею 12,3 м2), 1-7 (жилою площею 7,5 м2) та створення жилої кімнати 1-4 жилою площею 20,3 м2,

дверний блок ламінований філенчатий розміром 2.1м х 0.8м - 1 шт., встановлений в приміщенні 1-4 жилого будинку літ. А-1;

вхідний металевий дверний блок розміром 2.1м х 0,9м - 1 шт.;

регістри опалення (10-ти секційні) 3 шт., трубу сталеву Д+32 мм - 18 м.п. встановлених при облаштуванні опалення в кімнатах 1-4, 1-7, 1-13.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину автомобіля НОМЕР_2, 1985 року випуску.

Виділено у власність ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_2, 1985 року випуску, в натурі вартістю 24 663 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок компенсації ? частини автомобіля НОМЕР_2, 1985 року випуску, грошові кошти в сумі 12 331 грн. 50 коп.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_4 на автомобіль НОМЕР_2, 1985 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 826 грн. 80 коп., витрати, пов'язані з проведенням експертиз у розмірі 10 000 грн., а всього 10 826 грн. 80 коп.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено в судовому засіданні факт придбання нею та відповідачем в період шлюбу автомобілю та будівельних матеріалів для поліпшення частини домоволодіння АДРЕСА_3, яке належить відповідачу, а отже це майно їх спільною сумісною власністю подружжя і тому підлягає поділу.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким визнати спірний автомобіль об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за позивачкою право власності на ? частину цього автомобіля і залишити його у спільній частковій власності сторін. В задоволені іншої частини позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що житлова прибудова літ. А1-1 була збудована після дарування частини домоволодіння за рахунок коштів подружжя, оскільки не взяв до уваги пояснення свідків про те, що зазначена прибудова буда збудована батьком відповідача ще коли він був власником будинку. В матеріалах інвентаризаційної справи немає ніяких даних про проведення інвентаризації домоволодіння перед укладанням договорів дарування. Суд не прийняв до уваги, що проект газифікації житлової прибудови літ. А1-1 було затверджено 07 червня 2004 року, що свідчить про існування зазначеної житлової прибудови на земельній ділянці на момент видачі проекту. Також позивачка не надала ніяких доказів, що будівельні роботи проводилися за її рахунок чи за рахунок подружжя. Крім того, суд першої інстанції порушив вимоги ч. 5 ст. 71 Сімейного кодексу України, виділивши у власність відповідачу автомобіль та стягнувши з нього на користь позивачки ? частину його вартості. Також суд безпідставно стягнув з відповідача витрати за проведення експертиз, які були проведені в іншій справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_9, які просили скаргу задовольнити, пояснення представника позивачки адвоката ОСОБА_10, яка просила рішення суду залишити без змін, дослідивши письмові матеріали справи в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частину автомобіля НОМЕР_2, 1985 року випуску; виділення у власність ОСОБА_3 автомобілю НОМЕР_2, 1985 року випуску, в натурі вартістю 24663 грн.; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок компенсації ? частини автомобіля НОМЕР_2, 1985 року випуску, грошові кошти в сумі 12 331 грн. 50 коп.; припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_4 на автомобіль НОМЕР_2, 1985 року випуску; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат, пов'язаних з проведенням експертиз у розмірі 5 000 грн. скасувати з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Згідно п.п. 1, 3 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 серпня 1997 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб (а.с. 6), який рішенням Орджоникідзевського районного суду м. Маріуполя від 10 лютого 2014 року було розірвано (а.с. 7).

З 28 червня 1996 року відповідач ОСОБА_3, а з 06 травня 1998 року позивачка ОСОБА_11 були зареєстровані в АДРЕСА_2 разом із дітьми, що підтверджується будинковою книгою (а.с. 8, 9, 20).

Відповідно до договору дарування, посвідченого 27 січня 2003 року Четвертою державною нотаріальною конторою ОСОБА_8 подарував ОСОБА_3 39/100 частин жилого будинку АДРЕСА_3 з відповідними будівлями подвір'я, розташованого на земельній ділянці Маріупольської міської ради народних депутатів (а.с.10). В договорі дарування зазначено, що на земельній ділянці розташовані: жилий будинок шлакоблочний, жилою площею 43,3 м2., три сараї літ. Д,В,З, погреб літ. Г/п, уборна - душ, огорожі № 1-2, замощення № 1.

Під час розгляду справи судом першої інстанції досліджувалися матеріали цивільної справи № 265/2496/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права сумісної власності подружжя, який було залишено без розгляду за заявою позивачки, та матеріали інвентарної справи БТІ на спірне домоволодіння в матеріалах яких міститься довідка-характеристика від 17 січня 2003 року, з якої вбачається, що за заявою власника відчужується частина жилого будинку літ. А-1, а саме: жилі кімнати 1-4, 1-7, санвузол 1-8, комора 1-9, сарай літ Д., що складає 39/100 жилого будинку з будівлями подвір'я, без зазначення наявності яких-небудь самовільних споруд. Дана довідка-характеристика була видана на підставі замовлення дарувальника ОСОБА_8 для оформлення договору дарування частини будинку літ. А-1, а саме жилих кімнат 1-4, 1-7, санвузла 1-8, комори 1-9, сараю літ Д (інвентарна справа а.с. 68).

13 серпня 2003 року Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою посвідчено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_12 прийняла у дар 61/100 частину жилого будинку АДРЕСА_4 на земельній ділянці Маріупольської міської ради народних депутатів, в якому зазначено, що на час дарування на земельній ділянці розташовані: жилий будинок шлакоблочний, жилою площею 43,3 м2, три сараї літ. Д,В,З, погреб літ. Г/п, уборна-душ, огорожі № 1-2, замощення № 1.

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30 липня 2003 року, наданого ОСОБА_8 про його право власності на 61/100 частку жилого будинку, зазначено про наявність за адресою: АДРЕСА_5, об'єкту у складі: жилий будинок А-1, сарай літ. Д, погреб літ Г/п, сарай літ. В-1, сарай літ. З-1, вбиральня літ. Ж-1, огорожа № 1, № 2, замощення 1. Відомості щодо самочинного будівництва у відповідному розділі відсутні. У розділі примітки зазначено, що відчужується частина жилого будинку літ. А-1 , а саме: кімнати, 1-6, 1-5, коридор 1-2, кухня 1-3, тамбур а-1, ганок а-1, вбиральня Ж-1, сарай В-1, сарай З-1, огорожа № 1-2, замощення, що складає 61/100 домоволодіння. Співвласником зазначений ОСОБА_3 на 39/100 частки.

Договори дарування на 39/100 та на 61/100 частин спірного домоволодіння зареєстровані в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

З висновку будівельно-технічної експертизи, яка міститься в матеріалах цивільної справи № 265/2496/14-ц (а.с.207-230) вбачається, що дійсна вартість об'єкта оцінки (вартість 39/100 частин житлового будинку літ. А1 з урахуванням проведених робіт по її поліпшенню, зазначених в п.п.3.1-3.5. і прибудови до цієї частини житлової прибудови літ. А1-1, (без урахування заміни газифікації), з улаштуванням самостійної опалювальної системи, встановлення металевих вхідних дверей, будівництва паркану з бетоніту з боку вулиці Дзеркальної, замощення двору плиткою, прибудованим гаражем літ. Е. сараєм літ. И), розташованого за адресою: домоволодіння № 42/71 по вулиці Гончарова в місті Маріуполі Донецької області, на дату оцінки 31 січня 2015 року може скласти - 196 118 грн.

Всього вартість ремонтно-будівельних робіт може скласти 208 505 грн. 16 коп.

Проведення вищевказаних робіт призвело до збільшення корисної площі будинку з - 24,4 м2, до 54,0 м2, узаконеної площі будинку і 63,6 м2, з урахуванням неузаконеним житлової кімнати, суміжної з приміщенням 1-7, на 29,6 м2.

Вартість 39/100 частини житлового будинку літ. А-1 на час проведення експертизи без проведення зазначених будівельно ремонтних робіт (за винятком заміни газифікації) могла б скласти 35 380 грн.

Проведення зазначених будівельно ремонтних робіт, за винятком заміни газифікації, призвело до збільшення ринкової вартості житлового будинку, на 160 738 грн.

Ринкова вартість будови - прибудованої житлової кімнати, суміжної з приміщенням 1-7, домоволодіння АДРЕСА_6 може скласти 14 160 грн.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 3 на об'єкті: жилий будинок по вулиці АДРЕСА_7 були використані матеріали та обладнання всього 33 найменування з вказівкою переліку використаних матеріалів, обладнання та їх кількості, а саме: встановлення крівлі над приміщеннями 1-7, 1-4, 1-9, використані будівельні матеріали у складі: толь - 48,0 м2; брус - 2,1 м3; дошка н/обрізна - 1,2 м3; цвяхи - 4 кг; цвяхи шиферні - 3,5 кг; шиферні листи (38,0 м2)- 22 листів; облаштований санвузол 1-9 площею 4,6 м2, де укладена керамічна плитка на підлозі і на всіх стінах від підлоги до стелі, зроблена пластикова стеля, замінені змішувачі, раковина, ванна, унітаз з підключенням, встановлено два дзеркала; використана керамічна плитка 19 м2; клей для плитки - 30 кг; пластикові панелі - 5,0 м2; раковина - 1 шт.; унітаз - 1 шт.; дзеркало - 2 шт.; ванна кутова - 1 шт.; між жилими кімнатами 1-4 (жилою площею 12,3 м2), 1-7 (жилою площею 7,5 м2) знесений простінок, внаслідок чого створена жила кімната 1-4 жилою площею 20,3 м2, встановлено велике вікно з метало пластика розміром 1,8 х 1,4 - 1 шт.; встановлені міжкімнатні двері в приміщенні 1-4 жилого будинку літ. А-1 - дверний блок ламінований філенчатий 2,1 х 0,8 - 1 шт.; встановлені нові вхідні металеві двері - металевий дверний блок 2,1 х 0,9 - 1 шт.; влаштоване нове опалення в кімнатах 1-4, 1-7, 1-13, у складі регістри опалення (10-ти секційні ) 3 шт., труба сталева Д+ 32 мм - 18 м.п.; прибудована жила кімната літ. 1-13 площею 9,8 м2 (жила прибудова А2-1) використані будівельні матеріали у складі: шлак доменний 3,5 м3, бутовий камінь - 1,0 м3; цемент (для бутобетону)- 1400 кг; шлакоблок- 363 шт.; цемент для кладки із шлакоблоку -250 кг; шиферні листи (28,0 м2)- 17 листів; цвяхи шиферні - 3,0 кг; брус дерев'яний - 1,8 м3; вікно металопластикове 1,6х1,4- 1 шт.; плитка ПХВ (стеля) - 10 м2; лінолеум - 10 м2; плінтус ПХВ - 12,8 м.п.; збудована уборна-душ літ. К-1, зі сторони земельної ділянки будинку № 73 по вулиці Дзеркальною в м. Маріуполі, використані будівельні матеріали у складі шлак доменний- 1,0 м3; бутовий камінь - 1,0 м3; цемент (для бутобетону) - 50 кг; шлакоблок - 325 шт.; цемент (для кладки із шлакоблоку) - 50 кг; шиферні листи (10,5 м2) - 6 листів; цвяхи шиферні - 1 кг; брус дерев'яний - 0,6 м3; укладена тротуарна плитка у дворі, використані плитка тротуарна 89 м2, шлак доменний- 11,5 м3; пісок- 0,5 м3; встановлено паркан з бетоніту зі сторони вул. Дзеркальної, використані будівельні матеріали: шлак доменний - 5,1 м3, бутовий камінь- 2,1 м3; цемент (для бутобетону)- 2000 кг; цеглі шлакові - 606 шт.; шлакоблок- 563 шт.; цемент (для кладки із шлакоблока і цегли) - 2000 кг; пісок- 5,0 м3; будівництво жилої прибудови А1-1, використані будівельні матеріали шлак доменний - 20 м3; бутовий камінь - 5,0 м3; цемент (для шлакобетону) - 7500 кг; пісок- 5 м3, шлакоблок - 1800 шт.; цемент (для кладки з шлакоблока) - 1050 кг; пісок (для розчину) - 3,4 м3; шиферні листи (30,0 м2) - 19 листів, цвяхи шиферні - 3,0 кг; брус деревинний - 2,2 м3; вікно металопластикове 1,6х1,2- 2 шт вікно металопластикове 1,6х1,0- 1 шт.; плитка ПХВ (стеля) - 11 м2; шпалери середньої щільності - 40 м2; керамічна плитка настінна - 36,3 м2; керамічна плитка на підлогу - 20 м2; панелі пластикові - 10,5 м2; панелі МДФ - 44,5 м2; плінтус ПХВ - 30,0 м.п.; для газифікації жилої прибудови літ. А1-1 використані будівельні матеріали та обладнання: газовий котел універсальний - 1 к-т; мотор насос для водяного опалення; регістри опалення (10-ти секційні) - 3 шт.; труба стальна Д=32 мм - 26 м.п., газовий лічильник - 1шт; металевий розширювальний бак - 1шт.; будівництво гаражу літ. Е-1 використані будівельні матеріали шлак доменний- 7,0 м3; бутовий камінь - 3,0 м3; цемент (для шлакобетону) - 2500 кг; пісок- 4,5 м3, шлакоблок - 763 шт.; цемент (для кладки із шлакоблока) - 450 кг; пісок (для розчину)- 1,5 м3; шиферні листи (38,0 м2) - 21 листів; цвяхи шиферні - 3,0 кг; колоди - 1,6 м3; дошка необрізна 25 мм - 0,85 м3; металевий дверний блок з замком - 1 шт.; будівництво сараю лі. І-1 ними були використані будівельні матеріали: шлак доменний - 1,5 м3; бутовий камінь - 0,5 м3; цемент (для шлакобетону) - 450 кг. (а.с.178-185).

Відповідно до висновку будівельної технічної експертизи № 3 від 18 квітня 2017 року жила прибудова літ. А1-1, сарай літ. І, гараж літ. Е не суперечать вимогам державних будівельних норм України.

У зв'язку з будівництвом жилої прибудови літ А1-1 та гаражу літ. Е-1 відповідачем був одержаний дозвіл на підставі рішення колегії райадміністрації № 225 від 29.09.2004 року та наданий проект місця розташування цих об'єктів та їх зовнішніх розмірів. Вказане рішення та проект зареєстровані в БТІ м. Маріуполя (інвентарна справа № 7098, а.с. 80).

Після завершення їх будівництва була проведена технічна інвентаризація на підставі замовлення відповідача № 12996 від 08.10.2004 року, та внесені зміни в інвентарну справу по домоволодінню та 14 жовтня 2004 року виданий новий технічний паспорт в якому зазначена наявність жилої прибудови А1-1 (рік побудови 2004 ), гараж літ Е (рік побудови 2004), сарай літ 1 (рік побудови 2004).

За технічними характеристиками жила прибудова А1-1 загальною площею 29,6 м2 складається з жилої кімнати 1-12 жилою площею 10,3 м2, кухні 1-11 площею 10,4 м2, коридора 1-10 площею 8,9 м2.

Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Таким чином, у разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд обґрунтовано, в межах позовних вимог, визнав за сторонами право спільної сумісної власності на будівельні матеріали та обладнання використані при зведенні самочинного будівництва, оскільки відповідачем не надано доказів можливості його поділу між сторонами а позивачка не просила про присудження компенсації його вартості, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Не можна також погодитися і з доводами скарги щодо неправильного встановлення судом часу зведення спірного самочинного будівництва.

Так, відповідно до абзацу п'ятого пункту 3.1 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, роботи з інвентаризації всіх об'єктів повинні здійснюватися на замовлення та за обов'язковою участю замовника (замовників), у присутності якого (яких) проводиться обстеження, що фіксується в абрисі чи ескізі, з обов'язковим підписанням ним (ними) цих документів. При проведенні технічної інвентаризації визначення вартості об'єктів виконується за бажанням замовника.

Як зазначалося вище, інвентаризація новоствореного спірного майна була проведена в жовтні 2004 року за замовленням самого відповідача, з його слів вказаний час завершення будівельних робіт (2004 рік) з чим він погодився, підписавши відповідні документи.

Між тим, згідно із правовою позиції Верховного Суду України, викладеної у справі у справі № 6-2405цс16 відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України).

За положенням частин першої та другої статті 364 ЦК України, яка регулює правовідносини з виділу власником належної йому частки, що є у спільній частковій власності, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

За змістом статті 364 ЦК України власник, який бажає виділу своєї частки, може вимагати виділу такої частки в натурі, і лише у зв'язку з неможливістю такого виділу або заборони такого виділу відповідно до закону він має право на компенсацію, яку може вимагати на підставі цієї норми права.

Зазначена норма права регулює випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації належної йому частки та визнання за ними права власності на все майно.

За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.

Загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати також інтереси обох сторін та встановлювати: чи дійсно є неможливим виділ частки в натурі; чи допускається такий виділ згідно із законодавством; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на усе спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар тощо.

Разом з тим положення статті 365 ЦК України регулюють випадки припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою позивача - співвласника майна, який домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів у справі, та визначають умови такого виділу. Виплата компенсації у цьому випадку допускається за наявності умов, визначених пунктами 1 - 4 частини першої зазначеної статті, та за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Отже, із системного аналізу зазначених норм матеріального права можна дійти висновку, що положення статті 364 ЦК України у поєднанні із частиною четвертою статті 71 СК України застосовуються до правовідносин щодо вимоги співвласника частки у майні, що знаходиться у спільній частковій власності, про отримання компенсації вартості своєї частки, у зв'язку з неможливістю виділення її в натурі.

Разом з тим норми статті 365 ЦК України у поєднанні з частинами четвертою та п'ятою статті 71 СК України застосовуються до правовідносин щодо вимоги одного зі співвласників, у тому числі одного з подружжя, про припинення частки іншого співласника у спільному майні шляхом виплати йому компенсації вартості такої частки.

Таким чином, позивачка в судовому засіданні мала довести чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідач по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Оскільки позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження зазначених обставин, суд першої інстанції необґрунтовано виділив у власність відповідачу спірний автомобіль на стягнув з нього на користь позивачки компенсацію вартості ? його частки.

Крім того, суд першої інстанції визначив вартість спірного автомобілю станом на грудень 2014 року в той час коли вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п. 20 Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року).

Таким чином апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в частині поділу спірного автомобілю необхідно скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення цих позовних вимог визнавши за сторонами право власності по ? частці на цей автомобіль.

Також не можна погодитися і з висновками суду щодо стягнення з відповідача вартості експертиз на суму 5 000 грн., оскільки ці судові витрати понесені позивачкою при розгляді інших цивільних справ і мають компенсуватися їй не в цій справі, а в тому провадженні, в якому вони здійснені.

Інші доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з якими законодавство пов'язує можливість скасування чи зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2017 року в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частину автомобіля НОМЕР_2, 1985 року випуску; виділення у власність ОСОБА_3 автомобілю НОМЕР_2, 1985 року випуску, в натурі вартістю 24663 грн.; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок компенсації ? частини автомобіля НОМЕР_2, 1985 року випуску, грошові кошти в сумі 12 331 грн. 50 коп.; припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_4 на автомобіль НОМЕР_2, 1985 року випуску; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат, пов'язаних з проведенням експертиз у розмірі 5 000 грн. - скасувати.

Позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на ? частину автомобіля, виділення у власність ОСОБА_3 автомобілю, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок компенсації ? частини автомобіля 12 331 грн. 50 коп., припинення права спільної сумісної власності ОСОБА_4 на автомобіль - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право власності по ? частці за кожним на автомобіль НОМЕР_2, 1985 року випуску.

В задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат, пов'язаних з проведенням експертиз у розмірі 5 000 грн. - відмовити.

Виключити з абзацу 21 резолютивної частини рішення суду фразу: «… а всього 10826, 80 гривень».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2018 року.

Судді В.М. Барков

І.П. Мироненко

Є.Є. Мальцева