РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/88/18

Провадження № 2/700/144/18

11 жовтня 2018 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Сіденко Н.П.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду цивільну справу №700/88/18 провадження №2/700/144/18 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки і піклування Лисянської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, онуками та встановлення способу їх виховання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, батько якої проживає окремо.

Свої вимоги мотивують тим, що з 13.10.2010 року по 04.03.2015 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3. Від спільного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 04.03.2015 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дітям визначено з відповідачем.

У звязку з припиненням сімейних відносин та розірванням шлюбу Відповідач покинула місце проживання (с.Бужанка) та з того часу сторони проживають в різних місцях.

Діти тривалий час перебували на повному утриманні та вихованні діда та баби.

Після розірвання шлюбу відповідач почала чинити позивачу батьку та позивачу бабі перешкоди у спілкуванні з дітьми (онуками), тому - позивачі у 2015 році звернулися за вирішенням даного питання до служби у справах дітей Лисянської райдержадміністрації. Як наслідок, батьку дітей було встановлено наступний спосіб спілкування з дітьми: кожного другого та четвертого тижня місяця в період часу з 15:00 години пятниці по 20:00 годину неділі без присутності матері дітей та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

У свою чергу бабі було видано витяг з протоколу № 5, згідно якого було встановлено наступний порядок участі у вихованні онуків: третю та четверту неділю місяця з пятниці 15год. 00 хв. до неділі 20год.00 хв., починаючи з 01.06.2015 року, а також я, ОСОБА_2, мала забезпечити проїзд дітей за власний рахунок.

Але, навіть таке рішення органу опіки та піклування відповідачем не виконувалось і не виконується на даний час. Протягом всього періоду відповідач продовжує чинити перешкоди у реалізації позивачами свого права на участь у вихованні дітей.

Дії відповідача свідчать про умисне порушення прав позивачів щодо вільного спілкування з дітьми, онуками та участі в їх вихованні, що призводить до порушень інтересів перш за все дітей, які також потребують спілкування і виховання батьком та бабою. Позивачі вважають, що їх права порушені, у звязку з чим звернулися до суду з даним позовом.

Позивачі у судове засідання не зявилися звернулися до суду із заявами, в якій просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявилася належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про причини не явки не повідомила.

Представник органу опіки та піклування Лисянської районної державної адміністрації у судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь- якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що з 13.10.2010 року по 04.03.2015 року ОСОБА_1 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3.

Від спільного шлюбу у них народилися діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 04.03.2015 року шлюб між сторонами розірвано, місце проживання дітей визначено з відповідачем.

У звязку з припиненням сімейних відносин та розірванням шлюбу Відповідач покинула місце проживання (с.Бужанка) та з того часу сторони проживають в різних місцях.

Діти тривалий час перебували на повному утриманні та вихованні діда та баби.

Позивачі звернулися з заявою до Лисянської районної державної адміністрації, рішенням даної комісії ради було встановлено а саме:

Батьку дітей було встановлено наступний спосіб спілкування з дітьми: кожного другого та четвертого тижня місяця в період часу з 15:00 години пятниці по 20:00 годину неділі без присутності матері дітей та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Бабі наступний порядок участі у вихованні онуків: третю та четверту неділю місяця з пятниці 15год. 00 хв. до неділі 20год.00 хв., починаючи з 01.06.2015 року.

Але, навіть таке рішення органу опіки та піклування відповідачем не виконувалось і не виконується на даний час. Протягом всього періоду відповідач продовжує чинити перешкоди у реалізації позивачами свого права на участь у вихованні дітей.

Така ситуація вкрай важко та негативно впливає на розвиток дітей, їх характер,поведінку тощо, а тому допускати виникненню таких ситуацій є неприпустимим.

Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

У відповідності до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. 1-3 ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною пятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дітям спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з доньками.

Згідно із ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї».

При винесенні рішення , суд керується ст.13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, щодо визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та спосіб участі у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши наступний порядок а саме:

- встановити кожного другого та четвертого тижня місяця в період часу з 15.00 години пятниці по 20.00 годину неділі без присутності матері дітей та з урахуванням обставин, які можуть виникнути;

Встановити ОСОБА_2 (бабі) дні та часи побачення з її малолітніми онуками: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме:

- кожну третю та четверту неділю місяця з п"ятниці 15.00 години до неділі 20.00 години.

Попередити батьків про недопустимість зловживання батьківськими правами і недопущення порушень прав дитини визначених в:

- Декларації прав дитини (1959);

- Конвенції ООН про права дитини (1989);

- Всесвітній декларація про забезпечення виживання, захисту і розвитку дітей (1990), щодо права дитини зростати під опікою і доглядом її батьків в атмосфері приязні, моральної і матеріальної безпеки.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 13, 19, 76, 82, 133, 141, 258-259 ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 157, 159 СК України, ст.15 Закону України "Про охорону дитинства", суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки і піклування Лисянської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, онуками та встановлення способу їх виховання - задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 (батькові) у спілкуванні та спосіб участі у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановивши наступний порядок а саме:

- встановити кожного другого та четвертого тижня місяця в період часу з 15.00 години пятниці по 20.00 годину неділі без присутності матері дітей та з урахуванням обставин, які можуть виникнути;

Встановити ОСОБА_2 (бабі) дні та часи побачення з її малолітніми онуками: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме:

- кожну третю та четверту неділю місяця з п"ятниці 15.00 години до неділі 20.00 години.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21 жовтня 2018 року.

Суддя Г.М. Яценко