АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа № 686/1972/17
Провадження № 22-ц/792/145/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати у цивільних справах

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

секретар судового засідання Задвірний В.І.,

з участю сторін та представника апелянта,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи підприємця ОСОБА_5 про встановлення факту перебування в трудових відносинах, стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року (суддя Карплюк О.І.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В січні 2017 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з позовом доФОП ОСОБА_5, вказував, що з 01.04.2016 року по 30.06.2016 року він працював у відповідача на посаді штукатура на обєкті будівництва багатоквартирний житловий будинок за адресою: м. Хмельницький, вул. С.Бандери, 40/2А. При цьому відповідач не оформив належно їх трудові відносини, трудовий договір не укладав, не подав до органів фіскальної служби повідомлення про початок його роботи у нього. Факт його роботи у відповідача підтверджується повідомленням Управління держпраці у Хмельницькій області від 15.12.2016 року №7393/16 та показаннями свідків. Роботодавець заробітну плату не виплачував, обіцяючи розрахуватися згодом, тому позивач звільнився. Згідно повідомлення Головного управління статистики у Хмельницькій області від 20.01.2017 року №14.2-12/72 середня заробітна плата штатного працівника за видом економічної діяльності «Будівництво» у Хмельницькій області в січні-червні 2016 року становила 2782,52 грн. Тому вважав, що відповідно до ч.6 ст. 235 КЗпП України з відповідача на його користь підлягає стягненню заробіток 8347,56 грн. за період роботи з 01.04.2016 року по 30.06.2016 року. Оскільки він звільнився у звязку з невиплатою зарплати, тому відповідно до ст.44 КЗпП України має право на отримання вихідної допомоги при звільненні в розмірі тримісячного середнього заробітку 8347,56 грн.

Протиправною поведінкою відповідача йому завдано моральну шкоду, грошове відшкодування якої оцінював у 4 000 грн.

Тому просив встановити факт перебування в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5 з 01.04.2016 року по 30.06.2016 року, стягнути заборгованість по заробітній платі та вихідної допомоги в сумі по 8347, 56 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду в сумі 4000 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає рішення суду необґрунтованим, незаконним, просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позов. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального права. На думку апелянта, той факт, що він працював у відповідача без належного оформлення трудових відносин, встановлено перевірками, проведеними Державною податковою інспекцією у м. Хмельницькому та Управлінням держпраці у Хмельницькій області. На ці правовідносини поширюється норма ч.6 ст. 235 КЗпП України, яку суд помилково не застосував. Вважає хибним висновок суду на те, що довідка Управління держпраці в Хмельницькій області від 15.12.2016 року №7393/16 документально не підтверджена, оскільки в матеріалах справи є акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №22-01/2180, в якому також зазначено, що він працював у ФОП ОСОБА_5 без належного оформлення трудових відносин з 01.04.2016 року по 30.06.2016 року. ФОП ОСОБА_5 не оскаржував рішення, прийнятого за результатами цієї перевірки.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Відповідач просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності заявлених вимог.

Так, відповідно до частин 1, 3 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом ч.6 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та встановлений період роботи.

Згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стверджуючи про перебування у фактичних трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5 без належного оформлення цих відносин з 01.04.2016 року по 30.06.2016 року, позивач посилався на повідомлення Управління держпраці у Хмельницькій області від 15.12.2016 року № 7393/16 та відповідний акт перевірки.

Встановлено, що за даними акта перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування Управління держпраці у Хмельницькій області №22-01/2180 від 07.12.2016 року, ОСОБА_4 працював у ФОП ОСОБА_5 без належного оформлення трудових відносин з 01.04.2016 року по 30.06.2016 року. Ці обставини встановлені на підставі пояснень ОСОБА_4, а також інших осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_4, наведеними в акті, робота ним виконувалася неофіційно, запис в трудову книжку не зроблено, зарплата нараховувалася від розміру виконаних робіт, за виконані роботи він отримав від ФОП ОСОБА_5 кошти в сумі 3000 грн. та 1000 грн., не виплаченими залишаються кошти в сумі 6500 грн.

За повідомленням Управління держпраці у Хмельницькій області від 02.04.2018 року матеріали цієї перевірки направлено до Управління захисту економіки Нацполіції України за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172 КК України. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ФОП ОСОБА_5 за ст. 41 КУпАП на підставі цих матеріалів не складався.

Головне управління ДФС у Хмельницькій області повідомило про те, що протоколи про адміністративні правопорушення в галузі підприємницької діяльності щодо ФОП ОСОБА_5 не складалися.

В засіданні апеляційного суду позивач підтвердив пояснення, надані під час перевірки Управління держпраці у Хмельницькій області, зазначивши, що він домовлявся з відповідачем про оштукатурювання стін багатоквартирного житлового будинку за адресою: м. Хмельницький, вул. С.Бандери, 40/2Апоповерхово та оплату виконаної роботи, виходячи з 20 грн./кв.м. При цьому вказував, що відповідач не встановлював вимог щодо його підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку, час початку та закінчення роботи визначався ним самостійно.

Доводи апеляційної скарги про достатність доказів на підтвердження факту перебування в трудових відносинах, є безпідставними.

Так, трудові правовідносини характеризуються певними особливостями, які дозволяють відрізнити їх від схожих правовідносин, пов'язаних з працею, але регульованих нормами цивільного права. Це, перш за все, включення працівника до складу трудового колективу конкретного підприємства, установи, організації, де його діяльність, пов'язана з виконанням певних трудових функцій, регламентується вимогами внутрішнього трудового розпорядку, встановленого на даному підприємстві, в установі, організації. Під час укладання трудового договору працівник зобов'язується виконувати обов'язки, що входять до його трудової функції, особисто своєю працею. Трудові правовідносини характеризуються сталістю, регламентованістю та наявністю певних соціальних гарантій для працівника.

Колегія суддів констатує, що акт перевірки Управління держпраці у Хмельницькій області, повідомлення Головного управління ДФС у Хмельницькій області про виявлені порушення за відсутності вироку суду, яким було б встановлено вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172 КК України чи постанови про притягнення його до відповідальності за ст. 41 КУпАП, не є достатніми та допустимими доказами на підтвердження наявності трудових відносин між сторонами.

Позивач також не надав інших достатніх та допустимих доказів на підтвердження допущення його до роботи (до прикладу, копії заяв про прийняття на роботу, проходження медичного огляду, про ознайомлення з будь-якими правилами у субєкта підприємницької діяльності, проходження інструктажів тощо); про виконання вимог внутрішнього трудового розпорядку (журнал виходу на роботу тощо), виконання трудової функції, виплату «заробітної плати» тощо.

Посилання апелянта на те, що ФОП ОСОБА_5 не оскаржував рішення, прийняте за результатами перевірки Управління держпраці є безпідставними, оскільки, як встановлено апеляційним судом, жодні рішення за результатами цієї перевірки не приймалися.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судове рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

У звязку з цим відстрочений судовий збір в сумі 1408 грн. за подачу апеляційної скарги підлягає стягненнюз ОСОБА_4 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1408 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 19 квітня 2018 року.

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

Головуюча у першій інстанції: ОСОБА_9 Провадження № 22-ц/792/145/18

Доповідач: Грох Л.М. Категорія:53