Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1711/18
Провадження № 2/433/708/18
12.11.2018 рокуТроїцький районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Суського О.І.,
при секретарі Яковлєвій В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про надання дозволу на багаторазовий в'їзд та виїзд в район проведення антитерористичної операції на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької областей дитині, яка не досягла 16-ти річного віку, без згоди батька, -
До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з відповідачем мають спільну дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина знаходиться на утриманні позивача, остання зареєстрована за місцем проживання на території проведення ООС. На теперішній час виникла нагальна потреба у виїзді дитини через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької областей, однак це не можливо без згоди батька, оскільки дитина не досягла 16-річного віку, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з позовними вимогами про надання дозволу їй разом з дитиною на багаторазовий в'їзд та виїзд в район проведення ООС на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Луганської та Донецької областей.
Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, останній просив справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з'явився.
Дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 позивач та відповідач по справі є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська № 2-5171/11 від 09 березня 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з позивачем, яка зареєстрована у м. Луганську, тобто на тимчасово не підконтрольній українській владі території.
У відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
У відповідності до положень п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Крім того, згідно із пунктом 5.1.1 Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого Наказом №415ог від 12 червня 2015 року в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57.
Виходячи із встановлених фактів, саме позивач, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини і на самозахист своєї дитини.
З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо в'їзду/виїзду малолітньої чи неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Таким чином, оскільки позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на в'їзд/виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд неповнолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України, а тільки встановлено особливий порядок перетинання лінії зіткнення, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.
На підставі викладеного та ст. 141, ч. 2 ст. 150 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постанови КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», керуючись ст. ст. 4,10,12,206,263-265 ЦПК, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд та в`їзд через лінію розмежування у зоні проведення ООС у межах Донецької та Луганської областей неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди (дозволу) батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, терміном на один рік з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, або її офіційному представникові, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу через лінію розмежування у зоні проведення ООС у межах Донецької та Луганської областей неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди (дозволу) батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, терміном на один рік з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя О.І.Суський