Справа № 589/3/17-ц
Провадження № 2/589/55/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2018 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Литвинко Т.В.

за участю секретаря судового засідання Афанасенко Т.Л.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом Казенного підприємства «Шосткинський казений завод «Імпульс» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання жилих будинків та прибудинкової території,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року до суду надійшов позов КП «ШКЗ Імпульс», в якому підприємство просить стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за надання послуг з утримання жилих будинків та прибудинкової території у сумі 3559 грн. 55 коп за період з 01.10.2011 року по 01.09.2016 року та судовий збір в розмірі 1378 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будинок № 41, що розташований по вул. Бабушкіна, знаходиться на обслуговуванні КП «ШКЗ Імпульс». Підприємство надає мешканцям будинку послуги з утримання будинку та прибудинкової території та інші комунальні послуги згідно з тарифами затвердженими рішеннями Шосткинського міськвиконкому. Вказаний будинок, в якому мешкають відповідачі, було передано на обслуговування позивачу згідно рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 96 від 17.04.2014 року. Позивачі мешкають в квартирі АДРЕСА_1. Разом з тим з 01.10.2011 року по 01.09.2016 року відповідачі не вносять плату за надані послуги з утримання жилих будинків та прибудинкової території.

На вказаний позов відповідачем ОСОБА_2 подано відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи свою позицію, зазначив, що між позивачем на відповідачами не укладено договору на надання житлово-комунальних послуг; позивачем не надано жодного доказу на підтвердження надання послуг з утримання будинку; вказані послуги не надаються або надаються неякісно. Також відповідач зазначає, що він за власний рахунок відремонтував покрівлю будинку, а тому вважає, що витрачені кошти мали б бути зараховані до заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову. Окрім цього, відповідач просив застосувати позовну давність до вимог позову про стягнення заборгованості.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору купівлі-продажу від 29.03.2011 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2. Згідно довідки про реєстрацію та склад сім"ї, у вказаній квартирі також проживає дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Згідно рішень виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 165 від 27.05.2009 року, № 145 від 29.04.2011 року, № 211 від 29.08.2014 року, № 96 від 22.04.2014 року, № 113 від 06.05.2014 року КП «ШКЗ Імпульс» надає мешканцям будинку, в якому проживають відповідачі, послуги з утримання будинку та прибудинкової території згідно з затвердженими тарифами та переліком послуг.

З огляду на матеріали справи, позивач на підтвердження надання ним послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій надав достатні докази, якими є паспорти готовності до роботи в опалювальний сезон, договори про надання комплексу протиепідемічних заходів, платіжні доручення на виконані роботи та надані послуг, акти виконаних робіт, платіжні вимоги (а.с.96-110 т.1; а.с. 119-253 т. 1; а.с.6-42 т. 2).

Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 20, 32 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 162 ЖК України передбачено, що власник квартири зобов'язаний сплачувати комунальні послуги в повному обсязі у строки, встановлені договором або законом.

Проте, з розрахунку заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що власник житла з 01.10.2011 року по 01.09.2016 року оплату послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій не здійснював взагалі.

В зв'язку з зазначеним власник житла зобов'язаний сплатити позивачу 3559, 55 грн.

При цьому слід зазначити, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по оплаті наданих послуг солідарно і з члена сім"ї власника, яка з ним проживає, є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то саме власник відповідно до приписів ст. 322 ЦК України зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, та саме він є учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа (ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов'язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України).

Посилання відповідача на відсутність договірних відносин щодо надання житлово-комунальних послуг з позивачем суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі.

Так, згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обовязок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у звязку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13).

Крім того, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт ухилення позивача від укладення з ним договору про надання житлово-комунальних послуг.

Не надано відповідачем доказів невиконання чи неналежного виконання підприємством обов'язків з надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення виконавцем умов договору, споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій, яку споживач може оскаржити в судовому порядку.

Проте, матеріали справи не містять передбачених вимогами закону актів-претензій споживача послуг. Зазначені обставини у їх сукупності дають підстави стверджувати, що споживач зобов'язаний здійснювати оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території. А за наявності ненадання таких послуг чи надання їх неналежної якості, фіксувати порушення актом-претензією, чого відповідачем жодного разу не було зроблено. Отже, факт надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачем не спростований.

Ті обставини, що відповідач власними силами проводив ремонт покрівлі будинку, в якому він проживає, що підтверджено як письмовими доказами так і поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, то дані обставини також жодним чином не підтверджується факт ненадання послуг чи неякісне надання послуг і не можуть бути підставою для перерахунку заборгованості, так як відповідні акти-претензії відповідачем не складались.

Під час розгляду справи відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, тому до спірних правовідносин слід застосувати позовну давність, передбачену ст. 257 ЦК України, тривалістю у три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, комунальне підприємство звернулося до суду з заявою при видачу судового наказу 12.05.2016 року, а отже з відповідача слід стягнути заборгованість, яка виникла не пізніше ніж за три роки до цієї дати, а саме за період з 12.05.2013 року по 01.09.2016 року.

З огляду на зазначене позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. 4,5,10, 263, 264, 265 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов Казенного підприємства «Шосткинський казенний завод «Імпульс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Казенного підприємства «Шосткинський казений завод «Імпульс» (вул. Куйбишева, 41, м. Шостка, Сумська область, р/р №3706 у відділені в м. Шостка філії ПАТ «Укресімбанк» в м. Суми МФО 322313) суму заборгованості за надані послуги з утримання жилих будинків та прибудинкової території в розмірі 2486 грн 24 коп та суму сплаченого при подачі позову судового збору у відсотковому співвідношенні задоволених позовних вимог в розмірі 962 грн 49 коп, загалом визначивши до стягнення 3448 грн 73 коп.

В іншій частині відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області.

Повний текст рішення складено 10.11.2018 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_7