Справа № 344/1690/18
Провадження № 2/344/2293/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

30 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Івано-Франківський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Івано-Франківський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивувала тим, що після смерті чоловіка ОСОБА_4 успадкувала за заповітом 9/10 часток квартири АДРЕСА_1, а їх донька ОСОБА_5 успадкувала 1/10 обов'язкову частку даної квартири. 19.06.2017 року позивачка подарувла 9/10 часток вказаної квартири доньці ОСОБА_5, внаслідок чого остання стала одноосібним власником даної квартири. Однак, право власності малолітньої доньки позивачки, законним представником якої є позивачка, порушується відповідачем ОСОБА_3, який є сином покійного чоловіка позивачки від попереднього шлюбу та був зареєстрований в даній квартирі 10.09.2013 року за згодою чоловіка оскільки йому потрібне було зареєстроване місце проживання для отримання закордонного паспорта, щоб виїхати за кордон на роботу. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за вказаною адресою, однак ніколи там не проживав. Жодних особистих речей відповідача в квартирі немає, витрати на утримання квартири не несе. Просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої вимоги заявленого позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі. Не заперечила щодо винесення заочного рішення (а.с. 43).

Відповідач ОСОБА_3, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Івано-Франківського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.49, 54).

З урахуванням думки позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 21.12.2006 року батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.12.2016 року, виданого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Дмитрук С.Д., зареєстровано в реєстрі за №6-545, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №74926741 від 06.12.2016 року, ОСОБА_1 На праві спільної часткової власності належить 9/10 часток квартири АДРЕСА_1 (а.с. 12, 14).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.12.2016 року, виданого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Дмитрук С.Д., зареєстровано в реєстрі за №6-552, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_2 від 06.12.2016 року, ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить 1/10 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 15, 17).

Як вбачається з Договору дарування 9/10 часток квартири від 19.06.2017 року, посвідченого приатним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №2145, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності НОМЕР_2 від 06.12.2016 року, ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить 9/10 частки квартири АДРЕСА_1 (а.с. 18, 19).

Згідно копії довідки №02-02/388 КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" від 24.01.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3 (а.с. 20).

Відповідно до заяви №02-02/00051 КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" від 14.05.2018 року, засвідченої директором КП "Муніципальна інвестиційна управляюча компанія" ОСОБА_8, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стверджують, що гр.ОСОБА_3 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 53).

Частиною 1 ст. 242 ЦК України встановлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Оскільки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є малолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 21.12.2006 року, тому її законним представником є матір - ОСОБА_1.

Позивачка ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5, вказує, що реєстрація громадянина ОСОБА_3 у кавртирі, власником якої є її малолітня донька, який насправді там не проживає, перешкоджає здійсненню нею права на вільне користування і розпоряджання майном.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що реєстрація ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1, яка належить малолітній ОСОБА_5, в інтересах якої діє її матір ОСОБА_1, створює перешкоди у здійсненні нею права власності вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому його слід поновити.

Оскільки, відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, понад строки встановлені законодавством, не несе витрати по її утриманню, а тому слід визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст.ст. 242, 317, 391 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 77-80 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Івано-Франківський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 - задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 07.06.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.