АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/567/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Льон О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі:

суддів Бондаренка С. І., Вініченка Б.Б., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Льон О.М., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 травня 2013 року у відділі РАЦС по місту Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції Черкаської області між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №39 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_3. Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сумісним подружнім життям сторони прожили до лютого 2016 року і рішенням суду від 26 травня 2017 року у справі № 697/883/17 від 262017 року шлюб розірвано.

В період шлюбу, а саме 7 грудня 2013 року за спільні кошти подружжя, які були отримані як подарунок на весілля, відповідачем за згодою позивача було придбано житловий будинок загальною площею 40,7 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1, за 2693 гривень, та присадибну земельну ділянку розміром 0,2353 га, кадастровий номер НОМЕР_4, яка розташована у АДРЕСА_1, за 32444 гривень, а всього спільного сумісно нажитого майна на загальну суму 35137 гривень.

Згідно звіту про експертно-грошову оцінку станом на 2017 рік ринкова вартість земельної ділянки №ТВ 170410/001 складає 39985 гривень, згідно звіту про експертно-грошову оцінку житлового будинку №DF170323-001 ринкова вартість будинку складає 31188 гривень. Таким чином, загальна вартість спільного сумісно нажитого майна, що було придбано під час шлюбу в грошовому еквіваленті становить 71173 гривень.

За взаємною домовленістю між сторонами, право власності на даний будинок та земельну ділянку оформлено та зареєстровано на ім'я відповідача. Даним майном позивач не користується.

На підставі наведеного позивач просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя та поділити майно, набуте за час шлюбу з відповідачем шляхом припинення права власності ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2, визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку або присудити позивачу грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок в сумі 15594 гривні. Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки розміром 0,2353 га., з кадастровим номером НОМЕР_4, яка розташована в АДРЕСА_1, визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину вказаної земельної ділянки або присудити позивачу грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, в сумі 19992 гривень 50 копійок.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2018 року позов задоволено.

Визнано житловий будинок АДРЕСА_3 земельну ділянку площею 0,2353 га, з кадастровим номером НОМЕР_4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована у АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Проведено поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3:

- визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої в АДРЕСА_4, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

- визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого в АДРЕСА_5, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

- визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої в АДРЕСА_4, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2353 га, з кадастровим номером НОМЕР_4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована у АДРЕСА_1;

- визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого в АДРЕСА_5, право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2353 га, з кадастровим номером НОМЕР_4, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована у АДРЕСА_1.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові. Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано жодних допустимих та належних доказів наявності у подружжя спільних коштів та придбання спірного майна за спільні кошти.

У відзиві на подану апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 заперечив проти її задоволення, вважає, що суд дав належну оцінку доказам у справі, а тому ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своїх доводів придбання спірного житлового будинку та земельної ділянки на свої особисті кошти.

Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14 травня 2013 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб. (а.с.7)

В шлюбі в сторін народилась дочка , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6)

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року укладений шлюб розірваний. (а.с.39)

Під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 відповідачем придбано житловий будинок, загальною площею 40,7 кв.м та земельну ділянку розміром 0,2353 га., кадастровий номер НОМЕР_4, які розташовані в АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27 грудня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В., зареєстрованого в реєстрі за №1715 (а.с.9-11) та договором купівлі-продажу житлового будинку від 27 грудня 2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Канівського районного нотаріального округу Стеблиною Є.В., зареєстрованого в реєстрі за №1717 (а.с.13-15).

За загальним правилом встановленим в статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Згідно наданих Пленумом Верховного Суду України роз'яснень у пункті 23 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Виходячи зі змісту наведених норм матеріального права слідує висновок про те, що майно перебуває у спільній сумісній власності подружжя, доки іншим із подружжя не доведено протилежне, а саме: факт існування його особистої приватної власності на майно.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідач заперечуючи , що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, зазначає, що дане майно придбане на кошти, надані йому в борг його батьком ОСОБА_8, про що складено відповідну боргову розписку. В свою чергу останній мав грошові кошти від продажу міні-трактора в кінці 2013 року.

Проте, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що отримані у борг від ОСОБА_8, який є його батьком, кошти були витрачені саме на придбання будинку та земельної ділянки, тобто, що спірне майно придбано за його особисті кошти. Сам по собі факт отримання коштів в борг не змінює правовий режим майна, набутого у шлюбі.

Не надано також і належні та допустимі докази продажу трактора, а відсутність такого майна підтверджується листом Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області, згідно якого в Єдиному реєстрі машин протягом 2013 року та по цей час, станом на 14 грудня 2017 року за ОСОБА_8 сільськогосподарська техніка не зареєстрована.(а.с.107)

Показам свідків на які посилається апелянт, суд першої інстанції дав належну оцінку, яка не спростована відповідачем.

За таких обставин, відповідачем не доведено, що спірне майно набуто за рахунок коштів, що належали йому особисто, а відтак таке майно є спільною сумісною власністю подружжя яке підлягає поділу.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3. ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлений 12 квітня 2018 року.

Судді