Ухвала

04 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 752/9880/15-ц

провадження № 61-12099св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2017 року у складі суддів: Ратнікової В. М., Левенця Б. Б., Борисової О. В.,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 03 грудня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 44.05-10-1102/Астр, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу кредит у сумі 86 580,00 грн. Цього ж дня між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 44.02-1458/А, відповідно до умов якого вона поручається перед ПАТ «Укрсоцбанк» за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

ОСОБА_4, не повертаючи кредит (чергову частину) та не сплачуючи проценти за кредитним договором, порушує вимоги статті 1054 ЦК України, щодо обов'язку позичальника повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 22 січня 2015 року загальна сума заборгованості ОСОБА_4 перед позивачем становить 15 846,57 грн.

У зв'язку з цим ПАТ «Укрсоцбанк» просило стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 44.05-10-1102/Астр у розмірі 15 846,57 грн та судові витрати.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 03 грудня 2007 року № 44.05-10-1102/Астр у розмірі 15 846,57 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» відшкодування витрат із сплати судового збору в сумі 243,60 грн.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_7, про скасування заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2017 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_7, задоволено частково. Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 846,57 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 5 678,00 грн; заборгованість по відсотках - 5 696,90 грн; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 1 229,29 грн; пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 962,10 грн; інфляційні нарахування на суму боргу - 2 280,29 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» відшкодування витрат із сплати судового збору у сумі 243,60 грн.

У задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2017 року виправлено описку у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2017 року та зазначено правильний код ЄДРПОУ позивача ПАТ «Укрсоцбанк», а саме: «замість «09322018» вірним вважати «00039019».

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2017 року у частині задоволення позовних вимог про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 846,57 грн, судового збору у розмірі 243,60 грн, та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі виконавчого листа від 28 грудня 2009 року № 4714 арештовано, вилучено та реалізовано заставне майно - автомобіль, який належав йому на праві власності, тому кредитний договір є припиненим. Останній платіж за кредитним договором ним був здійснений у 2009 році, на час подання позову минуло більше трьох років, а отже, минули строки позовної давності, тому суд має відмовити у позові. Участі у розгляді справи у суді першої інстанції він не брав, оскільки не був повідомлений про її розгляд, не отримував судових повісток, а отже не міг заявити про застосування строків позовної давності. Заяву про застосування строку позовної давності подав разом із заявою про перегляд заочного рішення та згодом про це вказав у апеляційні скарзі. Проте суди попередніх інстанцій на ці факти та доводи уваги не звернули та не визнали договір кредиту припиненим.

18 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в зазначеній справі.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

02 березня 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2018 року справу № 752/9880/15-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Апеляційний суд, при вирішенні питання про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості, виходив з того, що рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження, за правилом статті 303 ЦПК України здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості такого рішення, заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

При цьому суд апеляційної інстанції послався на аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-2307цс15.

Під час розгляду справи у подібних правовідносинах ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року справу № 200/11343/14-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_8 на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що колегія суддів Верховного Суду вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (щодо забезпечення права відповідача при апеляційному розгляді подати заяву про застосування строків позовної давності у випадку заочного розгляду його справи у його відсутність без належного повідомлення про час і місце розгляду справи), викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови від 18 березня 2015 року у справі № 6-25цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-780цс15, від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17).

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа № 200/11343/14-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банка «Надра» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає

Головуючий Судді В. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв В. В. Пророк С. П. Штелик