Справа № 211/5354/17
Провадження № 2/211/514/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 квітня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,

представника позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про розірвання договору, стягнення майнової та моральної шкоди

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, зазначивши, що 24 квітня 2017 року між ним як замовником та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 як дилером і фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 як виконавцем було укладено договір про надання інформаційно-консультативних послуг. Згідно з текстом договору, замовник доручив, а дилер та виконавець взяли на себе зобов'язання з консультування та надання інформації з працевлаштування за кордоном згідно з трудовим законодавством відповідних країн. На дату підписання договору 24 квітня 2017 року за накладною без номера за підписом скріпленим печаткою ФОП ОСОБА_2 він особисто передав кошти в розмірі 9905,00 гривень. Однак відповідачі не виконали належним чином умов договору, тому 04 серпня 2017 року у зв'язку з невиконанням умов договору на ім'я дилера ОСОБА_2 була подана письмова заява з вимогою про повернення сплаченої ним суми грошових коштів, та відповідачі на це не відреагували. Тому оскільки в добровільному порядку відповідачі не бажають виконати взяті на себе зобов'язання відповідно до договору № 03/1661/17 від 24.04.2017 р., він просить розірвати договір №03/1661/17 про надання інформаційно-консультативних послуг від 24 квітня 2017 року, укладений між ним та відповідачами, стягнувши з них солідарно на свою користь майнову шкоду в розмірі 9905,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., завдану йому відповідачами внаслідок невиконання ними взятих на себе зобов'язань згідно зазначеного договору.

Ухвалою суду від 18 грудня 2017 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 вимоги позову підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, наполягав на його задоволенні. У відповіді на відзив зазначено, що посилання відповідача на наявність акту приймання-передачі наданих інформаційно-консультативних послуг абсолютно безпідставне, оскільки в п. 1.3 вказаного Акту йде мова нібито про підтвердження того факту, що підписанням вказаного Акту сторони підтверджують факт належного надання послуг виконавцем відповідно до положень договору. Виконавцем по спірному договору зазначено відповідача ОСОБА_5 і тільки, відповідач ОСОБА_2 яка зазначена у вказаному договорі як дилер, в тексті акту взагалі не згадується.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3, позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позов. В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що згідно тексту позовної заяви чітко не визначено, яку саме з послуг договору замовник не отримав, до того ж в позовній заяві зазначено, що згідно п. 7.20 договору зобов'язання зі сторони дилера вважаються виконаними після підписання акту виконаних робіт між виконавцем та замовником. 24 квітня 2017 року між сторонами в тому числі і позивачем, особисто підписано акт приймання-передачі наданих інформаційно-консультативних послуг, що підтверджує факт виконання дилером за вказаним договором, відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов'язань. Крім того, у позові позивач просить стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 5000 грн. при цьому вказаний розрахунок необґрунтований та враховуючи факт виконання умов договору, безпідставний, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, відзив на позов не надав.

Вислухавши доводи представника позивача та заперечення відповідача ОСОБА_2, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Як встановлено судом, 24 квітня 2017 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 як виконавцем, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 як дилером та ОСОБА_4 як замовником, було укладено договір № 03/66/17 про надання інформаційно-консультативних послуг (а.с. 10-12 - копія договору).

Пунктом 1.1. договору сторони погодили, що замовник доручає, а дилер та виконавець беруть на себе обов'язки з консультування та надання інформації з працевлаштування за кордоном, згідно з трудовим законодавством відповідних країн.

Перелік інформаційно-консультативних послуг, що надаються в межах цього договору, зазначено в пункті 1.2. договору.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Загальні умови укладення, виконання та розірвання договору регулюється главою 63 Цивільного кодексу України.

Так, згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (стаття 902 ЦК України).

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Вартість наданих дилером інформаційно-консультативних послуг за спірним договором, погоджена сторонами в пункті 5.1. договору та становить - 9905,00 грн.

Позивачем на виконання зазначеного сплачено ФОП ОСОБА_2 за надану консультацію по працевлаштуванню суму в розмірі 9905,00 грн., що підтверджується накладною № б/н від 24.04.2017 р. та не заперечується відповідачем ОСОБА_2 (а.с.14 - копія накладної).

Відповідно до частини 1 статті 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 907 ЦК України встановлено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Так, відповідно до пункту 7.2 договору № 03/66/17 про надання інформаційно-консультативних послуг, зобов'язання по договору зі сторони виконавця рахуються виконаними (за винятком пункту 7.3) в момент передачі документів для працевлаштування від роботодавця замовнику, підписується акт виконаних робіт.

Згідно п. 7.20 договору, зобов'язання по договору зі сторони дилера рахуються виконаними в момент передачі після підписання акту виконаних робіт між виконавцем та замовником.

Суду в якості доказів на обґрунтування заперечень надано копію акту приймання-передачі наданих інформаційно-консультативних послуг від 24 квітня 2017 року (а.с. 27-28), підписаного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 як виконавцем, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 як дилером та ОСОБА_4 як замовником, відповідно до якого виконавець передав, а замовник прийняв наступні послуги: інформаційно-консультативні послуги по працевлаштуванню за кордон.

Підписанням цього акту сторони підтвердили факт належного надання послуг виконавцем відповідно до умов договору та замовник не має жодних претензій до виконавця стосовно якості та обсягу наданих послуг, вказаних в п. 1.1. цього акту.

Факт підписання вказаного акту позивачем не заперечується.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Заперечення представника позивача щодо відсутності виконавця при складенні акту та його підписанні суд не приймає до уваги, оскільки дана обставина нічим не підтверджена. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 навпаки заявила про те, що при підписанні як договору так і акту приймання-передачі були присутні всі сторони договору, що представником позивача не було спростовано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 901-907 ЦК України, ст.ст.10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 квітня 2018 р.

Суддя Д.М.Ніколенко