БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1030/18, cправа № 361/7891/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» грудня 2018 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Телепи Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, третя особа: ОСОБА_4, про набуття права власності на майно у порядку набувальної давності,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом, в якому з урахуванням заяви про виправлення описки у позовних вимогах просила визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на 1/2 частку у спільній власності на земельну ділянку, площею 0,5534 га, кадастровий номер НОМЕР_1, у межах згідно з планом, що розташована на території Пухівської сільської ради Броварського району Київської області призначену для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого виконкомом Пухівської сільської ради 21 травня 1998 року, серія НОМЕР_2, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_5.

В обґрунтування вимог зазначається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивача, ОСОБА_5 07 листопада 2003 року ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги за законом отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у тому числі й на ? частину спірної земельної ділянки, площею 0,5534 га. На підставі вказаного свідоцтва позивач 17 червня 2008 року отримала державний акт про право власності на земельну ділянку з присвоєнням кадастрового номеру: НОМЕР_1. Інший спадкоємець за законом, який прийняв спадщину, ОСОБА_4, впродовж 16 років спадкові права не оформляє, свідоцтво про право на спадщину на ? частину земельної ділянки не отримує. Оскільки позивач тривалий час відкрито володіє земельною ділянкою, користується нею, вживає заходів щодо збереження майна та відноситься до нього як до свого, тому наявні законні підстави для визнання за нею права власності за набувальною давністю.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася. Її представник ОСОБА_6 надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якій також вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач Пухівська сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання свого представника не направила, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені.

Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у визначеному цивільним процесуальним законодавством порядку. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2018 року доручено компетентному суду Російської Федерації вручити третій особі копії матеріалів справи. Відповідно до протоколу судового засідання Ішимбайського міського суду Республіки Башкортостан Російської Федерації по виконанню міжнародного доручення від 19 липня

2018 року ОСОБА_4 не заперечує проти задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю, дану справу просить слухати у його відсутність.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим 02 травня 2001 року, Пухівською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис № 24.

Із матеріалів дослідженої судом копії спадкової справи № 579 до майна померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 вбачається, що 27 серпня 2001 року із заявою про прийняття спадщини померлого звернувся спадкоємець першої черги за законом син померлого

- ОСОБА_4 12 жовтня 2001 року заяву про прийняття спадщини померлого чоловіка подала ОСОБА_2 - позивач у справі. 07 листопада 2003 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається із 1/2 частки земельної ділянки площею 0,837 га, розташованої на території села Пухівка, Броварського району, Київської області, що знаходиться у віданні Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, наданої для обслуговування житлового будинку - 0,229 га, ведення особистого підсобного господарства - 0,608 га, що належала померлому ОСОБА_5 на підставі державного акту на праві приватної власності на землю, виданого громадянину України виконкомом Пухівської сільської Ради 21 травня 1998 року, серія НОМЕР_4, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № НОМЕР_5. За отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом інший спадкоємець за законом ОСОБА_4 станом на день розгляду справи не звертався.

17 червня 2008 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,5534 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний державний акт підтверджує право спільної власності ОСОБА_2 на ? частку вказаної земельної ділянки.

21 серпня 2012 року ОСОБА_4 видав довіреність, посвідчену нотаріусом міста Ішимбай Республіки Башкортостан ОСОБА_7, зареєстровану у реєстрі № 4-1455, якою уповноважив ОСОБА_2 вести спадкові права з правом отримання свідоцтва про право на спадщину до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

З протоколу судового засідання Ішимбайського міського суду Республіки Башкортостан Російської Федерації по виконанню міжнародного доручення від 19 липня 2018 року встановлено, що ОСОБА_4 не претендує на спірну земельну ділянку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 жовтня 2017 року, що набрало законної сили, за ОСОБА_2 у порядку набувальної давності визнано право власності на ? частку у спільній власності на земельну ділянку, площею 0,0554 га, кадастровий номер НОМЕР_6, у межах згідно із планом, що розташована у селі Пухівка Броварського району Київської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого громадянину України виконкомом Пухівської сільської ради 21 травня 1998 року, серія НОМЕР_4, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_5.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Таким чином, на підставі статті 344 ЦК України право власності за набувальною давністю виникає у разі якщо володіння майном є добросовісним, тобто особа, яка володіє майно не знала і не могла знати про те, що володіє чужою річчю.

За змістом зазначеної правової норми набувальна давність поширюється на випадки фактичного незаконного володіння особою чужим майном, при цьому володілець не знав і не міг знати, що він володіє чужою річчю, тобто обставини, за яких виникло володіння чужою річчю не давали сумніву щодо правомірності набуття права володіння цим майном.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пунктах 9, 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку дії договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором.

Вирішуючи по суті даний спір, суд приходить до висновку, що він підлягає задоволенню. Так, при розгляді справи по суті встановлено, що померлому ОСОБА_5 на підставі державного акту про право приватної власності на землю належала земельна ділянка, площею 0,837 га, розташована на території села Пухівка, Броварського району, Київської області, що знаходиться у віданні Пухівської сільської ради Броварського району Київської області. Після його смерті позивач як спадкоємець за законом першої черги отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину вказаної земельної ділянки. Третя особа ОСОБА_4 спадщину прийняв, разом з тим, зволікає з виконанням обов'язку щодо оформлення своїх прав належним чином. Позивач понад 16 років добросовісно, відкрито й безперервно володіє та користується земельною ділянкою в цілому.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість даного позову та необхідність його задоволення.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 у порядку набувальної давності право власності на ? частку у спільній власності на земельну ділянку площею 0,5534 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого громадянину України виконкомом Пухівської сільської ради 21 травня 1998 року, серія НОМЕР_4, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № НОМЕР_5.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин