БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-н/356/10/18
Справа № 356/108/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року суддя Березанського міського суду Київської області Голік Г.К. розглянувши матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, боржник ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, боржник ОСОБА_1. Заява обґрунтована тим, що між ТОВ «Київоблгаз збут» та ОСОБА_1 укладено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам за адресою: АДРЕСА_1 м. Березань, фактом приєднання споживача ОСОБА_1 до умов Типового договору є споживання природного газу з 01.07.2015 по 13.06.2017 (дата відключення), акцепт фінансовий стан, що підтверджується показниками кількості спожитих кубів газу та щомісячним збільшенням показників лічильника, а також Актом про відключення об"єкту, в якому на дату припинення газопостачання зафіксовано показник лічильника, що значно більший від такого показника станом на 01.07.2015. Разом з тим, в порушення умов вказаного Договору, боржником не проведена оплата за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01.01.2017 по 13.06.2017 утворилась заборгованість в сумі 1989,43 грн. Відтак, просили видати судовий наказ про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» з боржника ОСОБА_1 заборгованості у вказаному розмірі, а також судовий збір в розмірі 176,20 грн., а суму надлишково сплаченого судового збору у розмірі 45,80 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» просили повернути заявнику.

Суд, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, прийшов до наступних висновків.

Згідно п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, а також у випадку, коли із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені в ст. 163 ЦПК України.

Так, пунктами 2, 3, 5 частини 2 статті 163 ЦПК України передбачено, що така заява повинна містити ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника, місце проживання або місцезнаходження представника заявника, якщо заяву подано ним, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Разом з тим, всупереч вказаним положенням законодавства, заявником при зверненні до суду в заяві не було зазначено ідентифікаційний код юридичної особи-заявника в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також місце проживання представника заявника ОСОБА_2, яким було подано заяву.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що в ч. 2 ст. 163 ЦПК України закріплені вимоги, безпосередньо встановлені до форми та змісту самої заяви про видачу судового наказу.

Відтак, наявність долучених до матеріалів справи документів та їх зміст не звільняє заявника від обовязку дотримання процесуальної форми заяви про видачу судового наказу.

У відповідності до положень п. 2, 4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 (далі - Правила постачання природного газу), постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі Договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов Договору, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

В той же час, для забезпечення приєднання до умов вказаного Договору постачальник в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання з персоніфікованими даними щодо споживача та його обєкта за встановленою формою. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обовязками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

Враховуючи вказане, посилання заявника на факт укладення між ТОВ «Київоблгаз збут» як газопостачальною організацією та ОСОБА_1, як побутовим споживачем Типового договору постачання природного газу судом розцінюються критично, так як Акт про відключення обєкту ( газових приладів) , на який як на акцепт публічного договору в порядку ст. 641-642 ЦК України посилається заявник, складено відносно споживача газу ОСОБА_1, не містить дати складання , та не містить зазначення по батькові споживача , що не дає можливості ідентифікувати особу, яка вказана в Акті та споживача по справі.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що вона подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, а додані до заяви про видачу судового наказу письмові документи не можуть підтвердити наведені в заяві доводи, відтак, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Щодо вимоги заявника про повернення суми надлишково сплаченого судового збору у розмірі 45,80 грн. суд зазначає, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 164 ЦПК України, які є спеціальними нормами, що регулюють питання сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Керуючись ст.ст. 160-165, 352-355 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, боржник ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» про повернення надлишково сплаченого судового збору відмовити.

Роз'яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим Кодексом, після усунення її недоліків.

Заявник має право звернутися в суд з тими самими вимогами у позовному провадженні.

У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст. 352, 354-355 ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Г. К. Голік