ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження №22-ц/891/129/2018 Доповідач Полікарпова О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складіколегіїсуддівсудовоїпалати з розглядуцивільних справ:

головуючогоПолікарпової О.М.
суддівВоронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
секретарПісоцька Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Майдан С.І. від 06 червня 2018 року усправі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» до ОСОБА_5 про стягненнязаборгованості за послугигазопостачання,

встановив:

У грудні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» (далі ТОВ «Херсонрегіонгаз»)звернулось до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що відповідно до заяви-приєднання від 15.04.2016 року ОСОБА_5. є споживачем послуг з постачання природного газу, особистий рахунок № НОМЕР_1, по адресу: АДРЕСА_1. Відповідач належним чином не здійснювала оплату наданих послуг, у зв'язку з чим унеї перед позивачем утворилась заборгованість станом на 28.03.2016 року на показники газового лічильника 37564 куб.м. в сумі 12321.34 грн., яку ТОВ«Херсонрегіонгаз» просить стягнути з відповідача.

Крім того, на підставі вимог ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов'язання просить стягнути з відповідача на свою користь три відсотки річних у розмірі 328.52 грн. та інфляційну складову на суму боргу у розмірі 1215.63 грн. та судовий збір в розмірі 1378 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 червня 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача Потапенко О.Д. подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні фактичних обставин справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що ОСОБА_5 з 30.08.2011 року зареєстрована по адресу: АДРЕСА_1та проживає там до теперішнього часу, що не заперечує й відповідач. Тобто відповідач є споживачем послуг з газопостачання, які надававТОВ «Херсонрегіонгаз», а тому зобов'язанасвоєчасно вносити оплату за надані їй послуги. Факт відсутності до квітня 2016 року між позивачем та відповідачем договору про надання послуг з газопостачання не може бути підставою для звільнення останньої від оплати, оскільки вона є споживачем таких послуг.

Також посилається на безпідставність висновку суду першої інстанції про недоведеність того факту, що ОСОБА_5 є споживачем послуг з газопостачання саме по адресу: АДРЕСА_1, оскільки після припинення 28.03.2016 рокугазопостачання за вказаним адресом відповідач звернулася до позивача з метою врегулювання правовідносин та 15.04.2016 рокунею було підписано заяву-приєднання до послуг з газопостачання, що свідчить про споживання абонентом цих послуг за наведеним адресом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 зазначає, що позивач звернувся до суду у зв'язку з порушенням відповідачем оплати послуг з газопостачання за період з липня 2015 року по 28.03.2016 року, посилаючись на заяву-приєднання від 15.04.2016 року, яка підписана нею, але даний документ не є належним та допустимим доказом, оскільки не стосується періоду часу, за який стягується заборгованість.

Докази, які долучає апелянт до апеляційної скарги не були предметом дослідження в суді першої інстанції, а тому вважає, що суд апеляційної інстанції не повинен їх оцінювати.

Справа переглядається в апеляційному порядку Херсонським апеляційним судом відповідно до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017р. №452/2017 та положень ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Херсонрегіонгаз» з грудня 2014 року надавав послуги з газопостачання по адресу: АДРЕСА_1 (а.с.3).

Відповідач не оплачувала надані позивачем послуги з газопостачання, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 28.03.2016 року на показники газового лічильника 37564 куб. м., яка становить 12321.34 грн.

У грудні 2016 року ТОВ «Херсонрегіонгаз» звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості у розмірі 12321.34 грн. за надання послуги з газопостачання з ОСОБА_5

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 жовтня 2016 року у прийнятті заяви ТОВ «Херсонрегіонгаз» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті послуг з газопостачання з відповідача відмовлено з тих підстав, що відсутні відомості щодо місця реєстрації відповідачаОСОБА_5.

Згідно актового запису про шлюб №59, складеного 23.03.2017 року Дніпровським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_5 присвоєно прізвище «ОСОБА_5».

Вказані докази дають підстави для висновку про те, що даних про реєстрацію ОСОБА_5 у Відділі реєстрації місця проживання фізичних осіб певний час не було у зв'язку зі зміною нею прізвища.

Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб підтверджена станом на грудень 2016 року реєстрація відповідача по вказаному вище адресу (а.с.16).

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_5 не заперечувала той факт, що вона у зазначений позивачем період проживала у будинку АДРЕСА_1, а відповідно, й користувалася послугами газопостачальної організації. Свої заперечення проти позову обґрунтовувала тим, що вона не була власницею будинку, а набула таке право шляхом спадкування після смерті ОСОБА_9лише 29.12.2016року.

У відповідності до п.2 розділу ІІІ "Правил постачання природного газу" затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, за договором постачання природного газу постачальник зобов'язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об'ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно повідомлення №003484 від 30.03.2016 року ТОВ «Херсонрегіонгаз» по адресу: АДРЕСА_1 припинено постачання природного газу з 28.03.2016 року(а.с.69).

З метою врегулювання правовідносин ОСОБА_5 було підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживача від 15.04.2016 року, зазначено будинок по адресу: АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на недостатність наданих позивачем доказів для встановлення факту, що відповідач є споживачем його послуг саме станом на 28.03.2016 року та проживає по адресу: АДРЕСА_1, оскільки відповідачне зареєстрована за вказаним адресом, а також між сторонами не укладений договір про постачання природного газу.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на встановлених обставинах справи, досліджених доказах та вимогах закону, з огляду на наступне.

Як встановлено ст.68 Житлового Кодексу УРСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст.64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, а саме дружина наймача, їх діти і батьки які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Отже між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання природного газу.

Виходячи із зазначеного, апеляційний суд вважає висновок суду про те, що відповідач не проживала по адресу: АДРЕСА_1 та позивачем ненадані докази щодо споживання його послуг ОСОБА_5 саме станом на 28.03.2016 року є не обґрунтованим.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Законуобов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13). Аналогічна правова позиція зазначена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №212/4917/15-ц від 05.04.2017 року.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, вказаних вимог закону та правових висновків Верховного Суду України не врахував, тому прийшов до помилкового висновку про те, що відсутність між сторонами договірних стосунків є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за фактично надані послуги і доводи апеляційної скарги про безпідставність такого висновку є обґрунтованими.

Колегія суддів не може також погодитись з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності розміру заборгованості відповідача належними доказами, а доводи апеляційної скарги про помилковість вказаного висновку вважає вірними, з огляду на наступне.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом

Згідно вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з наданого ТОВ «Херсонрегіонгаз» розрахунку заборгованості споживача ОСОБА_5, у ньому зазначено період, за який відповідачу обчислено заборгованість за послуги з газопостачання - з липня 2015 року по 28 березня 2016 року, зазначено тариф на послуги з надання природного газу -7.188грн за м. куб., суми сплачені споживачем, розмір заборгованості щомісячно та розмір загальної заборгованості по оплаті наданих послуг(а.с.3).

Вказаний розрахунок колегія суддів вважає належним та допустимим доказом, який не спростований відповідачем, а тому доводи апеляційної скарги про доведеність вимог позивача про наявність у відповідача заборгованості за надані послуги з газопостачання в розмірі 12321.34 грн. за період з липня 2015 року по 28 березня 2016 року є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за період прострочки виконання грошового зобов'язання по сплаті вартості отриманих послуг, так як факт невиконання відповідачем грошового зобов'язання є доведеним, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання по сплаті вартості наданих йому послуг з надання газопостачання, розмір заборгованості становить 12312.34 грн., а тому є передбачені ст. 625 ЦК України підстави для сплатити відповідачем суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 1215.63 грн., а також трьох процентів річних від простроченої суми - 328.52 грн(а.с.4,5).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника ТОВ «Херсонрегіонгаз» є обґрунтованими, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 червня 2018 року ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ТОВ «Херсонрегіонгаз» до ОСОБА_5, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з газопостачання, яка виникла станом на 28.03.2016 року на показники газового лічильника 37564 куб. м. та становить 12321.34 грн., та три відсотки річних у розмірі 328.52 грн. , інфляційні втрати у розмірі 1215.63 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст.76, 77,81, 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 червня 2018 року скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» до ОСОБА_5 про стягненнязаборгованості за послугигазопостачання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонрегіонгаз» (на розрахунковий рахунок № 8367 в Філії АТ «Укрексімбанк» МФО 322313 ) заборгованість за надані послуги газопостачання станом на показники газового лічильника 37564 куб.м. від 28.03.2016 року в сумі 12321,34 грн. та три відсотки річних у розмірі 328,52 грн., інфляційні втрати у розмірі 1215,63 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 11 грудня 2018 року

Головуючий О.М. Полікарпова

Судді Л.П. Воронцова

П.Я. Ігнатенко