Провадження №2-о/760/24/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Коваленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із даною заявою та просив встановити факт родинних відносин, між ним, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а саме: про те, що ОСОБА_4 доводиться йому рідним батьком.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його батько - ОСОБА_4.

Зазначено, що після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 в Солом'янському районі в м. Києві.

Заявник посилається на те, що інших спадкоємців крім заявника та його рідної сестри - ОСОБА_2 у ОСОБА_4 немає, з моменту смерті ніхт,о крім сестри заявника та самого заявника права на дану спадщину не заявляв. Після смерті ОСОБА_4 Першою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №1382/2016. Заявник звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому як сину померлого ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину. Заяву у нього було прийнято, однак, нотаріус попередила його, що не зможе видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, тому що факт родинних відносин між ним та його батьком не підтверджується документально. У зв'язку з цим нотаріус Панченко Л.Є. листом №10480/02-14 повідомила заявника про те, що для встановлення факту родинних відносин з померлим йому необхідно звернутись до суду для подальшого отримання спадщини. В листі нотаріус посилається на те, що в свідоцтві про народження заявника зазначено прізвище батька як «ОСОБА_4», а в свідоцтві про смерть прізвище батька зазначено «ОСОБА_4». Так склалось тому, що орган, який видав паспорт покійному батькові заявника допустив описку, а батько за життя з невідомих йому причин не виправив цієї описки.

Заявник стверджує, що немає жодних сумнівів, що його батько, який в свідоцтві про його народження зазначений як «ОСОБА_4», а в свідоцтві про смерть як «ОСОБА_4» - це одна й та сама особа. Не існує жодних документів, які б свідчили про протилежне.

Пояснено, що заявник, його покійний батько та його сестра (зацікавлена особа), як члени однієї сім'ї, приватизували в рівних частках спірну квартиру АДРЕСА_1 в Солом'янському районі в м. Києві відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.08.2006 Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації за номером 36476. На сьогодні заявник є власницею 1/3 частки вказаної квартири, а власником іншої 1/3 частки є його сестра (зацікавлена особа). Спору між ними стосовно спадкового майна немає. Вони утримують вказану квартиру, сплачують комунальні послуги.

Заявник вважає, що описка в паспорті батька і відповідне неправильне зазначення його прізвища в свідоцтві про смерть не має стати перепоною для отримання спадщини, оскільки в його батька не було інших дітей крім заявника та його сестри, а у них не було іншого батька крім померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, вважає, що вказаний факт підтверджується зокрема тим, що як члени однієї сім'ї вони отримали в порядку приватизації вказану вище квартиру в рівних частках. Свідоцтво про право власності на житло вказує, що заявник, його батько та сестра є дійсно членами однієї родини, тому, якби ОСОБА_4 не був батьком заявника та батьком сестри заявника, вони б не змогли приватизувати квартиру.

У зв'язку з вищезазначеними обставинами, заявник звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення факту родинних відносин.

Заявник в судове засідання 23.01.2018 не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі.

Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, врахувавши заяву заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1, батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_12, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.12.1973, ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася сестра заявника, ОСОБА_2, батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_12.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло виданого 02.08.2006 Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації за номером 36476 ОСОБА_4 та члени його сім'ї: ОСОБА_2 та ОСОБА_1, в рівних частках належить на праві приватної часткової квартира АДРЕСА_1 в Солом'янському районі в м. Києві.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3, у віці 65 років, помер ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 19 липня 2016 року, виданим відділом державної смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Серія НОМЕР_3.

З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті їхнього батька ОСОБА_4, у зв'язку з чим нотаріусом було заведено 02.12.2016 спадкову справу №1382/2016.

Як вбачається з листа Першої Київської державної нотаріальної контори №10480/02-14, заявника повідомлено про те, що в документах, що підтверджують факт родинних відносин з померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 є відмінності та розбіжності в прізвищах, а саме: прізвище померлого по свідоцтву про смерть «ОСОБА_4», а прізвище заявника згідно свідоцтва про народження та паспорту «ОСОБА_4».

Так, ОСОБА_1 звернувся до суду та просить встановити факт родинних відносин, між ним, та ОСОБА_4, а саме: про те, що ОСОБА_4 доводиться йому рідним батьком.

У заяві посилається на те, що після смерті останнього залишилось спадкове майно, і він є спадкоємцем, однак, не може оформити свої спадкові права, так як не може довести родинні стосунки, у зв'язку з опискою в паспорті покійного, ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чимишлія народився батько заявника - ОСОБА_4.

Згідно паспорту НОМЕР_5 прізвище батька заявника зазначено - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6, 07.07.1972 було укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_12.

Згідно актового запису про народження №2933 від 19.07.1979 батьками ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до форми №1 на ОСОБА_1, батьками останнього зазначено ОСОБА_12 та ОСОБА_4.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення », суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки, від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» ) .

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі " Бочаров проти України " ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення " поза розумним сумнівом ". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Таким чином, оцінивши усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими і підтверджені в судовому засіданні письмовими доказами, тому є всі підстави для задоволення заяви.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. ст. 76, 263-365, 315, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин про те, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Усатова І.А.