Провадження № 2-о/522/68/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.

за участю секретаря: Скибінської Є.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб: Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси, Головного управління ДФС в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник у серпні 2017 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із заявою, згідно якої просила встановити факт, що померлий 03 грудня 2016 року, ОСОБА_2 є рідним дідусем ОСОБА_3.

При цьому посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_2 відкрилая спадщина. Заповітом, посвідченим від 01 грудня 2015 року державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 та зареєстрованим в реєстрі за № 4-1787, зроблено розпорядження щодо заповідання заявнику усього майна, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося та взагалі все те, що на день смерті належить ОСОБА_5 по закону.

Однак, Свідоцтво про народження її батька, ОСОБА_6, що підтверджує родинність з його батьком - ОСОБА_2, не збереглися.

Заявник зазначила, що зверталася із заявою для вирішення вищезазначеного питання до відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, проте їй було відмовлено в задоволенні із тих підстав, що в заяві прізвище дитини Трофимов, а дошлюбне прізвище заявниці ОСОБА_5.

Таким чином, документально підтвердити факт наявності родинних відносин між нею та померлим ОСОБА_2 заявник не змогла, у з'вязку із чим була змушена звернутися до суду.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви, просив у її задоволенні відмовити.

Представник Головного управління ДФС в Одеській області в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати цивільну справу за її відсутності, щодо задоволення заяви не заперечувала.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 03 грудня 2016 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 472456 від 04 грудня 2016 року та про що зроблений актовий запис № 12243.

З витребуваної судом спадкової справи №141/2017 до майна померлого 03 грудня 2016 року ОСОБА_2 вбачається, що заявниця 27 квітня 2017 року звернулася до державного нотаріуса Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Спадкоємців передбачених ст. 1241 Цивільного кодексу України немає, померлий на день смерті в шлюбі не перебував.

З копії Заповіту від 01.12.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 4-1787, вбачається, що ОСОБА_2, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «все майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що на день моєї смерті буде належати мені по закону та на що я за законом буду мати право, заповідаю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник зазначила, що зверталася із заявою до відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо надання витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження батька ОСОБА_6.

Листом від 12.08.2017 року № 788/08.1-32, ОСОБА_1 територіальне управління юстиції в Одеській області повідомило, що видати витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження батька ОСОБА_6 (актовий запис про народження № 1692 від 28.06.1961, складений Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції) не є можливим, оскільки у заяві прізвище дитини Трофимов (у документах підтверджуючих родинні стосунки, а саме в свідоцтві про шлюб І-ЖД № 175511, виданого 31.08.2012 (актовий запис № 1387 від 31.08.2012 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Приморському районі Одеського міського управління юстиції) дошлюбне прізвище заявниці ОСОБА_5).

Як вбачається зі Свідоцтва про народження, виданого Відділом РАЦС Київського РВК м. Одеси від 26 квітня 1988 року серія ІV-ЖД № 422938, імя заявника викладене російською мовою, де зазначено прізвище - «Трофимова», прізвище її батька - «Трофимов», матері - «Трофимова».

Відповідно до копії паспорта батька заявника ОСОБА_6, виданого 31 вересня 1999 року Київським РВ УМВС України в Одеській області серія КК 328410, зазначено прізвище російською мовою - «Трофимов».

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Зміст статті 89 ЦПК України (в редакції від 03 жовтня 2017 року) визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За наданими суду матеріалами суд вбачає, що заявниця є онукою померлого ОСОБА_2, між тим прізвище заявниці в паспорті громадянина України (дошлюбне) прізвище записане як «Трофімова», а прізвище дідуся залишилось «Трофимов». Заявник зазначила, що для звільнення від оподаткування обєктів спадщини їй необхідно підтвердити родинні звязки з дідом померлим ОСОБА_2.

З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що родинні стосунки заявниці як онуки з померлим ОСОБА_2, який є її дідусем, підтверджені за розглядом справи та заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За розглядом справи на виконання положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, заявницею надано до суду належні та допустимі докази в обґрунтування поданої заяви, суд вбачає, що встановлення заявленого факту родинних відносин є необхідним заявниці для виникнення у неї права на спадщину та оформлення у подальшому свідоцтва на спадщину, з урахуванням викладеного приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись: ст. ст. 5, 16, 1216-1218, 1222, 1258 ЦК України, ст.ст..2, 4, 5, 10, 11-13, 19, 43, 49, 76-82, ч.1 ст. 223, ч.2 ст. 247, 258-259, 263-264, 265, 268, 293, 315, 319, 354, п. 9 Перехідних положень ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що померлий 03 грудня 2016 року ОСОБА_2 є рідним дідусем ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя: А. Ю. Бойчук