Справа №718/2798/18
Провадження №2-з/718/14/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участі позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль, -

В С Т А Н О В И В:

27.09.2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль марки Ford, модель Transit, рік випуску 2000, кузов №WFOLXXBDVLYR80372, номерний знак НОМЕР_1.

29.11.2018 року представник позивача в підготовчому засіданні оголосила заяву про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого автомобіля Ford, модель Transit, рік випуску 2000, номерний знак НОМЕР_1. В обґрунтування посилається на те, що даний транспортний засіб належить саме ОСОБА_3 з 2004 року, хоча й зареєстрований за відповідачем, а Кіцманським РВДВС ГТУЮ в Чернівецькій області накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_5, в тому числі і на спірний автомобіль , в межах виконавчого провадження. Просила заяву задоволити та зупинити реалізацію зазначеного майна на час розгляду справи в суді, з метою унеможливлення до вирішення спору по суті незаконного відчуження ДВС вищевказаного майна.

Суд, заслухавши думку сторони позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову,так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.149 ЦПК України).

Керуючись роз'ясненнями Верховного Суду України, викладеними у п. 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.2 та п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, забороною вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При цьому, процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, судом встановлено, що предметом спору за вищевказаної позовною заявою є визнання права власності на спірний автомобіль. Заявляючи заяву про забезпечення позову, позивач просить зупинити продаж арештованого автомобіля Ford, модель Transit, рік випуску 2000, номерний знак НОМЕР_1, арешт на який накладено Кіцманським РВДВС ГТУЮ в Чернівецькій області, згідно його заяви, в межах виконавчого провадження №56466357 та №56468533.

Однак, суд зазначає, що арешт на автомобіль Ford, модель Transit, рік випуску 2000, номерний знак НОМЕР_1, накладався Кіцманським РВДВС ГТУЮ в Чернівецькій області, який не є стороною даної цивільної справи, в межах виконавчого провадження , яке не стосується даних позовних вимог.

Окрім того, позивачами в обґрунтування поданої заяви не подано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення їх прав та інтересів, зокрема не вказано, які саме права та інтереси позивачів можуть бути порушені; не зазначено, в чому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди їх правам, свободам та інтересам до ухвалення судового рішення, або з яких причин захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Таким чином, зважаючи на те, що заборона вчиняти будь-які дії щодо об'єкту нерухомості, може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, яким це майно може належати, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.І.Мінів