22-ц/775/143/2018(м)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„13" березня 2018 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 266/506/16-ц

Номер провадження 22-ц/775/143/2018(м)

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів:Кочегарової Л.М, Пономарьової О.М.

за участю секретаря:Сидельнікової А.В.

учасники справи :

позивач -ОСОБА_4

представник позивача - ОСОБА_5

відповідач- ОСОБА_9

представник відповідача-ОСОБА_10., ОСОБА_6

третя особа - служба у справах дітей Приморської

районної адміністрації Маріупольської міської ради

третя особа -ОСОБА_7

представник третьої особи - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_9 та його представників ОСОБА_10, ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2017 року у складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г. із складанням повного тексту рішення 27 грудня 2017 року ,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача про встановлення факту батьківства, обґрунтовуючи вимоги тим,що 17 липня 2015 року вона збиралася зареєструвати шлюб з ОСОБА_11,проте ІНФОРМАЦІЯ_3 року останній загинув. Після смерті ОСОБА_11 відкрилась спадщина у вигляді рухомого та нерухомого майна. На момент смерті ОСОБА_11 позивач була вагітна, строк вагітності становив 10 тижнів. ІНФОРМАЦІЯ_4 року позивач народила від ОСОБА_11 сина - ОСОБА_12 . При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у позивача виникли труднощі у зв*язку із тим, що факт споріднення ОСОБА_12 та ОСОБА_11 повинен бути підтверджений документально. Просила суд встановити факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_11 є батьком ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2017 року позов ОСОБА_4 - задоволено частково. Встановлено факт батьківства ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року відносно сина - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано ОСОБА_11 батьком ОСОБА_12.

Додатковим рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 січня 2018 року стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 витрати, пов*язані з проведенням судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи в розмірі 4443,40 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. В решті вимог відмовлено.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 січня 2018 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про виправлення описки - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 та його представники ОСОБА_10,ОСОБА_6 просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування доводів скаржниками зазначено, що суд першої інстанції визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними. В рішенні суд посилається на висновок експерта № 113 від 21 листопада 2016 року, з якого вбачається, що при дослідженні молекулярно-генетичного аналізу ДНК зі зразків відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_12 встановлено ідентичні комбінації аліелів для 17 з 17 досліджуваних локусів, таким чином, громадяни

ОСОБА_9 та ОСОБА_12 можуть бути родичами по чоловічій лінії. Відповідач не був згоден з вказаним висновком та надавав клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи, в обґрунтування якого зазначав, що вважає висновок експерта упередженим та необґрунтованим з тих підстав, що у висновку експерта відсутня вказівка на відсоток вірогідності спорідненості, що є обов'язковим. Крім того, при експертному дослідженні була використана мінімальна допустима кількість локусів. Сучасні дослідження використовують метод одночасного дослідження експертних зразків двома групами експертів, які дають незалежно один від одного і потім звіряють результати, що істотно знижує вірогідність помилки. Ухвалою від 29 листопада 2017 року, що не підлягала оскарженню, в задоволенні клопотання про призначення повторної експертизи відмовлено, тому в основу рішення покладено висновок експертизи, що викликає обгрунтовані сумніви, а в самому рішенні взагалі не вказано про те, що таке клопотання заявлялося та розглядалося, як передбачено п.2 ч. 3 ст. 265 ЦПК України, тому вважає, що незаконна та необґрунтована відмова в задоволенні вказаного клопотання, дозволила суду завдяки сумнівним доказам визнати недоведені обставини достовірно встановленими. Також вказує, що судом допущена невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та яка саме обставина визнана судом такою, що підтверджує факт визнання батьківства, в рішенні суду не вказано. Також зауважує, що зазначаючи в рішенні про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_4 мешкали однією родиною без реєстрації шлюбу, суд вийшов за межі позову та встановив факт, який є предметом самостійного позову ОСОБА_4 до відповідача, що знаходиться на розгляді в Приморському районному суді міста Маріуполя Донецької області, таким чином судом порушено норми процесуального права. Крім того, зазначає, що висновок суду відносно наміру реєстрації у встановленому законом порядку саме шлюбних відносин, не є обґрунтованим, оскільки визнання відповідачем факту наявності між його сином ОСОБА_11 та позивачем ОСОБА_4 інтимних стосунків не є достатнім доказом для висновку, що між ними склалися шлюбні відносини. Крім того, зауважує, що з тексту рішення незрозуміло в якій частині вимог позивачу відмовлено, чому позов задоволено частково.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_9 та його представники ОСОБА_10, ОСОБА_6підтримали доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_4,представник служби у справах дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради , ОСОБА_7 ,яка надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності , не з*явилися,належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи (т.2. а.с.56-58,59,61). Позивач ОСОБА_4 надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності за участю її представника адвоката ОСОБА_5 та відзив на апеляційну скаргу,відповідно якого просила залишити апеляційну скаргу без задоволення,судове рішення без змін ,оскільки вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими,надуманими,в більшій частині формальними та такими,що не впливають на законність прийнятого рішення. Зміст апеляційної скарги повністю дублює позицію відповідача неодноразово оголошувану шляхом дачі пояснень у справі представників і самого відповідача та заявлення клопотань в ході розгляду справи в суді першої інстанції представником відповідача з метою проведення повторної судової експертизи та встановлення точної дати зачаття дитини. Відповідач в скарзі вказує на незгоду з рішенням суду ,оскільки результати судової медичної молекулярно-генетичної експертизи ,викликали у нього сумніви з тієї причини,що не відповідали позиції відповідача і підтверджували законні вимоги,заявлені в інтересах малолітньої дитини. Додатковою підставою для скасування рішення суду на думку відповідача є та обставина,що суд виходячи з наданих письмових доказів ,її свідчень в якості свідка обґрунтовано дійшов висновку, що позивач з померлим ОСОБА_11 жили однією сім*єю без реєстрації шлюбу і мали намір зареєструвати свої відносини у встановленому законом порядку,що не відповідає дійсності і вказує на розгляд вимог , які нею не заявлялися. Однак вказане твердження скаржників не відповідає дійсності.ІНФОРМАЦІЯ_3 року у віці 28 років в результаті дорожньо-транспортної пригоди помер ОСОБА_11 Разом з померлим ,внаслідок вирішення побутових проблем та підготовки до весілля ,в автомобілі під час ДТП був її батько ОСОБА_13,який отримав тілесні ушкодження та після цього довгий час знаходився в лікарні. На момент смерті ОСОБА_11 вона мала термін вагітності 10 тижнів та 17 липня 2015 року вони разом з ОСОБА_11 планували реєстрацію шлюбу,що підтверджується довідкою міського відділу РАЦС, в якій є інформація щодо заяви про державну реєстрацію шлюбу ,поданої ними 12 червня 2015 року. Тобто,вже на початку червня 2015 року ними було прийнято рішення зареєструвати свої відносини,які придбали форму системності у кінці березня,на початку квітня 2015 року. Підтвердити зв*язки зі спадкодавцем і народженням від нього дитини позивач була змущена зробити згідно вимог сімейного законодавства шляхом подачі заяви в порядку позовного провадження,так як відповідач по справі до теперішнього часу не визнає право народженої дитини на спадкове майно,що є основною причиною його не згоди з рішенням суду першої інстанції. На

підтвердження обґрунтованості і законності своїх позовних вимог до позовної заяви додавалося ряд доказів ,які в повній мірі підтверджували вимоги позовної заяви та в сукупності з висновком судової медичної молекулярно-генетичної експертизи і її поясненнями, в якості свідка, стали підставою для задоволення позову. Описки у судовому рішенні не є підставою для скасування законного рішення про встановлення факту батьківства. Всі доводи сторони відповідача в частині необхідності проведення повторної експертизи зводилися без посилання на нормативні акти до нібито недостатньої кількості локусів для дослідження,відсутності відсотка ймовірності спорідненості,а також недовіри до експертної установи,проти призначення якої вона не заперечувала та ймовірності характеристики України (т.2.а.с.46-47,51).

Відповідно до п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 № 2147-VIII, який набрав чинність 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 народила дитину - сина ОСОБА_12. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до частини першої статті 135 СК України .

З матеріалів справи встановлено , що відповідно поданої 12 червня 2015 року заяви на реєстрацію шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_4, державна реєстрація була призначена на 17 липня 2015 року .

ІНФОРМАЦІЯ_3 року в місті Маріуполі ОСОБА_11 помер .

Задовольняючи позовні вимоги про встановлення факту батьківства ,суд першої інстанції виходив з того, що факт батьківства ОСОБА_11 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року відносно сина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1, підтверджений належними та допустимими доказами . За висновками експерта №113 від 21 листопада 2016 року при дослідженні молекулярно - генетичного аналізу ДНК зі зразків відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_12 встановлено ідентичні комбінації алелів для 17 з 17 досліджуваних локусів та ОСОБА_9 та ОСОБА_12 можуть бути родичами по чоловічій лінії.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції ,які є законними та обгрунтованими, і відповідають фактичним обставинам справи.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 1 проголошено, що дитині повинні належати всі зазначені в цій Декларації права. Ці права мають визнаватися за всіма дітьми без будь-яких винятків і без відмінностей чи дискримінацій за ознакою раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження або іншої обставини, що стосується самої дитини чи її сім'ї.

Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення

факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Підставою для встановлення факту батьківства, як і для визнання батьківства у судовому порядку, можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані у відповідності до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наявних письмових доказів судом встановлено,що ОСОБА_11 та ОСОБА_4 мешкали однією родиною без реєстрації шлюбу, мали намір зареєструвати свої шлюбні відносини в встановленому законом порядку 17 липня 2015 року , визнавали, що запліднення та вагітність ОСОБА_4 є складовою їх спільного життя, за життя померлим визнавалось батьківство не народженої дитини.

Жодним доказом відповідачем вказаний висновок суду не спростований.

Доводи апеляційної скарги про те,що суд першої інстанції , зазначаючи мешкання ОСОБА_11 та ОСОБА_4 однією родиною без реєстрації шлюбу, вийшов за межи позову необґрунтовані,оскільки як вбачається із оскаржуваного рішення , судом першої інстанції не встановлювався факт проживання та його період.

Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з позовом) для з*ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 травня 2016 року було призначено судово - медичну молекулярно - генетичну експертизу. На вирішення експертам постановлено питання чи є ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, біологічним батьком дитини ОСОБА_12 ,який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Проведення виконання доручено Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи. Проте,матеріали справи та ухвала суду повернуті без виконання, через відсутність біологічних зразків ОСОБА_11 (т.1.а.с.103-104,110).

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08 вересня 2016 року по справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу,виконання якої доручено Одеському обласному бюро судово-медичних експертиз та на вирішення експертам поставлено питання чи можуть дитина ОСОБА_12 та ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_2, бути родичами по чоловічій лінії (т.1.а.с.123-124).

З висновку експертів № 113 від 21 листопада 2016 року вбачається, що при дослідженні молекулярно - генетичного аналізу ДНК зі зразків відповідача ОСОБА_9 та дитини ОСОБА_12 встановлено ідентичні комбінації алелів для 17 з 17 досліджуваних локусів. В умовах проведеної експертизи при використанні наявних методик та обладнання встановлено,що ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_2 та дитина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 можуть бути родичами по чоловічій лінії (т.1.а.с136-141).

За змістом п. 1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5 (з подальшими змінами і в редакції наказу від 26.12.2012р. № 1950/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 січня 2013р. за N 1/22533, під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, методів дослідження) належить до компетенції експерта.

Як вбачається з мотивувальної частини висновку для проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у приміщенні відділення судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи 25 листопада 2016 року відібрані : 1)зразок рідкої крові ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_2 (об*єкт № 1) ; 2) зразок рідкої крові дитини ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 (об*єкт № 2).

Так, при проведенні молекулярно-генетичного експертного дослідження рідкої крові ОСОБА_9 і дитини ОСОБА_12 експертом було використано необхідну кількість локусів (17), на підставі чого встановлено, що ОСОБА_9,ІНФОРМАЦІЯ_2 та дитина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 можуть бути родичами по чоловічій лінії (т.1.а.с136-141).

У змісті експертного висновку наведено методологію і процедуру молекулярно-генетичного дослідження,інші інформаційні джерела, які використовувалися експертами при вирішенні постановленого питання .

Доводи апеляційної скарги скаржників про неповноту та необґрунтованість експертного висновку, як такі, що мають характер суб*єктивного сумніву і не підтверджені будь-якими доказами , апеляційним судом не приймаються до уваги.

Тож, експертний висновок № 113, як такий, що містить інформацію щодо предмета доказування в даній справі, безпосередньо віднесений до позову про встановлення факту батьківства , має значення як допустимий і належний доказ поряд з іншими доказами у даній справі, які обґрунтовано прийняті судом в сенсі ст.ст. 58, 59 ЦПК України(на час розгляду позову).

Як вбачається з матеріалів справи для перевірки доводів сторони відповідача за клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 були витребувані та дослідженні у судовому засіданні історія пологів № 204 ОСОБА_4,обмінна карта про вагітну,індивідуальна карта вагітної і породіллі (т.1.а.с.178-190,191-198,224-246).

Підстави для призначення додаткової або повторної судової експертизи чітко визначені цивільним процесуальним законодавством.Також з матеріалів справи встановлено,що представником відповідача адвокатом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про призначення у справі повторної експертизи з підстав необґрунтованості висновку експертів,відсутності вказівки на відсоток вірогідності спорідненості,використанні мінімально допустимої кількості локусів,корумпованості експертів,проведення якої просив доручити «Судовій незалежній експертизі України « у м.Києві. Проте ,ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2017 року було відмовлено у задоволенні клопотання з посиланням на вимоги ч.2 ст.150 ЦПК України та відсутності підстав призначення повторної експертизи . При цьому суд першої інстанції зазначив,що з висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 113 від 22 грудня 2016 року ,виконаної експертами КУ « Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи»,молекулярно-генетичним аналізом ДНК ,виділеної із зразків рідкої крові відповідача та дитини з локусами, розташованими на Y-хромосомі виявлені ідентичні комбінації алелів для 17 з 17 досліджених локусів. При цьому у обох комбінаціях вказаних алелів немає жодних відмінностей. Також в ухвалі судом зазначено про безпідставність ствердження представника відповідача щодо корумпованості експертів (т.1.а.с.220-221).З підстав визначених у ст.150 ЦПК України (на час розгляду позову)судом першої інстанції обґрунтовано відхилено клопотання. Не зазначення в оскаржуваному рішенні про відхилення клопотання про призначення повторної експертизи не вплинуло на законність рішення суду . Доводи апеляційної скарги скаржників у вказаній частині не є слушними,та такі посилання скаржників не можуть бути використані судом апеляційної інстанції за підставу скасування судового рішення.

Відповідно позовних вимог ОСОБА_4 просила встановити факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_11 є батьком ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1.а.с.2-3). Позивач ОСОБА_4 допитана у судовому засіданні за правилами допиту свідків та жодного доказу на спростування викладеного позивачем , стороною відповідача, ані суду першої інстанції,ані суду апеляційної інстанції не надано.

Суд першої інстанції правильно встановив наявність і відсутність обставин,якими обґрунтовували свої вимоги та заперечення сторони у справі,правильно зробив висновок в частині припущень ,на які посилався відповідач для призначення повторної експертизи.А тому, апеляційний суд зазначає,що при вирішенні справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки.

Описка у резолютивній частині рішення про часткове задоволення позову не впливає на законність рішення про встановлення факту батьківства ,обґрунтовано викладеному в мотивувальній частині судового рішення.

Позивачем надано достатньо доказів для висновку про встановлення факту батьківства. Проте, вказане , відповідачем жодним доказом не спростовано.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення апеляційним судом не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 та його представників ОСОБА_10, ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, з обчисленням строку з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Повний текст постанови складений 16 березня 2018 року.

Судді: