Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

19.11.2018 Справа №607/18525/18

19 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

- сторони в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою за АДРЕСА_1

В обґрунтування вимог позивач вказує, що він є власником квартири за АДРЕСА_1 У даній квартирі, крім нього, також зареєстрована його дружина - ОСОБА_3 та внук - ОСОБА_2 З 1999 року відповідач не проживає за вищевказаною адресою без поважних причини, не приймає участі в утриманні житла та не цікавиться ним. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомленим у встановленому законом порядку. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавав.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що квартира за АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 05 серпня 1997 року, зареєстрованим в Тернопільському бюро технічної інвентаризації за НОМЕР_3, виданим виконавчим комітетом Тернопільської міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження міського голови за №55 від 01 серпня 1997 року.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 24 лютого 1977 року, виданого міським відділом ЗАГС м. Тернопіль встановлено, що ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_1

Як слідує з свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 11 листопада 2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5

Як вбачається з копії будинкової книги, ОСОБА_2 з 08 серпня 1997 року зареєстрований АДРЕСА_2

З довідок ОСББ «Трембіта» від 13 вересня 2018 року за №902 та від 13 вересня 2018 року за №903 встановлено, що у квартирі по АДРЕСА_3, зареєстровані: ОСОБА_1 - власник, ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_2 - внук.

З акту обстеження житлових умов про фактичне проживання (або відсутність осіб) від 13 вересня 2018 року, складеного ОСББ «Трембіта» встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає АДРЕСА_2

Відповідач в судове засідання не з'явився та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надав.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником спірної квартири, де зареєстрований його внук ОСОБА_2

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, не цікавиться квартирою, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. Вказане житло залишив добровільно та його місце перебування позивачу не відомо.

Вказаними діями відповідач порушує та обмежує права позивача, як власника житла, на користування та розпорядження власністю.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за АДРЕСА_1

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у судове засідання не з'явився та не представив суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Повне рішення суду складено 29 листопада 2018 року.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька