Провадження № 2/344/1939/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

20 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 17 718,50 грн. за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 17 718,50 грн. за набувальною давністю. Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно договору дарування частини квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори 22.10.2007 року ОСОБА_3 подарувала, а позивачка прийняла в дар 3/4 частини квартири АДРЕСА_1.

Квартира належала ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого агенством по приватизації державного житлового фонду м. Івано-Франківська 17.04.1995 року в 1/2 частині та в 1/4 частині згідно свідоцтва про право на спадщину за законом на обов"язкову долю, виданого Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою 28.09.2005 року.

1/2 частина вказаної квартири, з якої 1/4 успадкована ОСОБА_3 належала її чоловікові ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Агенством по приватизації державного житлового фонду м. Івано-Франківська 17.04.1995 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, залишивши на випадок своєї смерті заповіт на користь ОСОБА_2

Після його смерті спадкоємець за заповітом спадщину не прийняла, оскільки не зверталася в шестимісячний термін до нотаріальної контори, а отже вважається такою, що відмовилась від свого права на спадщину.

Таким чином з дня відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_3 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 ніким не успадкована та до цього часу нікому не належить. Набувши право власності на 3/4 частини вказаної квартири 22.10.2007 року позивачка почала відкрито та безперешкодно користуватися всією квартирою. Оскільки, квартира однокімнатна і реально виділити належну їй частку технічно не можливо. Позивачка проживала в квартирі разом з попередньою власницею - ОСОБА_3, яка є рідною тіткою позивачки, оплачувала комунальні послуги, користувалася прибудинковою територією, оскільки будинок одноповерховий двохквартирний і мешканці кожної квартири мають невеличкі грядки землі. В 2011 р. позивачка зробила ремонт у всій квартирі.

Позивачка зареєстрована у даній квартирі та саме з нею укладені договори на надання комунальних послуг з газопостачання та користування електричною енергією.

Позивачка протягом останніх десяти років відкрито користується 1/4 частиною квартири АДРЕСА_1, а тому має право на визнання за нею права власності на вказану частину квартири, що в 3/4 частках уже є її власністю.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3. Оскільки, отримавши в дар 3/4 частини квартири, позивачка 22.10.2007 року добросовісно заволоділа і 1/4 часткою даної квартири та до цього часу продовжує відкрито, безперервно володіти частиною квартири, яка їй не належить. Відповідно до звіту про експертну оцінку даної квартири станом на 11.10.2017 року складає 70 874 грн. та відповідно вартість 3/4 частини - 53 155,5 грн., а 1/4 частини -17 718,5 грн. А тому просила визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири вартістю 17 718,50 грн.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилась, 04.06.2018 року подала до суду заяву, відповідно до якої вимоги заявленого позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, пПросила позов задоволити в повному обсязі, не заперечила проти винесення заочного рішення(а.с. 40).

Відповідачка в судове засідання не з"явилась з не відомих суду причин, хоча про день та час слухання справи була повідомлялась належним чином (а.с. 37-39, 48-50, 54-56, 65-67).

З урахуванням думки позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК Україн на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 17.04.1995 року Агенство по приватизації державного житлового фонду посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - чоловіку в рівних долях. Свідоцтво видано згідно з рішенням МВК від 31.03.1995 року(а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 помер(а.с.6).

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом на обов"язкову долю ВСМ №257992 від 28.09.2005 року, спадкова справа №655, зареєстрована в реєстрі за №6-1560 спадкоємцем майна ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 є дружина - ОСОБА_3 до 1/2 частини спадкового майна. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається: з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1(а.с.8).

Як вбачається з договору дарування частини квартири від 22.10.2007 року посвідченого державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Дмитрук С.Д., зареєстрованого в реєстрі за номером № 6-1232, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, відповідно до якого ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 у власність 3/4 частини квартири АДРЕСА_1(а.с.4).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстраційний номер 11321686 від 26.10.2007 року ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору-дарування від 22.10.2007 року(а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 а.з. №1591(а.с.6).

Як вбачається з листа наданого завідувачем Першої Івано-Франківської державної ноторіальної контори Андрусяк К.Ф. від 31.10.2018 року № 1343/01-16 встановлено, що Першою Івано-Франківською державною нотаріальною конторою, на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від імені дружини померлого - ОСОБА_3, заведена спадкова справа №655/2005 від 08.06.2005 року після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5. Свідоцтво про право на спадщину на обов"язкову долю видано ОСОБА_3 (інвалід 2 групи загального захворювання) 28.09.2005 року. Станом на 31.10.2018 року ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась(а.с. 68).

Як вбачається з поданих позивачкою копій договорів укладених на надання комунальних послуг, квитанцій "Ощадбанк" за період з 2015 року по 2018 року, ОСОБА_1 оплачувала комунальні послуги за квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-23, 42, 43).

Крім того, відповідно до "Звіту про експертну оцінку" однокімнатної квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 станом на 11.10.2017 року результат оцінки складає 70 874 грн. та відповідно вартість 3/4 частин - 53 155,5 грн., а 1/4 частини -17 718,5 грн.(а.с.11-14).

Згідно ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року №5, визначено, що, відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Згідно ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Враховуючи те, що як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено доказами, позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном - 1/4 частиною квартири АДРЕСА_1 більше десяти років, суд приходить до висновку, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року №5, ст. ст. 344, 1224 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 247 ЦПК України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 17 718,50 грн. за набувальною давністю- задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючою за адресою: АДРЕСА_1, право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 17 718,50 грн. за набувальною давністю.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 29.11.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.