ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/621/18 Номер провадження 22-ц/814/150/18Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н.С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула в письмовому провадженні в приміщенні апеляційного суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Миркушіної Н.С., повний текст рішення складено 23.06.2018 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Вишняківський будинок-інтернат загального типу для інвалідів та людей похилого віку, про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на його утримання, посилаючись на те, що він є непрацездатним, будучи інвалідом 1 групи, у зв'язку з чим потребує додаткової матеріальної допомоги на лікування та сторонньої допомоги. Оскільки його дочка є працездатною, просив стягнути з неї аліменти на його утримання на користь Вишняківського будинку інтернату загального типу для людей похилого віку та інвалідів в розмірі 1000, 00 грн. або по 1/4 частині всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Вишняківський будинок-інтернат загального типу для інвалідів та людей похилого віку, про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер не відомий, аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на його утримання, в зв'язку з його непрацездатністю і потребою в матеріальній допомозі, в розмірі 1/8 частини всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 10.04.2018 року і до зміни матеріального та сімейного стану сторін.

Рішення в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 в сумах платежів за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

З рішенням суду першої інстанції не погодилася відповідачка ОСОБА_2, оскарживши його в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, прохає скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що рішенням Миргородського міськрайсуду Полтавської області від 29.06.2016 р., яке є чинним, ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову про стягнення з неї, як дочки, аліментів на користь батька. Наразі вона не працює, перебивається тимчасовими заробітками, а після розлучення батьків, які прожили в шлюбі менше 2-х років, позивач жодного разу не провідував її, не телефонував та не цікавився її життям, не сплачував аліменти на її утримання та на даний час має перед нею непогашену заборгованість з аліментів. Тому вважає, що на підставі ст. 204 СК України може бути звільнена судом від обов'язку утримувати батька, оскільки останній ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків. Крім цього, зазначає, що батько отримує допомогу від держави по інвалідності, орендну плату за земельну частку, тому його дохід є достатнім для забезпечення своїх потреб.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача та третьої особи до апеляційного суду не надходив.

Розгляд справи проводиться судом апеляційної інстанції в письмовому провадженні без виклику учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, що відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою позивача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який являється інвалідом першої групи та в силу положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатною особою.

Батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_2 позивач не позбавлявся.

Згідно наказу Вишняківського будинку-інтернату від 20.10.2016 р. за № 294 зарахований до нього на постійне проживання і державне утримання з 20.10.2016 р. як підопічний (а.с 7).

Відповідно до довідки Вишняківського будинку-інтернату від 03.04.2018 № 01-278, розмір утримання одного підопічного в будинку-інтернату в квітні місяці 2018 року становить на один день - 182,40 грн. на місяць - 5471,86 грн. (а.с. 8).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 про стягнення з відповідачки аліментів на утримання непрацездатного батька, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачка є дочкою позивача, який являється інвалідом першої групи, непрацездатним, зарахований на постійне проживання і державне утримання як підопічний до будинку-інтернату та потребує матеріальної допомоги, яку ОСОБА_2 зобов'язана надавати відповідно до закону, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Обов'язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біопоходження); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Повнолітні дочка, син зобов'язані надавати утримання батькам незалежно від власного статку. Обов'язок дітей не пов'язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Статтею 204 СК України встановлено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

Дочка, син звільняються судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.

Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, роз'яснено, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК).

Суд прешої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_3 є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги, оскільки постійно проживає в будинку-інтернаті та знаходиться на державному утриманні, розмір якого за наявними у справі документами на одного підопічного становить 5471,86 грн. на місяць, у зв'язку з чим прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позову та стягнення з дочки позивача - ОСОБА_2 аліментів на його користь на його утримання.

При цьому, стягуючи аліменти на користь позивача на його утримання, а не Вишняківського будинку-інтернату загального типу для людей похилого віку та інвалідів, суд першої інстанції вірно послався на те, що згідно положень чинного Сімейного кодексу України аліменти стягуються на користь та на утримання саме непрацездатних матері чи батька. Тоді як питання стягнення аліментів на утримання непрацездатного позивача на користь саме Вишняківського будинку-інтернату може бути вирішено після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення у порядку заміни сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження того, що його дочка має мінливий чи нерегулярний дохід, або одержує частину доходу в натурі, у зв'язку з чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з неї на користь непрацездатного батька аліментів на його утримання у частці від доходу, яку визначив у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до зміни матеріального та сімейного стану сторін, що відповідає принципам розумності та справедливості.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на те, що вона не працює та має мінливий, нерегулярний дохід, також жодними доказами не підтверджені.

ЇЇ доводи про те, що питання стягнення з неї, як дочки позивача, аліментів на користь непрацездатного батька, вирішено рішенням Миргородського міськрайсуду Полтавської області від 29.06.2016 р., яке позивачем не оскаржувалося, є чинним та згідно якого ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову, на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки згідно з вимогами чинного законодавтсва особа не позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану.

Твердження відповідачки про те, що після розлучення батьків позивач жодного разу не провідував її, не телефонував та не цікавився її життям, не сплачував аліменти на її утримання та на даний час має перед нею непогашену заборгованість з аліментів, що свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, жодними належними та допустимими доказами не підтверджені.

Посилання відповідачки на те, що її батько отримує орендну плату за земельну частку, що в сукупності з отримуваною пенсією по інвалідності є достатнім для забезпечення власних потреб, також не підтверджені відповідними доказами, тому є припущеннями відповідачки.

За таких обставин, рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 368, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Чумак О.В.

Судді: Дряниця Ю.В.

Пилипчук Л.І.