КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року місто Київ.

Справа № 756/9205/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3723/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року,(у складі судді Шевчук А.В.)

в справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві та скасування арешту нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

Таким чином, дана справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

Відповідно до ч. 2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст.ст. 447 - 451 ЦПК України на бездіяльність Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві та скасування арешту нерухомого майна, що внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 09.12.2004 року на підставі постанови відповідача від 09.12.2004 року №Б/Н Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

01 серпня 2018 року відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва скаргу залишено без руху у зв'язку з порушенням вимог ст.ст. 447, 448, 449 ЦПК України .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року скаргу ОСОБА_2 повернуто заявнику.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник заявника подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до Оболонського районного суду м. Києва.

В скарзі посилається на те, що ухвала місцевого суду є незаконною та необґрунтованою,право вибору способу судового захисту належить виключно заявникові (частина третя статті 20 ПК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

Скаржник звертає увагу апеляційного суду, що його заява складена з урахуванням положень ст.175 ЦПК України, оскільки містить всі, визначені вказаною статтею, обов'язкові реквізити. Заявлені вимоги викладені в чіткій, ясній і зрозумілій формі.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням. діє або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення. ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Колегією суддів встановлено, що в липні 2018 року заявник звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця.

01 серпня 2018 року відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва скаргу залишено без руху.

Судом першої інстанції в ухвалі про залишення скарги без руху було зазначено, що подана скарга не відповідає вимогам ст.ст. 447, 448, 449 ЦПК України а саме: у скарзі не зазначено доказів на підтвердження чіткої дати того, коли заявник дізнався про порушення його права, у зв'язку із чим суд позбавлений можливості перевірити підстави звернення скаржника зі скаргою до суду та дотримання ним строку для звернення, передбаченого ЦПК України, крім того, судом зазначено, що скарга не містить відомостей та доказів на підтвердження того, що скаржник є стороною виконавчого провадження, а Оболонський районний суд м. Києва є судом першої інстанції який ухвалив рішення під час виконання якого виконавцем вчинено оскаржувані дії, також суд першої інстанції вказав про те, що скаржнику необхідно визначитись із способом та порядком захисту порушеного права, складом осіб які мають брати участь у справі, їх процесуальним статусом.

У зв'язку з чим ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.08.2018 року заявнику скарги надано строк на усунення недоліків до 10 серпня 2018 року, але не більше п'яти днів з часу отримання ухвали.

Ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 01.08.2018 року була отримана заявником 06.08.2018 року, недоліки були усунуті 13.08.2018р., однак суд першої інстанції прийшов до висновку, що скаржник недоліки, зазначені в ухвалі, не усунув.

Повертаючи скаргу, місцевий суд виходив з того, що скаржнику було надано строк на усунення недоліків, які останній не усунув, оскільки на виконання ухвали суду від 01.08.2018 скаржник повинен був подати нову скаргу з врахуванням вимог ухвали про усунення недоліків, а подав заяву із висновками представника про незаконність ухвали суду про усунення недоліків.

Колегія суддів з вказаним висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Подана скарга, відповідала вимогам закону, щодо її форми та змісту. В скарзі зазначено докази на підтвердження чіткої дати того, коли заявник дізнався про порушення його права, а саме Інформаційна довідка з ДРРПНМ від 14.07.2018 р. №130869890 (додаток №1 до скарги), крім того, заявником в скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на звернення до суду, а тому висновки суду першої інстанції про відсутність доказів про дату коли заявник дізнався про порушення його прав спростовуються матеріалами справи .

Після отримання ухвали, скаржник у строк визначений судом, подав до суду заяву про усунення недоліків зареєстровану 13.08.2018 р. (а.с.9-11), з якої вбачається, що суду направлено пояснення по кожному пункту недоліків, вказаних в ухвалі Оболонського районного суду м. Києва від 01.08.2018 року .

Суд погоджується з доводами скаржника про те, що суд передчасно прийшов до висновку про необхідність скаржнику визначитись із способом та порядком захисту порушеного права, складом осіб які мають брати участь у справі, їх процесуальним статусом. Надання оцінки обраному способу захисту, суд має робити в нарадчій кімнаті після дослідження доказів при вирішенні скарги по суті, а не на стадії відкриття провадження.

Стосовно того, що скарга не містить відомостей та доказів на підтвердження того, що скаржник є стороною виконавчого провадження, а Оболонський районний суд м. Києва є судом першої інстанції, який ухвалив рішення під час виконання якого виконавцем вчинено оскаржувані дії, колегія суддів вважає, що зазначені обставини мають бути встановлені та перевірені судом під час розгляду скарги по суті, і в разі встановлення, що в порядку цивільного судочинства не ухвалювалось рішення, яке перебувало на виконанні і з метою виконання якого накладався арешт, районний суд має закрити провадження за такою скаргою в порядку цивільного судочинства та роз'яснити право особи звернутись з аналогічною скаргою в порядку адміністративного судочинства, або право на подачу позову про звільнення майна з під арешту в загальному порядку.

Окрім іншого, апеляційний суд також враховує необхідність забезпечення права скаржника на доступ до правосуддя, встановлене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд першої інстанції повертаючи скаргу, не встановив , передбачених ЦПК України підстав для повернення скарги. Не роз'яснив особі, яка звернулась за захистом своїх прав, в якому порядку, вона може захистити свої права, якщо в обраний нею спосіб, на думку суду, вона такого права не має.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали, знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст. 379 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала про повернення скарги підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розподіл судових витрат апеляційним судом не здійснюється, оскільки судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу має бути здійснений судом першої інстанції при ухвалені судового рішення по суті скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд а у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 року задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2018 рокускасувати, справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві та скасування арешту нерухомого майна направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

ІванченкоМ.М.