Справа № 646/8799/18
№ провадження 2-о/646/190/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.18 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Шелест І.М., за участю секретаря Волошко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася із заявою про встановлення факту народження дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, на території непідконтрольній державній владі України, матірю якого є ОСОБА_1 (паспорт громадянина України №002658776, виданий 06.12.2018 року), батьком дитини є ОСОБА_3 (паспорт громадянина України №002621033, виданий 28.11.2018 року).

Заявник зазначає, що встановлення факту народження дитини необхідно йому для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України та для реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій викладені у заяві вимоги та доводи підтримала, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи від Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надали суду пояснення, в яких не заперечували проти встановення факту народження, просили розглянути справу у їх відсутність.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився 16 грудня 2015 року у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, матірю якого є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Факт народження дитини підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Сімферополь Республіки Крим серії І-АЯ № 627305, видане 23.12.2015 р. Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим та випискою епікріза (з акушерського стаціонару) №3163 від 20.12.2015 р.

Батькам ОСОБА_2 23.12.2015 року Феодосійським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Кримвидано свідоцтво про народження серії І-АЯ № 627305.

08.12.2018 року листом № 17292/15.1-04-041 Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області заявнику відмовлено у проведенні державній реєстрації народження дитини чоловічої статті, народженого у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, оскільки заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до ч.1 ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Згідно ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини, підтвердження громадянства України та для реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» , якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди, тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надають можливість отримати заявнику свідоцтво про народження її дитини, виданого державним органом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 76-81, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 315-319, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, батьком якої є ОСОБА_1 (паспорт громадянина України №002658776, виданий 06.12.2018 року), батьком якої є ОСОБА_3 (паспорт громадянина України №002621033, виданий 28.11.2018 року).

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Шелест