Справа № 617/1192/17
Провадження № 2/617/137/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Глоби М.М.,

при секретарі судового засідання Борщ Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вовчанську Харківської області у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») у вересні 2017 року звернувся у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_4 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 19 червня 2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі. ОСОБА_4 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 30 червня 2017 року має заборгованість по кредиту в розмірі 26 359 грн. 40 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача. Також просив стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн. 00 коп. Крім того, просив стягнути з відповідача понесені судові витрати за оголошення в газеті про судовий виклик у розмірі 270 грн. 00 коп.

15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що подальший розгляд цієї справи належить проводити за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України, в частині, у якій вони не встановлюють нових обовязків, не скасовують чи не звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи не обмежують їх використання.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п. п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України).

Враховуючи положення ст. ст. 19, 274, 279 ЦПК України, суд вважає, що справа повинна бути розглянута за правилами спрощеного провадження, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 18 січня 2018 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження та надано відповідачу пятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Під час судового розгляду представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Також уточнив реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача - НОМЕР_1.

Відповідач в судове засідання не зявився, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки подав до суду відзив на позовну заяву, заявивши про застосування строків позовної давності. Вказав, що ПАТ КБ «Приватбанк» було подано позовну заяву про стягнення заборгованості з пропуском строку позовної давності. Зазначив, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Також вказав, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичним щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки він з 08 липня 2014 року кредитною карткою не користується, з цієї дати він не здійснював жодного платежу по погашенню заборгованості, зняття готівки та жодних інших операцій по карті просив відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк».

Представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні, оскільки банк звернувся до суду із пропуском строку позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання.

Згідно частини 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону відповідальності за порушення зобовязання.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2007 року між сторонами було укладено Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надало ОСОБА_4 кредит в розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складають між нею та банком Договір, що підтверджується особистим підписом відповідача у заяві (а.с. 10).

Як зазначено п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобовязується погашати заборгованості за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 9.12 «Умов та правил надання банківських послуг» - Договір діє протягом 12 місяців з моменти підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не повідомить другу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

Кредитна картка видана за вказаним Кредитним договором діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні карти, включно. Забороняється використання карти (її реквізитів) після закінчення строку дії.

Пред'являючи позов до суду, позивач вказав, що ОСОБА_4 зобовязань за Кредитним договором не виконує, тому станом на 30.06.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 26359 грн. 40 коп., яка складається із:

1) заборгованості за кредитом 3203 грн. 92 коп.;

2) заборгованості по відсоткам за користування кредитом 21662 грн. 18 коп.;

3) фіксованої частини штрафу 250 грн. 00 коп.;

4) процентної складової штрафу 1243 грн. 31 коп.

Відповідач надав заяву про застосування строків позовної давності до вимог банку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як зазначено у ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Під час розгляду справи встановлено, що основною карткою за Кредитним договором б/н від 19.06.2007 року є картка № 022612, яка була надана відповідачу зі строком дії до останнього дня 06.2015, тобто до 30.06.2015 року (а.с. 8, 134).

Отже трирічний строк позовної давності у вказаних правовідносинах починає перебіг зі спливом останнього дня місяця дії картки - з 01.07.2015 року.

З позовом до суду банк звернувся у вересні 2017 року, тобто в межах встановленого законом строку позовної давності.

Разом з тим, щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується таким.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Умовами спірного договору передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових зобовязань за цим договором більш ніж на 120 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. 00 коп. + 5 % від суми позову.

З огляду на це, позов в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» штрафу також підлягає задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом в розмірі 24866 грн. 10 коп. (3203 грн. 92 коп. - заборгованість за кредитом та 21662 грн. 18 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом) та 250 грн. 00 коп. штрафу (фіксованої частини), 1243 грн. 31 коп. штрафу (процентна складова).

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджену судові витрати.

Судові витрати, понесені позивачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви в розмірі 1600 грн. 00 коп. та за оголошення в газеті про судовий виклик 270 грн. 00 коп. (а.с. 1, 43), а тому підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 141, 280 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП - НОМЕР_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», , р/рахунок 3111, МФО 305299, заборгованість за кредитним договором б/н від 19 червня 2007 року в сумі 26359 (двадцять шість тисяч триста пятдесят девять) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1870 (одна тисяча вісімсот сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти діб з дня проголошення рішення суду.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження банку м. Київ, вул. Грушевського буд. 1 Д, індекс 01001, ідентифікаційний номер 14360570.

Представник позивача ОСОБА_1, паспорт серія МН № 630976, виданий Вовчанським РВ УМВС України в Харківській області 01.12.2003 року, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, індекс 62500.

Відповідач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1.

Представник відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3.

Суддя