Справа № 138/1582/17
Провадження № 22-ц/772/741/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Київська Т. Б.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 рокуСправа № 138/1582/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів: Сала Т.Б., Зайцева А.Ю.,

за участю секретаря Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 вересня 2017 року, постановлене суддею Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області Київською Т.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у період з 14.10.2007 року по 13.01.2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Після розлучення сторін у справі, дочка проживає окремо від батька, разом з позивачкою ОСОБА_4 Рішенням суду з відповідача ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_4 зазначає, що з моменту ухвалення зазначеного рішення її матеріальний став значно погіршився, а тому просила визначити аліменти у твердій грошовій сумі, у розмірі 1500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 вересня 2017 року позов задоволено, змінено розмір і спосіб стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно, з 23.06.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

З таким рішенням відповідач не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає рішення суду постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги в основному зводяться до того, що судом при постановленні рішення не було враховано матеріальне та сімейне становище скаржника.

Відповідно до п.8 ч.1 Перехідних положень ЦПК України Апеляційний суд Вінницької області здійснює повноваження до утворення апеляційних судів в апеляційних округах.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, прийшов до наступного висновку.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_4 та ОСОБА_3, у період з 24.09.2006 року по 13.01.2011 року, перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2011 року та мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розлучення дитина перебуває на повному матеріальному утриманні та вихованні матері, з якою вона проживає.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 01.08.2013 року змінено резолютивну частину рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.05.2013 року та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття, припинивши стягнення аліментів в розмірі 200 гривень за рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22.12.2009 року.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

За таких обставин, при зміні способу присудження аліментів (що фактично є зміною розміру аліментів) окрім ст.192 СК України підлягають застосуванню й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст.182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що після ухвалення рішення Апеляційного суду Вінницької області від 01.08.2013 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), матеріальний та сімейний стан ОСОБА_4 змінився, а саме позивачка зареєструвала нові шлюбні відносини та наразі не працює, перебуваючи у декретній відпустці. В неї змінився матеріальне становище. Вказані обставини сторонами у справі не заперечувались.

Окрім того, з моменту визначення розміру аліментів, дитина ОСОБА_5 подорослішала та потребує додаткових матеріальних витрат.

З виписки з амбулаторної картки (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_5 систематично хворіє, у зв'язку із чим потребує постійного медикаментозного лікування.

Посилання ОСОБА_3, викладені в апеляційній скарзі, про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що наразі відповідач є безробітним та має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу, адже зазначені обставини не були предметом розгляду в суді першої інстанції, у зв'язку з тим, що відповідач не надав відповідних доказів до постановлення рішення, хоча не був позбавлений такої можливості.

Відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Отже, рішення суду першої інстанції було ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційний суд вважає, що таке рішення скасуванню чи зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: Т.Б. Сало

А.Ю. Зайцев