Провадження № 22-ц/812/299/18
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 грудня 2018 року м. Миколаїв

справа № 483/2190/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

секретар судового засідання: Гавор В.Б.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, ухваленого 27 вересня 2018 року під головуванням судді Казанлі Л.І. в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено 8 жовтня 2018 року, у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позивач зазначав, що 31 жовтня 2017 року о 9.00 годині у м. Очакові Миколаївської області з вини відповідача, який керував автомобілем марки «Тойота Корола», номерний знак НОМЕР_1, було здійснено зіткнення з мопедом марки «Мустанг», номерний знак НОМЕР_2, під його керуванням. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 грудня 2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, що передбачене статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Одразу після ДТП відповідач забрав пошкоджений мопед та повідомив при цьому, що купить йому новий мопед замість пошкодженого та того ж дня замовив його у ФОП ОСОБА_3 Однак наступного дня відповідач відмовився від свого замовлення та власноручно написав розписку, згідно з якою зобов'язався в строк до 10 листопада 2017 року купити йому новий мопед МТ 110-В2. Однак, відповідач до теперішнього часу свої зобов'язання не виконав.

Крім того позивач зазначав, що внаслідок ДТП пошкоджено його мобільний телефон «Нокіа 300», а також йому завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, моральних переживаннях щодо своєї соціальної репутації, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, він фактично залишився без засобу пересування, що спричиняє йому дискомфорт та незручності.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 25900 грн. матеріальної шкоди (25200 грн. вартості мопеду та 700 грн. вартості телефону), а також 10000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25200 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП та 2000 грн. моральної шкоди. В задоволені іншої частини вимог відмовлено.Крім того, суд розподілив судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки між неправомірними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачеві, є безпосередній причинно-наслідковий зв'язок і ці обставини повністю доведені у судовому засіданні належними та допустимими доказами, така шкода повинна бути відшкодована відповідачем за правилами статей 1166, 1167 ЦК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду в частині відшкодування матеріальної шкоди скасувати.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що він повідомляв ОСОБА_2 про те, що його відповідальність, як власника наземного транспортного засобу застрахована, однак позивач відмовився звернутись до страхової компанії з повідомленням про страховий випадок. До того ж відповідач зазначив, що він самостійно відремонтував мопед, але ОСОБА_2 відмовляється його отримувати.

Відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом, від позивача до апеляційного суду не надійшло.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Так, згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 1 липня 2004 року (далі - Закон № 1961-IV)).

Стаття 22 цього Закону визначає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

За статтею 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування, зокрема є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (пункт 37.1.3), неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (пункт 37.1.4).

Із матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2017 року о 9.00 годині на перехресті вулиць Старофортечної та Спаської у м. Очакові Миколаївської області з вини відповідача сталася ДТП за участю транспортних засобів «Тойота Корола», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та мопеду «Мустанг», номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 4 грудня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до полісу № АК/3162419 від 17 лютого 2017 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 перед третіми особами, як власника транспортного засобу «Тойота Корала» була застрахована в ПрАТ «Страхова Компанія «Провідна»».

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів) (пункт 33.3).

Судом встановлено, що після скоєння ДТП ОСОБА_1 надав розписку позивачу про те, що він самостійно відшкодує йому збитки завданні ДТП шляхом купівлі нового мопеда (а.с. 16).

При цьому, відповідач забрав пошкоджений мопед.

Між тим, відповідач в подальшому відмовився купувати новий мопед позивачу замість пошкодженого та запропонував йому передати відремонтований мопед.

Встановлені судом обставини приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанова Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 449/1154/14).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Так, відповідач ОСОБА_1 особисто підтвердив свій намір самостійно відшкодувати позивачу збитки завданні ДТП шляхом купівлі нового мопеда, про що надав позивачу відповідну розписку.

Разом з тим, відповідач в подальшому відмовився від своїх обіцянок, що ставить його добросовісність під обґрунтований сумнів.

Таким чином, оспорювання відповідачем вимог позивача про стягнення вартості нового мопеду суперечить його попередній поведінці і є недобросовісним та є намаганням фактично уникнути виконання зобов'язань по відшкодування шкоди завданої ДТП.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з основним висновком суду першої інстанції щодо покладання обов'язку по відшкодуванні шкоди заданої ДТП саме на відповідача.

При цьому, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин не може бути застосовано правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, оскільки по даній справі, на відміну від справи, яку переглядала Велика Палата Верховного Суду, встановлено різні обставини. Зокрема, по даній справі відповідач зобов'язався особисто відшкодувати шкоду позивачу завдану ДТП, та в порушення вимог статті 33 Закону № 1961-IV забрав пошкоджений мопед з міста ДТП, не повідомив страхову компанію про вчинення ДТП та самостійно відремонтував мопед.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Отже, Закон № 1961-IV передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов'язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Таким чином, не повідомивши страхову компанію про вчинення ДТП та самостійно відремонтувавши мопед, відповідач позбавив позивача можливості звернутись з відповідними вимогами до страхової компанії.

До того ж, заперечуючи проти позову відповідач не ставив питання про покладення обов'язку по відшкодуванню завданої шкоди на страхову компанію, посилаючись лише на недоведеність розміру позовних вимог.

Водночас, вирішуючи питання про розмір такого відшкодування, суд не звернув належної уваги на обґрунтованість позовних вимог.

Так, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України обов'язок по доказуванню та наданню доказів покладається на сторони.

Обґрунтовуючи розмір заподіяної шкоди та ставлячи питання про відшкодування вартості нового мопеда в сумі 25200 грн., позивач посилався на товарний чек від 9 січня 2018 року, наданого ФОП ОСОБА_3 (а.с. 19).

Між тим, даний товарний чек виписано на купівлю «скутера» вартістю 25200 грн., однак марка «скутера» не зазначена.

Як встановлено судом, під час ДТП позивач керував мопедом Musstang МТ 110-2В, який було пошкоджено .

Згідно інформації, розміщено на сайті https://prom.ua/ua/p787171484-moped-musstang-mt110q.html, вартість мопеда Musstang МТ 110-2В складає 16680 грн.

За такого, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана вартість мопеда - 16680 грн., на відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП.

Отже, оскаржуване рішення в частині відшкодування майнової шкоди підлягає зміні на підставі статті 376 ЦПК України, зі зменшення суми відшкодування до 16680 грн.

Рішення в частині відшкодування вартості мобільного телефону та стягнення моральної шкоди сторони не оскаржували, а тому в цій частині колегія суддів рішення не перевіряє.

В зв'язку з цим, рішення частині стягнення моральної шкоди підлягає залишенню без змін.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з урахуванням судових витрат, сплачених позивачем при подачі позовної заяви - 640 грн., та сплачених відповідачем на апеляційний розгляд - 960 грн., а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог та апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця сплаченого сторонами судового збору у розмірі 70 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 вересня 2018 року в частині відшкодування майнової шкоди змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 16680 грн. на відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю сплаченого судового збору у розмірі 70 грн. 40 коп.

Рішення в частині стягнення моральної шкоди залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіО.О. Данилова Н.О. Шаманська