КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/3925/16 Головуючий в 1 інстанції Шум Л.М.
Провадження №22-ц/824/1156/18 Доповідач в П інстанції Таргоній Д.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача - Таргоній Д.О.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Приходька К.П.,

за участі секретаря - Черниш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району міста Києва» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Київська міська рада, третя особа: Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби у місті Києві, про визнання права користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

у березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом посилаючись на те, що після смерті батька, ОСОБА_4, він був позбавлений можливості користуватися квартирою, яка належала померлому, але не була приватизована у встановленому законом порядку. На підставі викладеного, позивач просив суд першої інстанції визнати за ним право користування квартирою АДРЕСА_1.

Під час судового розгляду справи на адресу суду першої інстанції, у березні 2018 року надійшла заява ОСОБА_2 про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначено, що з'явилася невідома особа, яка стверджує, що саме їй належить право на квартиру в якій проживає позивач і щодо якої наявний спір на підставі ордеру, який не пред'являвся позивачу. Тому ОСОБА_2 вважає, що інша особа намагається заволодіти його майном та обмежити можливість його проживання у зазначеній квартирі.

На підставі викладеного в заяві про забезпечення позову, ОСОБА_2 просив суд першої інстанції: накласти заборону на передачу права користування будь-яким іншим особам та накласти заборону на реєстрацію місця проживання будь-яких інших осіб у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а також заборонити вселення будь-яких інших осіб і зобов'язати скасувати незаконно видані ордери на час судового розгляду.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено будь-яким особам вчиняти дії щодо передачі права користування, реєстрації місця проживання та вселення будь-яких інших осіб в квартиру АДРЕСА_1 до розгляду вказаної цивільної справи.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не з'ясовано всі обставини, що мають значення при вирішенні питання про забезпечення позову, що призвело до передчасного висновку про часткове задоволення такої заяви та вжиття заходів забезпечення позову.

Так, скаржник зазначає, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції згідно Акту № 2 від 23 березня 2018 року спірна квартира була передана КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» Святошинською районною у місті Києві державною адміністрацією під службове житло для вирішення житлових питань працівників житлово-комунального господарства та побутового обслуговування населення.

Окрім того скаржник вважає, що вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову за своїм змістом є тотожними позовним вимогам у даній справі.

В апеляційній скарзі також зазначається, що зі змісту оскаржуваної ухвали суду взагалі не зрозуміло, яким чином невжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання можливого рішення суду в майбутньому.

Оскільки скаржник є законним користувачем та балансоутримувачем спірної квартири, то вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову обмежують законні права як скаржника, що є законним користувачем квартири, так і законного власника, яким є територіальна громада у особі Київської міської ради та Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, КП «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району м. Києва» просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суд першої інстанції.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, враховуючи таке.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в спірних правовідносинах існує ризик утруднення та унеможливлення виконання рішення по даній справі.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із видів забезпечення позову, у відповідності до ст. 150 ЦПК України, є заборона вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи роз'яснення Верховного Суд України, що містяться в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є право користування спірною квартирою, разом з тим позивачем у справі не наведено беззаперечних підстав для забезпечення позову, а саме відсутнє обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів забезпечення позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасувати, відмовивши в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149, 150, 374, 376, 382, 383, 384 України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району міста Києва» задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 28 березня 2018 року про забезпечення позову скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2018 року.

Суддя-доповідач Д.О.Таргоній

Судді: К.П.Приходько

Н.В.Ігнатченко