Головуючий у 1 інстанції Музика О.М.
Доповідач Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Мироненко І.П., Баркова В.М.,

секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про часткове звільнення від заборгованості за аліментами та розстрочку виплати заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області, ухвалене 21 грудня 2017 року у місті Маріуполі Донецької області,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у сумі 29 884,41 грн. із розстрочкою сплати залишкової суми заборгованості на один рік. Вказував, що має заборгованість за аліментами перед ОСОБА_2 на дитину ОСОБА_3 у розмірі 59 768,82 грн. Первісна сума заборгованості складала 97768,82 грн, але він погашає її, виплатив 37 700,82 грн., що вказує на те, що він ухиляється від свого аліментного обов'язку. Залишок заборгованості позивач у повному обсязі сплатити не має можливості з незалежних від нього причин. Так, він отримав травму, йому ампутовані пальці кістки руки, він був позбавлений можливості працювати, проходив тривалий курс лікування, де витратив значні кошти. В новому шлюбі у нього народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на теперішній час є малолітніми, перебувають на повному його матеріальному утриманні. Крім того фінансове навантаження на нього збільшилося ще й з тих підстав, що він із дружиною та двома доньками проживає у АДРЕСА_2, де змушений був проводити ремонт будинку у зв'язку з артилерійським обстрілом під час АТО. Посилаючись на указані обставини та положення ст. 197 СК України, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягнути з нього на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на доньку ОСОБА_3 у розмірі 22 118,82 грн. З часу виникнення аліментного обов'язку - з січня 2007 року ОСОБА_1 регулярно не виплачував необхідну суму, у зв'язку з чим із січня 2007 року по липень 2017 року у нього утворилася заборгованість і на цю заборгованість нарахована пеня, розмір якої становить 22 118 грн. 82 коп., яку позивач просить стягнути із відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про часткове звільнення від заборгованості за аліментами та розстрочку виплати заборгованості задоволено.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами за виконавчим листом від 15 лютого 2007 року № 2-467, який виданий 26 лютого 2007 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з 15 січня 2007 року, на суму 29 884 грн. 41 коп.

Установлено, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за аліментами перед ОСОБА_2 на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, станом на 07 липня 2017 року складає 29 884 грн. 41 коп.

Розстрочено ОСОБА_1 сплату заборгованості за аліментами перед ОСОБА_2 на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 29 884 грн. 41 коп. на рік, тобто періодичними платежами у розмірі 2 490 грн. 37 коп. щомісячно протягом наступних 12 місяців з часу набрання рішенням суду законної сили.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на доньку ОСОБА_3 у розмірі 22 118 грн. 82 коп..

Стягнуто із ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам та розстрочку сплати заборгованості, відмовити у задоволенні вказаного позову ОСОБА_1 у повному обсязі. На думку заявника, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України, не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, не дотримався встановленого статтею 212 ЦПК України принципу оцінки доказів.

В частині задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів рішення суду ніким не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_1, який просив залишити рішення суду без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення, згідно зі ст.264 ЦПК України, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими ґрунтувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розділити між сторонами судові витрати та інше.

Проте рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги первісного позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем наведено правові підстави і надано належні докази на їх підтвердження щодо часткового звільнення позивача від заборгованості за аліментами та розстрочки виплати залишку заборгованості. Суд зазначив, що обставини, на які посилався позивач, а саме, факт отримання травми руки в 2015 році, що перешкоджає йому отримувати дохід, факт пошкодження будинку, де проживає позивач з родиною, народження у нього двох дітей, часткове погашення заборгованості по аліментам відповідачу, є належними підставами для задоволення вимог ОСОБА_1

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.2989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний 06 липня 2007 року (а. с. 10).

Згідно із довідкою-рахунком від 23 жовтня 2017 року Центрального ВДВС м.Маріуполя заборгованість за виконавчим листом від 15 лютого 2007 року про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з 15 січня 2007 року, становить 59 768 грн. 82 коп.. За період з 01 січня 2007 року по 07 липня 2017 року нараховані 97 469 грн. 70 коп., виплачено - 37 700 грн. 88 коп. (а. с. 5,6, 37-39).

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Сартанської селищної ради міста Маріуполя Донецької області від 07 вересня 2017 року № 2204, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживає у АДРЕСА_2 без реєстрації (а. с. 7).

Згідно з актом обстеження технічного стану будинку (конструкти) від 14 лютого 2015 року комісією Виконавчого комітету Сартанської селищної ради за адресою: АДРЕСА_2, установлено, що внаслідок артилерійського обстрілу у селищі Сартана 14 лютого 2015 року у вказаному будинку було пошкоджене скло у дерев'яних вікнах, у вхідних дверях у будинок від вибухової хвилі заклинив замок (а.с. 8).

Відповідно до довідки Міської лікарні № 9 працівників департаменту морського флоту від 19 грудня 2015 року ОСОБА_1 ампутовані ІІ та V пальці лівої кісті руки (а.с. 9).

14 березня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 укладений шлюб (а. с. 11).

Відповідно до свідоцтва про народження від ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася донька - ОСОБА_4 (а. с. 13).

Згідно із свідоцтвом про народження від ІНФОРМАЦІЯ_7 у ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася донька - ОСОБА_5 (а. с. 12).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 28 липня 2017 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч вказаним вимогам позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про те, що в період з 2007 року по 2017 рік він не мав можливості сплачувати аліменти на утримання спільної з відповідачем доньки ОСОБА_3.

Суд першої інстанції, проводячи оцінку поданих доказів, врахував, що ОСОБА_1 у 2015 року отримав ушкодження руки, на теперішній час не має двох пальців, ліва рука у нього не працює, має на утриманні ще двох малолітніх дітей, не має на теперішній час можливості отримувати дохід, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами на суму 29 884 грн. 41 коп., що утворилася станом на 07 липня 2017 року, у зв'язку з чим визначив загальну суму заборгованості на час ухвалення рішення в розмірі 29 884 грн. 41 коп.

Між тим, зі справи вбачається, що позивачем, крім письмових доказів про народження у нього двох дітей після утворення заборгованості по аліментам, не надано суду жодного доказу на підтвердження інших обставин, які він вказував як підставу звільнення від частини заборгованості. В позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що він отримав каліцтво, був позбавлений можливості працювати, витрачав великі кошти на лікування. Доказів на підтвердження таких обставин, крім факту ампутації двох пальців, він суду не надав. Також при звернення до суду посилався на те, що змушений витрачати гроші на ремонт будинку дружини в с.Сартана, де проживає разом із сім'єю, однак крім акту про встановленні факту пошкодження будинку, не надав суду доказів витрат на такий ремонт, при цьому не заперечував, що 4000 грн були виділені на відновлення будинку, що постраждав від обстрілу, з міського бюджету.

Тому факту, що ОСОБА_1 має у власності квартиру в м.Маріуполі, суд зовсім не надав уваги.

Піч час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти первісного позову, вказуючи, що заборгованість виникла ще до ушкодження руки позивача та народження у нього доньок, однак суд не прийняв до уваги ці доводи, вказуючи, що положення ч.2 ст.197 ЦК України визначають саме підставу для зменшення заборгованості за аліментами у зв'язку із виникненням хвороби або іншими обставинами, що мають суттєве значення.

Однак, як вбачається зі справи, позивачем не надано доказів на підтвердження підстав для часткового звільнення від сплати заборгованості по аліментам, передбачених саме частиною 2 статті 197 СК України - не доведено наявність істотних обставин, які унеможливлюють належну сплату заборгованості по аліментах.

Народження інших дітей у позивача не може бути підставою для обмеження права першої дитини на належне утримання від батька. А звільнення позивача від сплати заборгованості по алім ентам призведе до повторного порушення прав дитини, чиї права вже були порушені неналежним утриманням з боку позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають викладеним у рішенні обставинам справи, і суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог позивача про часткове звільнення від заборгованості по аліментам і, у зв'язку із безпідставністю первісних вимог, про можливість розстрочки виплати залишку заборгованості.

Отже, на підставі статті 376 ЦПК України, рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 04 грудня 2017 року підлягає скасуванню в частині задоволення вимог ОСОБА_1 з ухваленням нового рішення про відмову у вказаних позовних вимогах. Відповідно, витрати на судовий збір в суді першої інстанції в сумі 640 грн позивачу не відшкодовуються, у зв'язку із відмовою в позовних вимогах.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України у зв'язку з задоволенням апеляційної скарги з позивача підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 витрати, понесені нею на оплату судового збору за апеляційне оскарження рішення в розмірі 704 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2017 року скасувати в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про часткове звільнення від заборгованості за аліментами та розстрочку виплати заборгованості і в цих вимогах відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат 704 (сімсот чотири) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 квітня 2018 року.

Судді :

Є.Є.Мальцева

І.П. Мироненко

В.М. Барков