справа № 179/1282/18
провадження № 2/179/699/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Ковальчук Т.А.
при секретарі Хорольській І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,
26 червня 2018 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 22 квітня 2016 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, як позичальником був укладений кредитний договір № 882/16.
Згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачеві ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 7668 грн. 00 коп., строком на 24 місяці, починаючи з 22 квітня 2016 року по 21 квітня 2018 року, а відповідач ОСОБА_1Д, зобовязалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором згідно умов договору.
Відповідно до умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 зобовязалася погашати заборгованість щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця згідно з графіком погашення заборгованості. Кредит мав бути повернутий відповідачем ОСОБА_1 у строк до 21 квітня 2018 року.
Проте, відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої зобовязання по кредитному договору. Порушення виявилося в тому, що відповідач ОСОБА_1 несвоєчасно сплачувала заборгованість по кредиту та відсоткам за його користування.
В якості забезпечення виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_1 перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій, був укладений договір поруки між позивачем та ОСОБА_2. Згідно договору поруки відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем.
Представник позивача в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, причини неявки суду невідомі, про дату та час розгляду справи була сповіщена належним чином, письмових заперечень проти позову не направляла.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала частково.
Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
У судовому засіданні встановлено, що згідно умов кредитного договору позивач надав відповідачеві ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 7668 грн. 00 коп., строком на 24 місяці починаючи з 22 квітня 2016 року по 21 квітня 2018 року, а відповідач ОСОБА_1 зобовязалася повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором згідно умов договору. ( а. с. 5-6).
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідачем ОСОБА_1 укладено договір поруки між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 Згідно договору поруки відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем (а. с. 7).
Відповідно до розділу 4 кредитного договору, нарахування процентів за договором здійснюється за строк користування кредитом та нараховується: по-перше на залишок заборгованості за кредитом в день отримання грошових коштів (вказаної у п. 1.1 договору); по-друге щомісяця, із розрахунку 2,3% на залишок заборгованості за кредитом.
У п. 4.2 кредитного договору наведена таблиця, в якій зазначений графік погашення заборгованості, який складається із дати платежу, суми оплати, яка йде на погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом, загальний платіж та залишок. В даній таблиці наведений графік погашення заборгованості, коли позичальник належним чином виконує умови кредитного договору, здійснює оплати без порушення графіку та платіж вноситься у повному розмірі згідно встановленого графіку.
У п. 4.4 кредитного договору визначено, що у випадку порушення позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.2 договору, більше ніж на 15 календарних днів, з 16 дня кредитодавець нараховує процент (плату) за користування кредитом із рахунку 0,5% на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення.
В даному випадку позичальник неналежним чином виконував умови кредитного договору, погашення заборгованості здійснювалось не в повному обсязі та розмірі, не відповідно із графіком погашення, а тому позивальнику нараховувались підвищені проценти за користування кредитом, які були визначені у п. 4.4 кредитного договору.
Згідно п. 6.1 кредитного договору, при укладенні даного договору позичальник стверджує, що він є повністю дієздатним, його волевиявлення є вільним і відповідає його внутрішній волі, він не перебуває під впливом тяжкої для нього обставини, що змушує його укласти цей договір, він чітко усвідомлює всі умови цього договору та не перебуває під впливом помилки чи обману, він вважає умови договору вигідними для себе.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Згідно ст. 21 ЗУ «Про кредитні спілки», кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів) за користування кредитами, наданими кредитною спілкою; способи забезпечення кредитних зобовязань, вимоги щодо забезпечення погашення кредитів.
Відповідно до узагальнення судової практики Верховного суду України від 11.11.2011 р. «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин» встановлено, що однією з істотних умов укладання кредитного договору, яка має бути чітко виписана в договорі та на яку суд повинен звертати увагу, є плата процентів на грошову суму, отриману в кредит. Проценти, сплачувані позивальником за користування кредитом, за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, а не неустойкою, яка є тільки способом забезпечення виконання зобовязань, а також й однією з форм цивільно-правової відповідальності.
Положення ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки може бути застосоване лише до процентів, які нараховуються як пеня, оскільки вони є засобом цивільно-правової відповідальності, а проценти, які підлягають сплаті згідно з положенням статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через не співмірність з розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-1964цс16 від 18.10.2017 р., згідно із частинами першою і другою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).
Зі змісту наведених норм випливає висновок, що зобовязання з кредитного договору передбачає єдиний обовязок боржника повернути кредит у повному розмірі та сплатити проценти за користування кредитом.
При цьому однією з істотних умов укладення кредитного договору, яка повинна бути узгоджена в договорі, є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит.
Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦК України, при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.
За визначенням ст. 549 ЦК України, неустойка (штраф, пеня) як вид забезпечення зобовязання є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Виконання зобовязання може бути забезпечене неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. При цьому договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення зобовязань.
Неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобовязання. За допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання. Неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобовязання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності. Як встановили суди, передбачене кредитним договором підвищення процентної ставки відбувається внаслідок порушення зобовязань, зокрема користування кредитом понад встановлений строк, тобто збільшення процентної ставки сторони пов`язали з певною подією неповерненням кредитних коштів у встановлений у договорі строк. Таке підвищення процентної ставки є саме реакцією на порушення зобовязань за договором і не може вважатися таким, що зумовлене збільшенням кредитного ризику, оскільки підвищення кредитного ризику це ймовірна можливість виникнення ускладнень при виконанні договору, а в даному випадку йдеться про збільшення процентів внаслідок порушення договору.
Оскільки сторони не визначили зазначені проценти як відсотки від суми невиконаного або неналежно виконаного, або несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, то правова природа таких відсотків не може тлумачитись як неустойка (штраф, пеня).
Разом з тим, законодавством не заборонено встановлювати інші види забезпечення виконання зобовязань, підстави сплати, правова форма та розмір яких визначаються договором або законом, а тому встановлення в договорі підвищених відсотків як санкції за користування кредитом понад визначений у договорі строк є забезпеченням виконання зобовязань за цим договором, яке передбачене домовленістю сторін і не суперечить законодавству.
Отже, з аналізу викладеного можна зробити висновок, що підвищені проценти, сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобовязань за кредитним договором та є відмінними від неустойки.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 525 ЦК України , одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки відповідач не виконувала належним чином зобовязань за кредитним договором, сплати заборгованості здійснена частково, позовні вимоги є обґрунтованими.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. (а. с. 1), тому вказані витрати по справі слід стягнути з відповідачів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 213, 525, 526, 536, 553, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5-8, 10, 12, 77, 78, 81-83, 134, 210, 247, 264, 265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Кредитної спілки «Союз-Дніпро» задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.А.Ковальчук