Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.03.2018 р. 145/193/18 2/145/330/2018

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Кіосак Н. О. ,

за участю секретаря Віценко К.А.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що 03 листопада 1990 року виконавчим комітетом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_2, актовий запис № 47 від 03.11. 1990 року.

Неповнолітніх дітей, народжених в даному шлюбі, у них немає.

Спільне майно розділять самостійно.

Причиною звернення до суду з даним позовом є те, що протягом останніх років відповідач зловживає спиртними напоями. Така поведінка відповідача негативно впливає на моральний клімат в сім'ї. Змінити свою поведінку та спосіб життя відповідач не бажає.

Враховуючи вище вказані обставини, вважає, що збереження даного шлюбу та спільне проживання з відповідачем суперечить його інтересам.

Просить розірвати шлюб.

Після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище «Бевз».

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Пояснила, що у них сімї не має більше 10-ти років.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

03.11.1990 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3).

Відповідно до ст.112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Наведені на обґрунтування позову обставини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, а тому суд вважає, що подальше спільне проживання сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 СК України,

вирішив:

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 03 листопада 1990 року виконавчим комітетом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 47, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Бевз».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 12.03.2018 року.

Суддя Кіосак Н. О.