Дата документу 06.11.2018 Справа № 320/7371/17
ЗАПОРІЗЬКІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №3207371/17 Головуючий у 1 інстанції: Купавська Н.М.
Провадження № 22-ц/807/170/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізькій апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_1», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_1», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», про визнання рішення державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 неправомірним та зобовязання виконати певні дії, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Аннаєвич, ОСОБА_8,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» звернулось до суду зі скаргою про визнання рішення державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 неправомірним та зобовязання виконати певні дії, заінтересовані особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

В обґрунтування вимог зазначило, що 03.10.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізькій області ухвалено заочне рішення за позовом ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» до ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

05.02.2013 року на підставі вказаного рішення видано виконавчі листи. Банк звернувся до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання виконавчого листа. До заяви банк додав оригінал платіжного доручення № 619621 від 12.09.2017 року про сплату авансового внеску в сумі 7719,76 та розрахунок заборгованості станом на 17.07.2017 року за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року.

27.09.2017 року банк отримав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття документа до виконання, оскільки стягувач сплатив авансовий внесок менш ніж 2% від суми боргу за виконавчим документом.

Вважає, що вірно вирахував 2% авансового внеску від суми зазначеного в заяві існуючого боргу, державним виконавцем у повідомленні від 19.09.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання не зазначено: в якому саме розмірі повинен сплатити стягувач авансовий внесок; наскільки менше сплачено стягувачем авансовий внесок; який розмір сплаченого авансового внеску підлягає поверненню.

На підставі зазначеного просило визнати неправомірним та скасувати рішення (повідомлення) державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 від 19.09.2017 року про повернення стягувачу виконавчого листа № 815/11353/2012, виданого 05 лютого 2013 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з боржника ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» заборгованості за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 у розмірі 385988 грн. 24 коп., зобовязати державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 відкрити виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення скарги.

Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що оскільки виконавчі провадження відкриваються відносно кожного солідарного боржника окремо, авансовий внесок сплачується за кожним виконавчим провадженням.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 листопада 2018 року замінено ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За приписами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч. 1 ст. 450 ЦПК України).

Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 жовтня 2012 року заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області позов ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1» до ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 Аннаєвича та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № 010/02-2/327 від 13.06.2007 року та судовий збір в сумі 441 823 грн. 98 коп.; солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 441 823 грн., 98 коп.; солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 441 823 грн. 98 коп. (а.с. 6-7).

05 лютого 2013 року на підставі вказаного заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області було видано виконавчі листи, в тому числі виконавчий лист, солідарним боржником за яким є ОСОБА_5 (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалось стягувачем ПАТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1», на виконання Мелітопольського ГУДКС у Запорізькій області надійшло чотири виконавчих листи у відношенні кожного з боржників, а саме: ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6

Банк звернувся до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення з солідарного боржника ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором (а.с. 9-10).

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Вимоги до виконавчого документу встановлено положеннями статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

За приписами частини 2 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до статті 42 Закону № 1404-VIII витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, є витратами виконавчого провадження і відшкодовуються за рахунок боржника; розмір витрат виконавчого провадження встановлюється Міністерством юстиції України.

Судом правильно встановлено, що на виконання до Мелітопольського міськрайонного відділу ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області 15.09.2017 надійшло чотири виконавчих листи у відношенні кожного вищевказаного боржника окремо, відповідно до кожного виконавчого документа було додано відповідну заяву стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, стягувач звернувся до Мелітопольського міськрайонного відділу ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області із заявами про відкриття чотирьох виконавчих проваджень відносно чотирьох боржників: ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 Аннаєвича та ОСОБА_6.

Частиною 1 ст.42 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно з частиною другої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи, та у розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

Оскільки заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 жовтня 2012 року з ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 Аннаєвича та ОСОБА_6 стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором в сумі 441 823 грн. 98 коп., авансовий внесок , в розмірі 2% від суми, що підлягає сплаті у кожному виконавчому провадженні становить 7719,76 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, до всіх чотирьох заяв про примусове виконання рішення на підставі чотирьох виконавчих документів стосовно боржників: ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 Аннаєвича та ОСОБА_6, стягувач додав одне і те ж платіжне доручення - № 619621 від 12.09.2017 року про сплату авансового платежу на суму 7719,76 грн., в якому зазначені всі чотири боржники разом.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Ураховуючи, що авансовий внесок не було сплачено в повному обсязі, а також відсутність підстав для звільнення Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_1» від сплати авансового внеску, передбачених частиною другою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та відповідно до вимог закону, наслідком чого є повернення виконавчого листа повідомленням від 20 вересня 2017 року.

Приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

За таких обставин колегія вважає, що постановлена судом ухвала відповідає вимогам закону й підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_1», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді: