Справа № 133/1077/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018 року

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

В складі головуючого судді Воронюк В.А.

при секретарі Полонській Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

представника служби у справах дітей Козятинської міської ради Терещук С.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Козятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6, служба у справах дітей Козятинської міської ради Вінницької області, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 з квітня 2018 року, яка належить їй на праві співвласності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона постійно проживає у вказаній квартирі та є її співвласником. В свій час вона, її дочка ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_3 набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках, по 1/3 кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.07.2004 р., яке зареєстроване у Вінницькому обласному бюро технічної інвентаризації за № 41/1582 від 26.07.2004 року.

В 2008 році відповідач ОСОБА_3 припинив проживання у вказаній квартирі та до цього часу проживає з дружиною та дітьми по АДРЕСА_1, проте з реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 не знявся. Останній раз ОСОБА_3 проживав у її квартирі на початку лютого 2017 року протягом двох тижнів.

Відповідно до договору дарування частки квартири від 03.06.2014, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Кондратьєвим В.Ю. за реєстровим № 475 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим № 05 відповідач ОСОБА_3 подарував їй належну йому 1/3 частку в праві власності на вказану квартиру.

Вона неодноразово пропонувала ОСОБА_9 добровільно знятись з реєстраційного обліку у даній квартирі, проте останній на її пропозицію не погоджується, добровільно знятися з місця реєстрації не бажає.

Крім цього, ОСОБА_3 без відома та згоди власників квартири, зареєстрував у вказаній квартирі свого сина - її онука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який також не проживає в її квартирі, з народження проживає разом з батьками по АДРЕСА_1

Оскільки в добровільному порядку вирішити питання про зняття відповідачів з реєстрації не можливо, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Не зняття відповідачів з реєстрації порушує її права як співвласника квартири. Крім того, вона не може скористатись правом на оформлення субсидії та вимушена витрачати додаткові кошти на комунальні послуги, сума яких нараховується відповідно до кількості зареєстрованих осіб на житловій площі.

Позивач та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач пояснила, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрував себе і дитину ОСОБА_5 без її відома. На даний час вона не працює, знаходиться на обліку у центрі зайнятості, не може оформити субсидію. ОСОБА_3 у її квартирі зареєстрований, однак не проживає, матеріальної допомоги на оплату комунальних послуг не надає.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на протязі 10 років з дружиною та двома їхніми дітьми. За зареєстрованим місцем проживання в АДРЕСА_1 він з сином не проживає протягом тривалого часу. Однак, знятися з місця реєстрації не бажає.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Козятинської міської ради - Терещук С.М. в судовому засіданні пояснила, що комісія з питань захисту прав дитини, провела обстеження житлово-побутових умов позивача, склала акт про місце проживання відповідача ОСОБА_3 та встановила наступне. Малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9 р., проживає разом зі своєю матір'ю та батьком за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується показами сусідів відповідачів. Враховуючи той факт, що малолітній ОСОБА_5 та його батько - відповідач по справі - ОСОБА_3 з 2008 р. не проживають за місцем своєї реєстрації, то відповідно з 2008 року втратили право на користування цим житлом, а тому комісія з прав дитини вважає за доцільне вирішити питання про проведення процедури реєстрації малолітнього ОСОБА_5 за місцем реєстрації матері та за місцем фактичного проживання батька та матері, за адресою: АДРЕСА_1

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що відповідач ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1. У квартирі АДРЕСА_3, яка належить позивачці, син останньої не проживає, а малолітній онук ОСОБА_5 - не проживає у вказаній квартирі з народження.

Свідок ОСОБА_11 вказала, що відповідач ОСОБА_3 після свого одруження близько п'яти років тому почав проживати АДРЕСА_1. Дитина ОСОБА_5 з свого народження взагалі не проживає в квартирі позивача та на даний час взагалі між собою не спілкуються.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, представника третьої особи та свідків, дослідивши письмові докази вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 09.07.2004 р. та копією договору дарування частки квартири від 03.06.2014 р. (а.с.7-12).

Відповідно до довідки ЦНАП від 12.03.2018 р. за вказаною вище адресою, крім позивача, значаться зареєстрованими відповідачі по справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_12, даний факт також підтверджується копією домової книги для реєстрації громадян, які проживають в АДРЕСА_1 (а.с.13-15).

Із акту обстеження квартири від 12.03.2018 року вбачається, що відповідачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_8, за адресою: АДРЕСА_4, не проживають та не проживали, про що у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.16). Даний факт в судовому засіданні також не заперечив і сам відповідач ОСОБА_3

Рішенням виконавчого комітету Козятинської міської ради № 392 від 13.11.2018 затверджено рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради від 13.11.2018 про визнання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5 та вирішено клопотати перед судом про проведення процедури реєстрації малолітнього ОСОБА_5 за місцем реєстрації матері та за місцем фактичного проживання батька та матері за адресою: АДРЕСА_1

Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що з 2008 року відповідач ОСОБА_3 припинив проживання у вказаній вище квартирі та до цього часу проживає з дружиною та дітьми по АДРЕСА_1, однак з реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 знятися не бажає, а тому, з урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1, 2, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій, для запобігання такому порушенню.

На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.47, 48 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду.

Згідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності громадянина за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідач не проживає вже більше п'яти років. Відповідно до положень ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що існують всі підстави для задоволення даних позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст 12, 76-80, ч.ч.1,5,6 ст. 81, ст.ст.263-265,268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 з квітня 2018 року .

На рішення суду може бути подано апеляцію до Вінницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні була проголошена вступна та резолютива частини рішення, зазначений строк обчислювати з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 28 листопада 2018 року.

Суддя: підпис В.А. Воронюк

Згідно з оригіналом.

суддя

секретар

22.11.2018