Постанова

Іменем України

07 червня 2018 року

м. Київ

справа № 357/7785/16-ц

провадження № 61-17683св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - Національна академія внутрішніх справ,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Національної академії внутрішніх справ на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 року у складі судді Кошель Б. І. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року у складі колегії суддів: Ігнатченко Н. В., Кулішенка Ю. М., Сушко Л. П.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, в розмірі 22 127,31 грн.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 року позовну заяву Національної академії внутрішніх справ залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач, який про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин. Позивач не подавав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду не допущено порушень норм процесуального права, так як обставини належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи підтверджуються матеріалами справи, при цьому вони не містять заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача.

У лютому 2017 року Національна академія внутрішніх справ подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанції під час вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду не було враховано долучення позивачем до позову заяви про розгляд справи за його відсутністю. При цьому позивач зазначив, що участь у судовому засіданні є його правом, а не обов'язком.

Відзив на касаційну скаргу відповідач не подав.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судові рішення першої та апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що належним чином повідомлений про день та час розгляду справи позивач (а.с. 50, 65, 73, 78), не з'явився у судові засідання, призначені на 04 жовтня, 14 жовтня, 20 жовтня та 02 листопада 2016 року, причини своєї неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності на подавав.

Згідно із частиною третьою статті 169 ЦПК України 2004 року у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Системний аналіз вищевказаних норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказував на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов'язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України 2004 року суд не зобов'язаний з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За змістом статей 10, 11 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов'язками, але зобов'язана здійснювати їх добросовісно, відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених статтями 27, 29 цього Кодексу в указаній вище редакції.

Враховуючи викладене, суди, встановивши те, що позивач Національна академія внутрішніх справ, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в районному суді, не направив свого представника у судові засідання, призначені на 04 жовтня, 14 жовтня, 20 жовтня та 02 листопада 2016 року, що не заперечував позивач, дійшли обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Обґрунтованим є також висновок суду апеляційної інстанції, що право Національної академії внутрішніх справ на доступ до суду не є порушеним, оскільки після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, позивач має право звернутися до суду повторно відповідно до частини другої статті 207 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не врахували заяву позивача про розгляд справи за його відсутністю є безпідставними, оскільки матеріали справи такої заяви не містять.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судів, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищезгаданої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національної академії внутрішніх справ залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь Є. В. Синельников С. Ф. Хопта