Справа № 639/5887/17
Провадження № 2/639/347/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2018 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Макушенко Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 639/5887/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено, та відповідно до якого просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 1970 грн, витрати понесені на правову допомогу в розмірі 4000 грн та судовий збір.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30.05.2017 близько 15 год. 50 хв. відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів: DAF LF 55.250, д.р.н. НОМЕР_1; PONTIAC LEMANS, д.р.н. НОМЕР_2, та ТАТА LPT 613, д.р.н. НОМЕР_3.

ДТП відбулось в результаті порушення водієм транспортного засобу DAF LF 55.250, д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2017 року.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю ТАТА LPT 613, д.р.н. НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_7, завдано механічних пошкоджень.

Позивач зазначає, що відповідно до акту виконаних робіт № від 10 червня 2017 року, розмір матеріальної шкоди складає 1970 грн.

Оскільки ОСОБА_3 має право власності на автомобіль ТАТА LPT 613, д.р.н. НОМЕР_3, він уповноважений на отримання завданої матеріальної шкоди.

В листі ТДВ СК «Альфа-Гарант» № 12/8007 від 31 серпня 2017 р. повідомила, що полісом страхування цивільно-правової відповідальності № АК- передбачено франшизу в розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Оскільки сума передбаченої франшизи за полісом № АК- не перевищує суму розрахованого матеріального збитку ТДВ СК «Альфа-Гарант» не має підстав для виплати страхового відшкодування як потерпілій стороні.

Позивач вказує, що неодноразово в усній формі звертався до відповідача з вимогою сплатити суму завданого збитку, однак він відмовився від вказаної виплати.

06.11.2017 ухвалою суду повернуто заяву представника позивача - ОСОБА_4 про забезпечення позову, оскільки до вказаної заяви не додано документ, який підтверджує сплату судового збору.

16.04.2018 ухвалою суду прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 від позову в частині позовних вимог до ОСОБА_5 по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині позовних вимог до ОСОБА_5.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що 30.05.2017 близько 15 год. 50 хв. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки DAF LF 55.250, д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись в районі буд. № 133-Б по вул. Полтавський шлях у м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на транспортний засіб PONTIAC LEMANS, д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_8, який зупинився попереду на заборонений сигнал світлофора. Після цього автомобіль PONTIAC LEMANS, д.н.з. НОМЕР_2, зіткнувся із транспортним засобом TATA LPT 613, д.н.з. НОМЕР_3, який рухався попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження та їх власникам заподіяна матеріальна шкода.

Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2017 року, яка набрала законної сили, винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача ОСОБА_2 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340 грн (а.с. 6-8).

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 в дорожньо-транспортній пригоді за наявності вище приведеної постанови суду доказуванню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У вчиненні ДТП є вина саме відповідача ОСОБА_2, що підтверджується постановою суду у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Власником транспортного засобу TATA LPT 613, д.н.з. НОМЕР_3, якому завдано матеріальної шкоди, є позивач по справі (а.с. 11-12).

Позивач звернувся із заявою про страхове відшкодування до ТДВ СК «Альфа-Гарант» (а.с. 13).

Однак, листом за № 12/8007 від 31 серпня 2017 р., адресованому ОСОБА_3, страховик повідомив, що полісом страхування цивільно-правової відповідальності № АК- передбачено франшизу в розмірі 2000 грн. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Оскільки сума передбаченої франшизи за полісом № АК- не перевищує суму розрахованого матеріального збитку ТДВ СК «Альфа-Гарант» не має підстав для виплати страхового відшкодування як потерпілій стороні (а.с. 10).

Як вбачається з акту виконаних робіт № від 10.06.2017, розмір матеріальної шкоди складає 1970 грн (а.с. 14).

Отже, з відповідача підлягає відшкодуванню завдана позивачеві матеріальна шкода у розмірі 1970 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, а також враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача.

Крім того, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 витрати понесені на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

Умовами договору про надання правової допомоги № 21 - АЮ від 07.09.2017, укладеного між Адвокатським бюро «ТРОФИМЕНКО АВТО ЮСТ» та позивачем, передбачено, що ціною договору є гонорар Бюро, який є фіксованим та становить 4000 грн (а.с. 15-16).

Згідно вимог ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 та ст. 629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем сплачені вказані кошти, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 19, 20).

Частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Отже, судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн підлягають стягненню з ОСОБА_2

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 сплачений позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 2), судовий збір у сумі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-82, 133, 141, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1187 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 1970 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, РНКОПП НОМЕР_4, адреса реєстрації: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНКОПП НОМЕР_5, адреса реєстрації: АДРЕСА_2

Повне рішення суду складено 17.04.2018.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя С. М. Гаврилюк