Справа №263/927/18
Провадження №2/263/946/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Соловйова О.Л.,

при секретарі Корольовій Н.А.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, вказуючи на те, що вона разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири №48 розташованої у будинку №289 по бул. Шевченко в Центральному районі м.Маріуполя, що надходить зі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням міського майна 19.05.2000 та зареєстрованому у Маріупольському бюро технічної інвентаризації 06.06.2000 за №36687. В даній квартирі, крім неї зареєстрований її колишній зять - відповідач по справи. Останній з 2012 року не мешкає за вказаною адресою, місце його знаходження позивачці невідомо. З наведених підставі, відповідач відповідно до ч.3 ст.405 ЦК України може бути визнаний таким, що втратив право користування житлом, у звязку з відсутністю понад 1 року. Відповідач ухиляється від обовязку самостійно знятись з реєстраційного обліку, що виключає можливість вирішити це в позасудовому порядку. Через реєстрацією відповідача у її квартирі, вона вимушена сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб, перешкоджає отриманню субсидії, що ставить її в тяжке матеріальне становище. Факт відсутності відповідача можуть підтвердити свідки. Посилається на ст.ст.317, 319, 321, 383, 391, 391, 405, 406 ЦК України, Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можливо лише за умови визнання його таким, що втратив права користування цим житлом. Просить визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №48 в будинку №289 по бул. Шевченко у м.Маріуполі.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1 позов підтримала, наполягала на його задоволенні, оскільки ОСОБА_4 відсутній за місцем мешкання більш ніш 5 років, що надає право власникові житла керуючись вимогами ст.405 ЦК України, ставити питання про визнання особу, такою, що втратила право користування.

Відповідач в судове засідання не зявився, місце знаходження його не відомо, судом вживались заходи для належного його повідомлення про час та місце розгляду справи шляхом розміщення повідомлення на офіційній веб-сторінці суду у Інтернет мережі.

Третя особа: ОСОБА_2 підтвердив обставини викладенні за позовом, зазначивши, що після розлучення доньки, місце знаходження відповідача ОСОБА_4, не відомо.

З огляду на те, що відповідач не зявився в судове засідання без зазначення причин та не подав відзив, суд відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, ухвалив рішення про заочний розгляд справи.

Зясувавши правову позицію представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За інформацією Центра надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №38-126/3-0847 від 19.10.2017 за адресою: м. Маріуполь, бул. Шевченко буд.289 кв. 48, зареєстровані дві особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.12)

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням міського майна виданого Управлінням міського майна 19.05.2000 та зареєстрованому у Маріупольському бюро технічної інвентаризації 06.06.2000 за №36687 позивачка разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в рівних частках набули право власності на квартиру №48 будинку №289 по бул. Шевченко у м.Маріуполі. (а.с7)

За актом про фактичне місце мешкання складеному комітетом самоорганізації населення «Шевченковський» №23 від 23.10.2017, на підставі свідчень: ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що мешкають по сусідству у вказаному будинку в квартирах 63 та 64, відповідно, встановлено, що позивачка проживає одна, а ОСОБА_4 фактично не мешкає за вказаною адресою, оскільки залишив помешкання на початку 2012 року.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердила обставини викладені за актом, засвідчивши правильність його складання.

З огляду на викладене, судом встановлено, що позивачці на праві сумісної власності належить квартира №48 у будинку №289 по бул. Шевченко у м.Маріуполі, відповідач, більше 5-ти років в спірній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, фактичне його місце знаходження невідомо, позивачка не має можливості здійснити зняття відповідача з реєстраційного обліку. Поважних причин відсутності відповідача на спірній житловій площі строком понад 1 рік, як і обставин з яких за відповідачем зберігається право користування цим жилим приміщенням на час його відсутності не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З урахуванням не проживання відповідача більше двох років в спірній квартирі, яка належить на праві власності позивачу з метою захисту права власності та права вільного розпорядження своїм майном, суд вважає, що ОСОБА_9 підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №78 будинку №110/43 по вул. Митрополитської у м.Маріуполі внаслідок його відсутності без поважних причин строком понад одного року, відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України.

Керуючись ст.ст.391, 405 ЦК України, ст.ст.10, 60, 212, 213, 215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, задовольнити.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №48 в будинку №289 по бул. Шевченко у м.Маріуполі Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.Соловйов