ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/604/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Ящук Т.М.
Провадження № 22-ц/4817/8/18 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 609/604/15-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2015 року, ухвалене суддею Ящук Т.М.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження дитини.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 24 листопада 2015 року в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька ОСОБА_1 з актового запису про народження №1 від 11 липня 2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вчиненого Шкроботівською сільською радою Шумського району Тернопільської області відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шумського районного суду від 24 листопада 2015 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що судом, у порушення вимог ст.146 ЦПК України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017 року), не вирішено питання щодо примусових заходів для забезпечення проведення призначеної експертизи та не постановлено ухвали про примусовий привід відповідачки на проведення такої експертизи. Зазначає, що ОСОБА_2 двічі ухилялася від проведення експертизи, незважаючи на те, що позивач забезпечив її та малолітню дитину автомобілем та всім необхідним для перевезення сина до м.Києва.

ОСОБА_1 також наголошує на тому, що предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, що не було встановлено судом.

Учасники цивільного процесу, будучи завчасно належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суду апеляційної інстанції не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Враховуючи наведене та вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнає неявку учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позову, оскільки висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами ст.212 ЦПК України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017 року). Інших належних та допустимих доказів на підтвердження його позову про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позивачем не подано, а судом не здобуто. Крім того, судом установлено, що відповідачка не з'явилась на виклики ескперта з поважних причин.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду.

Судом установлено, що 16.02.2007 року сторони уклали шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія I-ИД № 025943, виданим Шкроботівською сільською радою Тернопільської області, актовий запис № 1.

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвами про народження серія I-ИД № 134633 від 01.06.2011 року та серія I-ИД № 169599 від 11.07.2013 року, виданими Шкроботівською сільською радою Шумського району (а.с. 9-10).

Рішенням Шумського районного суду від 22.07.2014 року стягнуто щомісячно аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі по 400 грн. на кожну дитину, починаючи з 26.06.2014 року до настання повноліття дітей (а.с. 11).

Рішенням Шумського районного суду від 09.02.2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10).

17 липня 2015 року позивач звернувся до суду із клопотанням про призначення по даній цивільній справі генотипоскопічної експертизи на предмет встановлення походження дитини (а.с. 22).

Ухвалою Шумського районного суду від 17.07.2015 року призначено генотипоскопічну експертизу, доручивши проведення її експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи, що в м. Київ по вул. Докучаєвська, 4 (а.с. 27).

Зобов'язано позивача забезпечити транспортом та всім необхідним для транспортування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в м. Київ для проведення експертизи у час, визначений експертами. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Шумський районний суд неодноразово відновлював та зупиняв провадження по справі, зобов'язуючи сторони з'явитися в приміщення відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи разом із малолітньою дитиною для проведення генотипоскопічної експертизи.

Вищевказане підтверджується ухвалами судді Шумського районного суду від 09.09.2015 року, 18.09.2015 року, 13.10.2015 року (а.с. 33, 38, 43).

Згідно з повідомленням Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 29.09.2015 року проведення експертизи методом ДНК-аналізу є неможливим, оскільки незважаючи на неодноразові призначення дати відбору, сторони на відбір зразків крові не з'являлись (а.с. 42).

У зв'язку з цим ухвалу Шумського районного суду від 17.07.2015 року повернуто без виконання.

За поясненнями відповідачки в судовому засіданні вона відмовилась від поїздки на виклик експерта в зв'язку з тим, що позивач не створив належних умов для перевезення малолітньої дитини в м.Київ для проведення генотипоскопічної експертизи.

04 червня 2018 року апеляційним судом Тернопільської області призначено у справі судову генетичну експертизу. Проведення судової генетичної експертизи доручено експертам Київського міського бюро судово-медичної експертизи при МОЗ України (03141, м.Київ, вул.Докучаєвська,4). Зобов'язано сторін у справі на вимогу експерта з'явитись до експертної установи за адресою: 03141, м.Київ, вул.Докучаєвська,4 одночасно разом з дитиною. Сторони по справі двічі: 27 липня 2018 року і 21 вересня 2018 року на виклики експерта до експертної установи для відбору зразків крові не з'явились.

Причин своєї неявки не повідомили ні експертній установі, ні апеляційному суду.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

В силу вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.136, ч.ч.1,2 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 цього Кодексу має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Як роз'яснено у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК) - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Згідно із ч.1 ст.103, ст.109 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації, №3451/05, §34, від 07 травня 2009 року).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК (у редакції, яка діяла до 15.12.2017 року), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У зв'язку з вищенаведеним, а також тим, що будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо припинення шлюбних відносин між сторонами на час зачаття сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, позивачем не подано, а судом не здобуто, колегія суддів не може визнати факт відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною у зв'язку з недоведеністю такого факту.

Статтею 3 Конвенції Про права дитини, схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 року та ратифікованою постановою ВРУ від 27.02.1991 року № 789-XII, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У даному випадку суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, першочергово виходив з інтересів дитини, її віку та стану здоров'я.

Таким чином, колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді, у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний

суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шумського районного суду від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені в апеляційному суді, покласти на позивача ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 06 листопада 2018 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

ОСОБА_6