Ухвала

29 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 2о-37/2010

провадження № 61-10035ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_3, про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого

2016 року у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року, ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

28 листопада 2017 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року, ухвалу Верховного Суду від 27 лютого

2018 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2018 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою в частині оскарження рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2016 року, ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2016 року, ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2017 року, ухвали Верховного Суду від 27 лютого 2018 року, в справі

№ 2о-37/2010.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року залишено без руху та надано для усунення недоліків десятиденний строк з дня вручення копії ухвали.

Заявнику необхідно було надіслати до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження та надати докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, надіслати касаційну скаргу в новій редакції, зазначити в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та викласти свої вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України, зазначити у касаційній скарзі місце проживання або місцезнаходження всіх учасників судового процесу, надіслати копії касаційної скарги (в новій редакції) та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи та надати докази сплати судового збору за подання касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від

22 грудня 2017 року в розмірі 352,40 грн. Роз?яснено заявнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Копію ухвали Верховного Суду від 01 листопада 2018 року отримано

ОСОБА_2 13 листопада 2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке долучено до матеріалів касаційного провадження.

У листопаді 2018 року на виконання вимог ухвали суду ОСОБА_2 надіслано заяву про виправлення недоліків касаційної скарги, в якій заявником зазначено місце проживання та місцезнаходження всіх учасників судового процесу, заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору мотивовано тим, що ОСОБА_2 є соціально незахищеною особою в Україні в строках з 01 січня 2015 року по 01 січня 2018 року, доходів не має (додано копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 11 січня 2018 року № 2/10/09-15-08-01-009), пенсія становить 1 373,00 грн на місяць (додано копію довідки від

08 травня 2018 року № 1918). ОСОБА_2 посилається на те, що судами попередніх інстанцій було неодноразово звільнено заявника від слати судового збору та на підтвердження вказаного надає копії судових рішень. Крім того, заявник в обґрунтування підстав звільнення від сплати судового збору посилається на підпункт 6-1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», частину другу статті 81 та частину четверту статті 82 ЦПК України.

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до вимог вказаної статті звільнення від сплати судового збору можливе за відповідним клопотанням сторони за наявності зазначених умов.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Посилання ОСОБА_2 у заяві про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на пункт 6-1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу звільнення від сплати судового збору є безпідставними, оскільки Закон України «Про судовий збір» не містить даної правової норми.

Посилання ОСОБА_2 у заяві на частину другу статті 81 та частину четверту статті 82 ЦПК України як на підставу звільнення від сплати судового збору є безпідставними, оскільки зазначені правові норми визначають обов'язки доказування, подання доказів у справах про дискримінацію та підстави звільнення від доказування.

Вказані ОСОБА_2 обставини не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки не свідчать про його скрутний майновий стан та відсутність можливості сплатити судовий збір у розмірі 352,40 грн. Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги слід відмовити.

Із матеріалів касаційного провадження вбачається, що у строк, встановлений ухвалою Верховного Суду від 01 листопада 2018 року, недоліки касаційної скарги заявником не усунено в повному обсязі, а саме не надано заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та відповідних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, не надіслано касаційної скарги в новій редакції із зазначенням в чому полягає неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та викладенням своїх вимог відповідно до повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 409 ЦПК України, та копій касаційної скарги в новій редакції із доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи, не надано доказів сплати судового збору за подання касаційної в розмірі 352,40 грн.

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (МПП «Голуб» проти України, № 6778/05, ЄСПЛ, від

18 жовтня 2005 року).

Оскільки станом на 29 листопада 2018 року заявником не виконано вимог ухвали Верховного Суду від 01 листопада 2018 року щодо усунення недоліків касаційної скарги в повному обсязі, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 грудня 2017 року в справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_3, про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про скасування рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, вважати неподаною та повернути заявнику.

Повернення касаційної скарги заявнику не перешкоджає повторному зверненню із касаційною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило