Єдиний унікальний номер 242/4160/16-ц Номер провадження 22-ц/775/652/2018
Доповідач Санікова О.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2018 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.

суддів: Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті в залі №3 цивільну справу №242/4160/16-ц

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2017 року,

(суддя - Владимирська І.М., рішення ухвалене у м. Селидове Донецької області заочно, повний текст рішення складено 04 жовтня 2017 року),

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № 50003080 від 03.02.2012 року, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1, останній отримав кредит у розмірі 68 981,85 грн., еквівалент якої в іноземній валюті складає 8 574,50 доларів США, та 28 466,48 грн., еквівалент якої в іноземній валюті складає 3 498,40 доларів США зі сплатою 9,90% на рік з кінцевим терміном повернення 15.02.2017 року на придбання автомобіля марки Volkswagen Polo Sedan, кузов НОМЕР_3, з об'ємом двигуна 1 598 куб. см, 2012 року випуску.

З метою забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та відповідачем було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого відповідач зобов'язався перед позивачем своїм майном - предметом застави - за виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором.

У порушення умов договору позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 18.08.2016 року має заборгованість - 294 358 грн. 26 коп., штрафу у розмірі 13 796 грн. 37 коп.

В подальшому вказаний автомобіль було перереєстровано на ОСОБА_2 У зв'язку із чим ТОВ «Порше Мобіліті» просило (враховуючи уточнені позовні вимоги) в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом його продажу в процедурі виконавчого провадження за ціною, що буде визначена в рамках виконавчого провадження, а також стягнути з ОСОБА_1 суму штрафу у розмірі 13 796,37 грн. в порядку п. 4.1.2 договору № 50008251 та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2017 року позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено:

- в рахунок часткового погашення боргу ОСОБА_1 за кредитним договором № 50003080 від 03.02.2012 року у розмірі 294 358 (двісті дев'яносто чотири тисячі триста п'ятдесят вісім) грн. 26 коп. звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки Volkswagen Polo Sedan, кузов НОМЕР_3, з об'ємом двигуна 1 598 куб. см, 2012 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_2 шляхом продажу зазначеного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження»;

- стягнуто з ОСОБА_1, на користь ТОВ «Порше Мобіліті» в порядку п. 4.1.2 договору застави транспортного засобу № 50008251 від 14.02.2012 року суму штрафу у розмірі 13 796 (тринадцять тисяч сімсот дев'яносто шість) грн. 37 коп.;

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» повернення судового збору у розмірі 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати частково заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові в частині звернення стягнення на предмет застави автомобіля марки Volkswagen Polo Sedan, кузов НОМЕР_3, шляхом продажу з публічних торгів, крім того задовольнити клопотання про зупинення виконавчого провадження №55451847 та стягнути судові витрати з позивача.

В обґрунтування своєї позиції апелянт посилається на те, що сума заборгованості за кредитним договором №50003080 від 03.02.2012 р. не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, оскільки штраф за спірним кредитним договором у сумі 13 796,00 грн. був нарахований позивачем та стягнутий судом із порушенням норм ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також апелянт наголошує на тому, що договір застави спірного транспортного засобу не був нотаріально посвідчений, а тому сама застава не створює для сторін ніяких правових наслідків і не може бути застосована при вирішенні цього спору. На думку відповідача виходячи зі змісту положень ст. 592 ЦК України позивач не має права звертати стягнення на заставлений автомобіль у особи, яка не є заставодавцем. Крім того, ОСОБА_2 вважає себе добросовісним набувачем автомобіля, який не повинен відповідати перед позивачем за невиконані зобов'язання ОСОБА_1 перед банком та неправомірні дії інших осіб, які зняли автомобіль з обліку, перевірили будь-які заборони на його відчуження і після його придбавання все ж таки зареєстрували на ім'я апелянта. Відповідач зазначає, що він не мав можливості своєчасно надати суду першої інстанції свої заперечення з приводу позовних вимог, бо позовну заяву із додатками не отримував та не викликався на судові засідання.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник ТОВ «Порше Мобіліті» у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору №50003080 від 03.02.2012 року, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1, останній отримав кредит у розмірі 68 981,85 грн., еквівалент якої в іноземній валюті складає 8 574,50 доларів США, та 28 466,48 грн., еквівалент якої в іноземній валюті складає 3 498,40 доларів США зі сплатою 9,90% на рік з кінцевим терміном повернення 15.02.2017 року на придбання автомобіля марки Volkswagen Polo Sedan, кузов НОМЕР_3, з об'ємом двигуна 1 598 куб. см., 2012 року випуску.

Відповідно до заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29.10.2015 року з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» стягнута заборгованість за кредитним договором №50003080 від 03.02.2012 р. в сумі 256433 грн. 89 коп., а також сплачені судові витрати у розмірі 2564 грн. 35 коп.

Згідно договору застави транспортного засобу від 14.02.2014 року, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3, останній для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором передав ТОВ «Порше Мобіліті» у заставу наступне майно - автомобіль марки Volkswagen Polo Sedan, кузов НОМЕР_3, з об'ємом двигуна 1 598 куб. см, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, сірого кольору.

Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС України від 22.09.2016 року №31/27-2695, станом на 20.09.2016 року автомобіль марки Volkswagen Polo Sedan, кузов НОМЕР_3, з об'ємом двигуна 1 598 куб. см, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на ОСОБА_2.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 та представника ТОВ «Порше Мобіліті», перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав покладених на нього договором зобов'язань по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима, внаслідок чого у позивача виникло право на подання позову про звернення стягнення у рахунок погашення боргу на рухоме майно, яке зареєстровано за ОСОБА_2, оскільки відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу і в тому випадку, якщо майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Такі висновки суду в основному є правильними.

Згідно зі статтею 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1,був укладений кредитний договір № 50003080 від 03.02.2012 року, з метою забезпечення виконання якого 14.02.2014 року був укладений договір застави транспортного засобу, а саме автомобілю марки Volkswagen Polo Sedan, кузов НОМЕР_3, з об'ємом двигуна 1 598 куб. см, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_2, сірого кольору.

Того ж дня приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В., який посвідчував зазначений договір застави, до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено відповідні записи про право застави на спірний автомобіль із відміткою про заборону його відчуження; розмір основного зобов'язання: 8 574,50 доларів США; строк виконання зобов'язання: до 15.02.2017 року; термін дії: до 16.02.2017 року.

Отже, доводи апелянта з приводу відсутності нотаріального посвідчення договору застави транспортного засобу та не внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень спростовується матеріалами справи.

Згідно із відповіддю Головного сервісного центру МВС України від 22.09.2016 року № 31/27-2695 станом на 20.09.2016 року автомобіль марки Volkswagen Polo Sedan, кузов НОМЕР_3, з об'ємом двигуна 1 598 куб. см, 2012 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на ОСОБА_2.

Таким чином, спірні правовідносини виникли з приводу порушення умов договору застави транспортного засобу, а саме п.2.3.5., відповідно до якого заставодавець без попередньої письмової згоди заставодержателя не може здійснити стосовно предмету застави дії, пов'язані з передачею предмета застави третім особам, у тому числі у тимчасове користування. Данні порушення у свою чергу дають право заставодержателю застосовувати до заставодавця штрафні санкції у порядку, що встановлений п.4.1.2 договору про заставу транспортного засобу.

Таким чином, вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 13 796,37 коп. є правомірними. Крім того, доводи апелянта щодо неправильності їх нарахування не приймаються до уваги через те, що в апеляційній скарзі він просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції тільки щодо застави транспортного засобу. Також, посилання апелянта на невідповідність заборгованості за кредитним договором дійсності та фактичним обставинам справи спростовується матеріалами справи, а саме копією заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 29.10.2015 року. Також, відповідач ОСОБА_2 не надав доказів у відповідності до ст. 81 ЦПК України щодо спростування наведених банком розрахунків.

Крім того, зазначені обставини стосуються безпосередньо ОСОБА_1, який не оскаржує судове рішення в цій частині і вони не впливають на права та обов'язки ОСОБА_2

Частиною другою статті 17 Закону України «Про заставу» визначено, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Згідно із п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року у випадку коли для розпорядження предметом застави була необхідною згода заставодержателя (частина друга статті 586 ЦК), правочин заставодавця щодо розпорядження предметом застави, вчинений без згоди заставодержателя після укладення договору застави, не може бути визнаний недійсним за позовом заставодержателя, оскільки в пункті 2 частини другої статті 592 ЦК установлено інший наслідок порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави, а саме - пред'явлення вимоги про дострокове виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а також тому, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно зі ст.ст. 9, 10, 11, 17, 27 Закону України «По забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків:

1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження;

2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Отже, обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі, заставодавець має право відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, а застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Так, із досліджених апеляційним судом наданих сторонами Витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що 16.02.2012 року реєстратором Київської обласної філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстрована застава рухомого майна, а саме транспортного засобу VW Polo Sedan 1.6 I benzin, колір - сірий, 2012 р.в., тип палива -Бензин, об'єм двигуна - 1598 куб. см, Номер об'єкта: НОМЕР_4, Номер державної реєстрації: НОМЕР_5 на підставі договору застави від 14.02.2012 року; відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати; обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»; боржник: ОСОБА_1; строк виконання зобов'язання: 15.02.2017; термін дії: 16.02.2017, про що свідчить запис 1. При цьому Витяги не містять відомостей про скасування або припинення обтяження.

Отже, на момент перереєстрації автомобіля Volkswagen Polo Sedan на ОСОБА_2 07.02.2015 року існувала заборона його відчуження терміном дії 16.02.2017 року, зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

За таких обставин набуття ОСОБА_2 права власності на автомобіль марки Volkswagen Polo Sedan, кузов НОМЕР_3, з об'ємом двигуна 1 598 куб. см, 2012 року випуску, який знаходиться під обтяженням, за відсутності згоди заставодержателя на його відчуження суперечить вимогам закону та умовам договору.

Посилання представника ОСОБА_2 на довідку територіального сервісного центру №7441 Регіонального сервісного центру в Чернігівській області МВС України про відсутність арешту на автомобіль Volkswagen Polo, 2012 року випуску станом на 07.02.2015 року не має правового значення, оскільки для вирішення даного спору має значення запис саме про заборону відчуження і саме в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Оскільки застава зберігає силу і для ОСОБА_2, тому правильним є висновок суду про звернення стягнення на її предмет - спірний автомобіль на користь ТОВ "Порше Мобіліті".

Щодо доводів апеляційної скарги про презумпцію добросовісності набуття права власності на автомобіль, який перебуває під заставою, що унеможливлює застосування правил законодавства про заставу, то вони не заслуговують на увагу. Так, дані твердження апелянта спростовуються правильністю висновків суду попередньої інстанції, з якими погоджується і колегія суддів.

Що ж стосується клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання судового оскаржуваного рішення, то слід зазначити, що вказане не є повноваженням суду апеляційної інстанції.

Разом з тим з приводу доводів апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права при ухваленні заочного рішення, то слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент ухвалення оскаржуваного судового рішення) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Аналогічні положення містить ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року, а саме ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 серпня 2017 року справу № 242/4162/16-ц призначено до розгляду на 04 жовтня 2017 року о 14 годині 00 хв. в режимі відеоконференції (т.1 а.с. 211). Розгляд справи не відбувся у зв'язку із неявкою сторін (т.1 а.с. 226). Матеріали справи містять довідку про доставлення SMS одержувачу ОСОБА_2, зі змісту якої вбачається що відповідач був повідомлений про судове засідання на 04.10.2017 року шляхом отримання повідомлення на номер телефону НОМЕР_6 29.08.2017 року о 13 год. 40 хв. (т. 1 а.с. 214). Також, оголошення щодо розгляду справи, що призначене на 04.10.2017 року було опубліковано в газеті «Урядовий кур'єр» (т. 1 а.с. 220-222).

Проте, такі повідомлення не можна вважати належним повідомленням з огляду на положення цивільно-процесуального законодавства, оскільки згода ОСОБА_2 на отримання SMS повідомлення відсутня; шляхом оголошення у пресі відповідач викликається, якщо не відомо його зареєстроване місце проживання чи перебування, а з матеріалів справи вбачається, що місце проживання відповідача ОСОБА_2 є відомим. Доказів належного повідомлення ОСОБА_2 іншим передбаченим цивільно-процесуальним законодавством способом матеріали справи не містять.

Таким чином, справу розглянуто судом першої інстанції без належного повідомленням відповідача ОСОБА_2 про час і дату судового засідання, на що він посилається в апеляційній скарзі.

Тому саме з цих підстав відповідно до положень п.3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України заочне рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

В іншій частині заочне рішення Селидівського міського суду від 04 жовтня 2017 року, а саме в частині задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення суми штрафу в розмірі 13 796 грн. 37 коп. та судового збору апеляційний судом Донецької області не переглядалось із-за відсутності апеляційної скарги ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 04 жовтня 2017 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити.

В рахунок часткового погашення боргу ОСОБА_1 за кредитним договором № 50003080 від 03.02.2012 року у розмірі 294 358 (двісті дев'яносто чотири тисячі триста п'ятдесят вісім) грн. 26 коп. звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки Volkswagen Polo Sedan, кузов НОМЕР_3, з об'ємом двигуна 1 598 куб. см, 2012 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1, що зареєстрований за ОСОБА_2 шляхом продажу зазначеного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 07 червня 2018 року.

Суддя-доповідач О.С. Санікова