Справа № 452/2772/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"21" травня 2018 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Казана І.С.,

при секретарі Кафтан О.Ю.,

із участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суд із позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння в селі Воля Блажівська по вул. Карпатській, 105а Самбірського району Львівської області. Позивач посилається на те, що 20.03.2009 року померла її мати ОСОБА_6, котра мала право на дане майно після смерті своєї матері ОСОБА_7, яка померла 06.08.2008 року. Так як при житті ОСОБА_6 не склала заповіту, то спадкування її майна здійснюється по закону відповідно до черговості спадкоємців. Спадкоємцями її майна за законом є позивач, її брати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_5, однак відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від спадкування відмовилися у користь позивача, зробивши відповідну заяву. Позивач зверталася у Самбірську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено в оформленні права власності на вищевказане будинковолодіння, так як ОСОБА_6 за життя не виготовила свідоцтва про право власності на житловий будинок. Тому позивач просить в судовому порядку постановити рішення, яким визнати її власником спадкового майна.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала звернення позивача до суду та посилалася на обставини, зазначені в позовній заяві; просила даний позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви в яких позов визнали повністю, не заперечили проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 будучи повідомленим у встановленому законом порядку до суду не зявився, із відзивом на позов не звертався. Тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності у заочному провадженні, проти чого не заперечила представник позивача; а також запевнила суд про відсутність спору між спадкоємцями.

Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із свідоцтва про смерть серії І-СГ №472303 вбачається, що ОСОБА_6 померла 20 березня 2009 року.

Відповідно до виданої довідки №1385 від 11.07.2017 року виконавчим комітетом Чуквянської сільської ради Самбірського району Львівської області, будинковолодіння в с. Воля Блажівська Самбірського району по вул. Карпатській, 105а Львівської області належить до колгоспного двору, власником даного житлового будинку була ОСОБА_7 б/б, разом з нею були зареєстровані її дочка ОСОБА_6 та онуки ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п. 6 «а» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року.

Оскільки ОСОБА_6 на час смерті своєї матері ОСОБА_7 проживала і була зареєстрована разом з нею, то відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Спадкоємцями майна першої черги по закону після смерті ОСОБА_6 є позивач та її брати ОСОБА_3, ОСОБА_4, сестра ОСОБА_5, однак відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від спадкування відмовилися у користь позивача; усі відповідачі не претендують на спадкове майно і жодних дій з цього приводу не виконували; представник позивача адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні ствердила про відсутність спору між спадкоємцями.

Із приводу спадкування позивач зверталася до нотаріальної контори, але їй було відмовлено в оформленні права власності на будинковолодіння оскільки ОСОБА_6 за життя не виготовила свідоцтво про право власності на житловий будинок №105а по вул. Карпатській у с. Воля Блажівська Самбірського району Львівської області.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України ОСОБА_2 являється спадкоємцем майна ОСОБА_6 по закону першої черги.

Ураховуючи вище наведені норми законів у сукупності з поясненнями сторони позивача, поданими нею суду документальними підтвердженнями, суд прийшов до переконання, що даний позов є підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 206, 258, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстровану та проживаючу в ІНФОРМАЦІЯ_2, власником вцілому житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами по вул. Карпатській, 105а у с. Воля Блажівська Самбірського району Львівської області у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, котра померла 20.03.2009 року.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача протягом цього ж строку.

Суддя