Справа № 752/8776/18
Провадження № 2/752/4352/18
У Х В А Л А

05.05.2018 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «ГУГЛ» про зобов'язання надати інформацію, суддя -

Встановив

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зобов'язати Товариства з обмеженою відповідальність «ГУГЛ» надати точну інформацію про конкретні причини блокування облікового запису Google AdWords НОМЕР_1.

Звертаючись із вказаним позовом, не сплачуючи судовий збір та вважаючи обґрунтовуючи даної справи Голосіївському районному суду міста Києва позивач вважає себе споживачем послуг та посилається на вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів».

Вивчивши матеріали позову, суд приходить до висновку про те, що вказана заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Згідно ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено те, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається те, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог (наприклад, договір, квитанція-замовлення, квитанція-зобов'язання, транспортна чи інша накладна, чек, касовий ордер).

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Цим Законом встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб - споживачів товарів, робіт і послуг.

Позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду, з метою дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, повинен був викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено, тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються вказаним законом.

Тобто, права особи як споживача охоплюються і мають місце на стадії придбання, замовлення, використання або реалізації наміру придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, а коли така продукція вже придбана, замовлена або використовується, то діють правила і норми відповідних договірних правовідносин.

Таким чином, на час постановлення даної ухвали суд позбавлений можливості встановити, що правовідносини, які виникли між сторонами виникли з Закону України «Про захист прав споживачів», враховуючи викладене позивачу необхідно надати докази існування між ним та відповідачем будь-яких правовідносин.

Крім того, посилаючись на правові підстави ч. 5 ст. 28 ЦПК України, положення якої регламентують, що позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору, позивач не надає доказів зареєстрованого його проживання як фізичної особи та території Голосіївського району міста Києва, а саме за адресою АДРЕСА_1

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 ЦПК України, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене, вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

Ухвалив

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «ГУГЛ» про зобов'язання надати інформацію - залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя