Справа № 604/1210/18
Провадження № 2/604/549/18
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2018 року

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши в у судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Підволочиськ заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк», про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 30 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», посвідченим приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №269, посилаючись на укладення вказаного договору ОСОБА_2 без належних правових підстав, зокрема розпорядження майном (будинковолодінням №92 по вул. Дружби в с. Городниця Підволочиського району Тернопільської області), яке йому не належало.

01 листопада 2018 року ухвалою суду зазначену вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в цій цивільній справі.

05 листопада 2017 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, згідно з якою просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_4 товариству комерційний банк «ПриватБанк» вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на житловий будинок з прибудовою за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, с.Городниця, вул. Дружби, 92, загальною площею 116,30 кв. м, житловою площею 82,30 кв. м (предмет іпотеки) у позасудовому порядку шляхом:

-переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобовязаний письмово повідомити Іподекодавця;

-продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у ст. 23 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця, до вирішення справи по суті.

Заявлену вимогу мотивує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком позбавлення Позивача права власності на зазначене нерухоме майно, що ускладнить або, навіть, унеможливить ефективний захист її прав як співвласника майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Пленум ВСУ у п. 4 постанови від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з положень ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, ст. 41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що захист прав, свобод та інтересів Позивача до ухвалення рішення в справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, з урахуванням принципу співмірності виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_4 товариству комерційний банк «ПриватБанк» вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на житловий будинок з прибудовою за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, с.Городниця, вул. Дружби, 92, загальною площею 116,30 кв. м, житловою площею 82,30 кв. м (предмет іпотеки) у позасудовому порядку шляхом:

-переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що Іпотекодержатель зобовязаний письмово повідомити Іподекодавця;

-продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у ст. 23 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавець надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені Іпотекодавця, до вирішення справи по суті.

Копію ухвали направити для виконання до Реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції, Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, ОСОБА_4 товариства комерційний банк «ПриватБанк».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст. 153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Г.Б. Сидорак