Справа №:755/5466/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" червня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1, стягувач - ТОВ «Мейсон Ентертеймент», на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича,

встановив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана скарга, в якій скаржник просить визнати неправомірними дії приватного виконавця що полягали у описі та арешті її майна, визнання незаконним висновок про вартість об'єкта оцінки від 23.03.2018 року, та скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 12.03.2018 року у межах виконавчого провадження № 55698527.

Скарга обґрунтована тим, що 20.10.2017 року Дніпровський районний суд м. Києва виніс рішення у справі № 755/14848/16-ц, яким задовольнив вимоги ТОВ «Мейсон Ентертеймент» про захист майнових авторських прав, та стягнув компенсацію за порушення авторського права на музичні твори в розмірі 116 000,00 грн. з кожного. Апеляційний суд м. Києва своєю постановою від 10.01.2018 року залишив рішення суду першої інстанції без змін. 26.01.2018 року Дніпровський районний суд м. Києва видав виконавчий лист № 755/14848/16-ц. 02.02.2018 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький З.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 55698527. В рамках цього провадження виконавець наклав арешт на її банківські рахунки та картки. Неодноразово вона та її представники зверталися до виконавця з поясненнями про те, що вона студент, не має стабільного постійного доходу, та що їй потрібен час щоб виконати рішення суду. Вона, як успішний студент, отримує стипендію. в університеті в розмірі 1 800,00 грн., яка є її єдиним доходом. Проте, виконавець з метою перевірки цих даних до університету не звернувся. Вважає дії виконавця неправомірними, оскільки він не звернув стягнення на її доходи, зокрема стипендію, та відразу здійснив стягнення на її нерухоме майно - квартиру. 02.04.2018 року вона отримала від виконавця про опис та арешт майна, повідомлення про результати оцінки майна № 166 від 23.03.2018 року та заявку на реалізацію нерухомості. Вважає дії виконавця щодо опису і арешту, подальшої оцінки та виставлення на торги в ДП «Сетам» її квартири неправомірними у зв'язку з тим, що виконавець не надіслав повідомлення про проведення опису й арешту майна, а тому не зрозуміло, як він міг потрапити до квартири; постанова в супровідному листі датована 12.03.2018 року, тоді як дата в постанові - 69.05.2018 року, і не відомо чи правильну постанову він надіслав, та скільки написав; постанова написана від руки абсолютно нерозбірливо, її зміст є нечитабельним та не зрозумілим; накладено арешт на майно - вул. Шухевича 1/68, Львівська обл., Яворівський район, м. Новояворівськ, тоді як їй належить майно - квартира № 68 за адресою: Львівська обл., Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Шухевича, буд. № 1, що свідчить про накладення арешту на неналежне їй майно; у постанові не вказано поверх, на якому розташована квартира, не зазначено площі кухні, ванної кімнати, туалету, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»; в постанові не вказано повністю реквізити сторін; дані понятих важко прочитати, крім того, один з них з м. Львова, що ставить під сумнів його покази; при описі та арешті був присутнім лише помічник ПВ - ОСОБА_3, інших осіб, як того вимагає законодавство, не зазначено, що свідчить про те, що виконавець не здійснював опис та арешт майна по місцю знаходження майна, а написав її без виїзду; у постанові відсутні інформація про залучення до проведення виконавчих дій при входженні до чужого житла працівників правоохоронних органів; у постанові описано лише квартиру, її розмір та її технічні характеристики, які збігаються з даними технічного паспорта на квартиру, що свідчить про те, що виконавець самостійно склав постанову; виконавець не здійснив опис майна в середині квартири, що є порушенням так як є черговість звернення стягнення; надіслана копія постанови не підписна виконавцем, відсутні і підписи понятих та інших учасників, та осіб, яким передано майно на зберігання; в заявці на реалізацію майна вказано зберігачем майна - ОСОБА_4, при цього невідомо хто ця особа, на якій підставі йому передано майно; в оцінці майно вказано вартість квартири 439 278,00 грн., що в чотири рази перевищує розмір зобов'язання. Вона є студенткою, ніде не працює, доходів крім стипендії не має, та вказана квартира є її єдиним місцем проживання, і її реалізація позбавить її місяця проживання.

В судове засідання скаржник не з'явилася, про день та час розгляду справи був повідомлений представник скаржника під розписку.

В судове засідання суб'єкт оскарження не з'явився, надіслав відзив з проханням відмовити у задоволенні скарги.

В судове засідання представник стягувача не з'явився, подав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, відмовити у її задоволенні у зв'язку з виконанням боржником виконавчого провадження та його закриттям.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Дана скарга надійшла до Дніпровського районного суду м. Києва 10.04.2018 року.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.2018 року по даній справі відкрито провадження, витребувано матеріали виконавчого провадження.

08.05.2018 року надійшла копію виконавчого провадження № 55698527. 23.05.2018 року надійшов від приватного виконавця відзив на скаргу.

Розгляд справи відкладався у зв'язку з невиконанням вимоги суду щодо надання копії виконавчого провадження на дату судового засідання.

Заяв про збільшення, зменшення вимог скаржника в судових засіданнях не подавалися, питання щодо їх прийняття судом не вирішувалося.

В суді встановлено, що 27.10.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/14848/16-ц винесено судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Мейсон Ентертеймент» компенсацію за порушення авторського права на музичні твори в розмірі 116 000,00 грн. Рішення набрало законної сили 10.01.2018 року. Виконавчий лист видано 26.01.2018 року.

02.02.2018 року виконавчий лист разом із заявою про відкриття виконавчого провадження подано приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Маковецькому З.В.

02.02.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Маковецьким З.В. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 55698527, арешт майна боржника, здійснено розрахунок винагороди виконавця, викликано боржника, надіслано у банки вимогу про накладення арешту на рахунки, здійснено запити щодо наявності у боржника доходів, майна. Копії постанов направлялися боржнику по адресі, яка вказана у виконавчому листі.

З копії виконавчого провадження встановлено, що по виконавчому провадженню № 55698527 виконавцем вчинено ряд виконавчих дій згідно Закону Країни «Про виконавче провадження» по примусовому виконанню судового рішення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 382 КК України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п'ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Ті самі дії, вчинені службовою особою, - караються штрафом від семисот п'ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п'яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Суд, враховуючи матеріали справи (докази надані скаржником та суб'єктом оскарження), вимоги законодавства, дійшов висновку, що приватний виконавець діяв в рамках закону, і підстав для задоволення скарги немає. Викладені скаржником обґрунтування не знайшли свого підтвердження в суді, та спростовані матеріалами справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги законодавства та документи, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що скарга є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1,2, 3, 18, 19, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453ЦПК України,

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, стягувач - ТОВ «Мейсон Ентертеймент», на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: