Справа № 445/2047/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

з участю заявника ОСОБА_2

представника заявника ОСОБА_3

заінтересованої особи ОСОБА_4

представника заінтересованої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Золочів Львівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов'язки, а саме: заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_2 за адресою: Львівська область, м. Золочів, вул. Валова 10а/14; обмежити спілкування з ОСОБА_6, шляхом заборони на побачення без присутності матері ОСОБА_2 чи працівників органу опіки та піклування; обмежити спілкування з ОСОБА_7, шляхом заборони на побачення без присутності матері ОСОБА_2 чи працівників органу опіки та піклування; заборонити наближатися на менше ніж 300 метрів до місця проживання (перебування) ( Львівська область, м. Золочів, вул. Валова 10а/14), роботи ( Львівська область, м. Золочів, вул. Кармелюка, 12) ОСОБА_2, інших місць частого відвідування (Львівська область, м. Золочів, вул. І.Мазепи, 6; Львівська область, м. Золочів, вул. С. Стрільців, 2) ОСОБА_2; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні пере6говори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_2, ОСОБА_4 та двоє їхніх неповнолітніх дітей проживають однією сім'єю в м. Золочів Львівської області, вул. Валова 10а/14. Зазначає, що приблизно з січня 2015 року між сторонами розпочалися побутові сварки на ґрунті необґрунтованих ревнощів ОСОБА_4, які поступово переросли у стійку конфліктну ситуацію. Починаючи з вказаного часу ОСОБА_4 неодноразово ображав заявника нецензурними слова, принижував її гідність у присутності членів родини, друзів та знайомих. Зазначає, що 20 серпня 2018 року вчинив щодо ОСОБА_2 фізичне насильство, а саме виганяв з квартири, шарпав за одяг, виражався на її адрес нецензурною лайкою. 21 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Золочівського районного суду Львівської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. Вказує, що ОСОБА_4 продовжує вчиняти щодо неї та дітей домашнє насильство у різноманітній формі, зокрема 4 жовтня 2018 року будучи в стані алкогольного сп'яніння виганяв її та дітей з квартири, лаявся, ображав, погрожував заявниці фізичною розправою та позбавленням права на житло. Переймаючись за свою особисту безпеку ОСОБА_2С, звернулася в поліцію. Просить видати обмежувальний припису стосовно ОСОБА_4 та встановити строк дії застережних заходів - шість місяців.

31.10.2018 ОСОБА_4. В.Г. подав до суду письмові пояснення по суті заяви про винесення обмежувального напису, за змістом яких просить суд відмовити ОСОБА_2 у видачі відносно нього обмежувального припису. Зазначає, що в матеріалах цивільної справи відсутні належні, допустимі та достатні докази на підтвердження вчинення ним домашнього насильства відносно заявниці.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 та представник заявника ОСОБА_3 заяву підтримали та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що ніколи не наносив тілесних ушкоджень дружині, не ображав її та не виганяв. Бажає примирення з дружиною, тому просить суд відмовити у задоволення заяви про видачу обмежувального припису щодо нього.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_5 проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису заперечила, вказала, що немає допустимих та достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства відносно заявниці.

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи, представника заінтересованої особи, допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 1 цього Закону домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім»ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім»єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров»ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на колишнє подружжя.

В силу положень ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 перебуває з 21 серпня 2008 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від якого мають двох спільних малолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як визнано заявником та заінтересованою особою, вони проживають за вказаною в заяві адресою: Львівська область, м. Золочів, вул. Валова 10а/14.

ОСОБА_2 стверджує, що 04.10.2018 року ОСОБА_4, будучи в стані алкогольного сп'яніння вчинив щодо неї психологічне та фізичне насильство в сім'ї, з приводу чого вона 04.10.2018 звернулась до Золочівського ВП ГУ НП Львівській області.

Той факт, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відбувся часті конфлікти та сварки, підтвердили допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11. Крім того свідок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили той факт, що ОСОБА_4 виганяв з дому заявника та ображав її.

Під час дослідження судом постанови Золочівського районного суду Львівської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП встановлено, що 22.08.2018 року о 20 год. 00 хв. за місцем проживання, а саме в АДРЕСА_1, ОСОБА_4 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 насильство в сім'ї. 04.09.2018 року у судовому засідання під час розгляду адміністративного справи ОСОБА_4 вину не визнав, проте його вина підтверджувалася матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення та заявою ОСОБА_2 Також суд зазначає, що дана постанова набрала законної сили, правопорушник сплатив штраф.

З приводу даної обставини, ОСОБА_4 пояснив, що 20.08.2018 року між ним та ОСОБА_2 виник конфлікт у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 вдарила його дошкою по голові, внаслідок чого він отримав садно потиличної ділянки справи, що підтверджується довідкою Золочівської ЦРЛ від 31.10.2018 року № 1089. До правоохоронних органів не звертався, оскільки хотів примиритися з дружиною

За приписами п.3, 6, 7, 8 ч.1, ст.1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

За змістом ч.2, ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону).

Дослідженням наданих заявником доказів встановлено, що доводи заяви знайшли своє часткове підтвердження, оскільки наявність конфлікту між подружжям, відсутність бажання примирення у постраждалої від домашнього насильства ОСОБА_2, а також відсутність ознак щирого каяття у заінтересованої особи кривдника ОСОБА_4, дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем їх спільного проживання за вказаною в заяві адресою.

При цьому суд враховує, що, у с. Бортків, вул.Заріччя, 43 Золочівського району Львівської області, де до 18.10.2018 року був зареєстрований ОСОБА_4, проживають його батьки та сестра зі сім'єю.

Суд звертає увагу, що за змістом ч.7 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису.

Щодо повнолітніх осіб такі обмеження відсутні. В тому числі, не може бути підставою для вжиття зазначеного обмеження, відсутність у кривдника іншого житла.

Крім того, враховуючи, що подружжя має двох спільних дітей і заявник просить обмежити ОСОБА_4 спілкування з дітьми, шляхом заборони на побачення без матері ОСОБА_2чи працівників органу опіку та піклування, суд вважає таке обмеження слід визнати необґрунтованими, оскільки безпосередньо може вплинути на можливість батька дітей виконувати свої батьківські обов'язки та реалізовувати свої батьківські права.

Також є необґрунтованою вимога заявника щодо заборони наближення ОСОБА_4 до місця їх спільного проживання, місця роботи та інших місць частого відвідування ОСОБА_2 менш ніж на 300 метрів, оскільки метою вжиття таких заходів є не створення особі кривднику додаткових незручностей, а запобігання можливим ризикам повторення домашнього насильства, тому суд приходить до висновку, що достатньою буде відстань у 50 метрів, яка запобігатиме особистому спілкуванню між заявником та заінтересованою особою.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що з метою запобігання ризиків повторного вчинення насильства у сім'ї слід видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4, яким протягом 2 (двох) місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці свого проживання із дружиною та двома неповнолітнім дітьми, заборонити наближатись на відстань меншу ніж 50 метрів до їх фактичного місця проживання, місця роботи та місць частого відвідування ОСОБА_2, заборонити ОСОБА_4 розшукати, вести листування та телефонні переговори з ОСОБА_2, а в задоволенні іншої частини вимог слід відмовити.

В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 350-1 350-8, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 1, 24, 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2, заінтересована особа - ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис, яким визначити заходи тимчасового обмеження ОСОБА_12 прав та покласти на нього обов'язки, а саме:

1. Заборонити ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_2, а саме у квартирі АДРЕСА_2.

2. Заборонити ОСОБА_4 наближатися на менше ніж 50 метрів до місця проживання (перебування) (АДРЕСА_3), роботи (Львівська обл., м. Золочів, вул. Кармелюка, 14) ОСОБА_2, інших місць частого відвідування (Львівська обл., м. Золочів, вул. Івана Мазепи,6; Львівська обл., м. Золочів, вул. Січових Стрільців, 2) ОСОБА_2.

3. Заборонити ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4, переслідувати її та в будь-який інший спосіб спілкуватися з нею.

4. Заборонити ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на 2 (два) місяці.

В задоволенні іншої частини заяви про застосування обмежувального припису відмовити.

Судові витрати, пов'язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

ОСОБА_12 рішення направити до Золочівського відділу поліції головного управління національної поліції у Львівській області для взяття ОСОБА_12 на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Львівського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складання повного тексту, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_1