Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Пустовойт Т. В., за участю секретаря Дарменко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання автомобіля обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на автомобіль,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Вказував, що 22.11.2017 року між ним та ОСОБА_2, яка є його дружиною, укладено договір купівлі-продажу автомобілю №1441/2017/718318, за яким ОСОБА_2 продала йому автомобіль марки Geely моделі EMGRAND7, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузову L6T7844Z4EN007861. Згідно договору ціна транспортного засобу складає 130889,85 грн., оцінка не проводилась, вартість була взята з бази даних територіального сервісного центру. Вказаний автомобіль належав відповідачці на підставі договору купівлі-продажу № Е01-1771 від 07.12.2013 року, проте був придбаний в період шлюбу та за спільні кошти подружжя, тобто є обєктом права спільної сумісної власності, частки у вказаному спільному сумісному майні визначені не були, а тому відповідачка могла здійснити відчуження лише 1/2 частини зазначеного автомобілю. Договір купівлі-продажу 22.11.2017 року було укладено лише з метою внесення змін до технічного паспорту в частині власника транспортного засобу, та договором купівлі-продажу як таким не був, оскільки ніякої грошової суми позивач відповідачці не сплачував. Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобілю НОМЕР_2 укладений між ним та ОСОБА_2 22.11.2017 року за №1441/2017/718318, визнати зазначений автомобіль спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а також в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ним та ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину за кожним на автомобіль НОМЕР_2.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, надав заяву з проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, визнала вимоги позивача та не заперечувала проти їх задоволення у повному обсязі.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст.60 Сімейного Кодексу України, передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно договору купівлі-продажу № Е01-1771 від 07.12.2013 року, автомобіль марки Geely моделі EMGRAND7, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузову L6T7844Z4EN007861, належав ОСОБА_2, проте був придбаний в період шлюбу та за спільні кошти подружжя ОСОБА_2.

Відповідно до ст.63 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленості між ними.

Відповідно до частини 1 ст.67 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік мають право вкласти з іншою особою договір - купівлі продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Отже, оскільки, частки у вказаному спільному сумісному майні (автомобілі) визначені не були, ОСОБА_2 мала право розпорядитися належною їй 1/2 частиною у вказаному автомобілі лише після її визначення у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.5 ст.203 Цивільного Кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, договір купівлі - продажу це оплатний договір, внаслідок укладення якого продавець майна повинен отримати від покупця певну грошову суму за майно.

Як вбачається з договору купівлі-продажу транспортного засобу №1441/2017/718318 від 22.11.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вказаний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання (п.9.1). Додатком до вказаного договору є акт приймання-передачі транспортного засобу, проте відомості щодо передачі грошових коштів за придбання зазначеного автомобілю відсутні.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 82, 206, 247, 263-265, 274-279 ЦПК України, ст.ст. 203, 655 ЦК України, ст.ст.60, 63, 67 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, визнання автомобіля обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на автомобіль задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобілю марки Geely, модель EMGRAND7, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузову L6T7844Z4EN007861, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 22.11.2017 року за №1441/2017/718318.

Визнати автомобіль марки Geely, модель EMGRAND7, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузову L6T7844Z4EN007861, обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає за адресою: м.Маріуполь, вул.Привільна, буд.50) та ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, який мешкає за адресою: м.Маріуполь, вул.Рівна, буд.43).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобілю марки Geely, модель EMGRAND7, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузову L6T7844Z4EN007861.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобілю марки Geely, модель EMGRAND7, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузову L6T7844Z4EN007861.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: Т. В. Пустовойт