Провадження № 2/522/6485/18
Справа № 522/8612/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

судді Бондар В.Я.;

за участі секретаря судового засідання Грищук В.О.;

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи 4140999) про зняття арешту

ВСТАНОВИВ:

Позивач в 17.05.2018 року звернулась до Приморського районного суду міста ОСОБА_2 з позовом до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Приморським районним судом міста ОСОБА_2 розглядалась цивільна справа № 2-6294/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Приморського районного суду міста ОСОБА_2 від 20.05.2011 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість у сумі 557 894, 80 грн..

На підставі звернення ОСОБА_3 виконавчого листа № 2-6294/11 від 20.05.2011 року до виконання старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження та прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В -12/394 від 23.02.2012 року, який було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (обтяження № 12534716 від 24.05.2012).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2013 року заочне рішення приморського районного суду міста ОСОБА_2 від 20.05.2011 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд. Виконавче провадження за виконавчим листом № 2-6294/11 від 20.05.2011 року було закрито, а матеріали вказаного виконавчого провадження знищені, однак арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 не було скасовано. Станом на день звернення з позовом виконавчий документ по справі № 2-6294/11 на виконанні не знаходиться, а застосовані раніше в межах виконавчого провадження заборони обмежують права позивача щодо розпорядження своїм майном.

Ухвалою від 21 травня 2018 року відкрито провадження. Розгляд справи призначено у спрощеному порядку з проведенням судового засідання 29.05.2018 року.

У судове засідання зявився представник позивача адвокат ОСОБА_5, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений, через канцелярію Приморського районного суду міста ОСОБА_2 надав лист про неможливість прибуття у судове засідання та просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 53625886 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В-12/394, 23.02.2012, Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції старшим державним виконавцем Ковтун Л.Ю. було накладено обтяження за реєстраційним номером 12534716 на все майно боржника ОСОБА_1. Зазначене обтяження було зареєстровано 24.05.2012 року Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, також судом встановлено, що відповідно до інформації яка міститься в реєстрі вказане обтяження застосовано з метою стягнення боргу за рішенням Приморського районного суду міста ОСОБА_2 по справі № 2-6294/11 на користь ОСОБА_3 у сумі 557 894,80 грн.

В звязку з тим, що рішення Приморського районного суду міста ОСОБА_2 від 20.05.2011 року було скасовано ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2013 року, а виконавче провадження закрито, позивач звернулась з запитом до Приморського районного відділу виконавчої служби міста ОСОБА_2 щодо надання інформації відносно застосованих заборон на що було отримано відповідь, про те, що виконавчий документ по справі № 2-6294/11 на виконанні не знаходиться. Аналогічну інформацію суду було надано Відповідачем листом від 25.05.2018 № В-12/529.

Отже, у звязку із тим, що зазначене виконавче провадження наразі знищено, позивач не має змоги зняти арешт з майна, на яке накладено арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна.

На підстав вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 237, 263-265, 280-282, 268 ЦПК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Другого приморського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області (ідентифікаційний код юридичної особи 4140999) задовольнити.

Скасувати арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, накладений постановою старшого державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_6 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження В-12/394 від 23.02.2012, який було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (обтяження № 12534716 від 24.05.2012).

Скасувати (виключити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про обтяження реєстраційний номер 12534716 від 24.05.2012 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 08.06.2018 року.

Суддя: В.Я. Бондар

29.05.18