Провадження №2-о/760/258/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря - Ковальської К.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересовані особи: Солом'янський районний у м.Києві відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, суд -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті свого чоловіка ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

Чоловік заявниці - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Севастополь, АР Крим.

Заявниця вказує, що отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками чинного законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво про смерть є неможливим.

Заявниця звернуласяся із заявою до Солом'янського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у м. Києві, де йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, посилаючись на те, що заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

А тому заявниця звернулася до суду для встановлення факту смерті для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України.

Заявниця в судове засідання не з'явилася. Від заявниці надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату та час судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2, що підтверджується наданими копіями документів:

-паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_1, виданого 21 квітня 1998 року Залізничним РУ ГУ МВС України в місті Києві,

-паспорту ОСОБА_2 серії НОМЕР_2, виданого 28 листопада 1996 року Залізничним РУ ГУ МВС України в місті Києві,

-свідоцтва про укладення шлюбу від 04 березня 1977 серії НОМЕР_3, актовий запис № 167.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Так, заявник просить встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, у місті Севастополь АР Крим.

Факт смерті підтверджено документом невстановленого законом зразка - Свідоцтвом про смерть, виданим 20 березня 2018 року Відділом записів актів громадянського стану Балаклавського району міста Севастополя серії НОМЕР_4.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією.

Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров'я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року № 545.

Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, в т. ч. рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 259, 263 - 265, 268, 315, 317 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, у місті Севастополь АР Крим.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення суду невідкладно направити до Солом'янського районного у м. Києві відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві для державної реєстрації смерті ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя Усатова І. А.