Дата документу 08.11.2018 Справа № 315/1539/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 315/1539/17
Провадження №22-ц/807/269/18
Головуючий в 1-й інстанції - Плечищева О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В.
Полякова О.З.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року, ухвалене в м. Оріхів у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначала, що 29 березня 2005 року, вона уклала шлюб з ОСОБА_6, зареєстрований Успенівською сільською радою Гуляйпільського району Запорізькій області, актовий запис №03. В період спільного проживання у сторін по справі народилася донька - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. 20 березня 2008 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини прибутків відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.03.2008 року до виповнення дитині повноліття. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів та внесенні зміни до ст.ст.181-184 СК України, а тому відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач ОСОБА_8 має третю групу інвалідності, але, робочу, працездатний, отримує пенсію, тимчасово офіційно не працює, може сплачувати на утримання дитини 1/4 частку від його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Інших дітей відповідач не має, стан здоров'я дозволяє йому працювати, а тому позивач вважає, що відповідач у справі може сплачувати такий розмір аліментів.

Посилаючись на зазначені обставини позивачка просила суд,змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 березня 2008 року з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, збільшивши їх розмір до 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є, те що судом першої інстанції не враховано інтереси неповнолітньої дитини, чим порушені її права, щодо матеріального забезпечення, у зв'язку зі збільшенням мінімального розміру аліментів на одну дитину.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_6 зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна карга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з підстав наведених в рішенні та у зв'язку з тим, що у апелянта змінився матеріальний та сімейний стан.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

В силу вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 березня 2018 року та свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_1 шлюб між позивачем та відповідачем розірваний (а.с.7,8). У відповідності до свідоцтва про народження НОМЕР_2 (а.с.5) сторони по справі мають спільну дитину - доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20 березня 2008 року з ОСОБА_6, на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини прибутків відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.03.2008 року до виповнення дитиною повноліття, що також стверджується довідкою Гуляйпільського районного суду Запорізької області про те, що їй направлено виконавчий лист про стягнення з відповідача на її користь аліментів.

Розглянувши справу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач фактично ставить питання не про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, а просить привести їх розмір у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, а зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення та збільшення їх розміру, а тому не має підстав для задоволення позовних вимог.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України - 30%).

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

З огляду на викладене, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий визначено законом. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначено законом (частина друга статті 182 СК України).

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Таким чином, збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред'явлення позову про зміну розміру аліментів.

Аналогічні висновки суду викладені в постановах Верховного суду у справах за № 61-7584св18 від 04 липня 2018 року та №61-37114св18 від 12 вересня 2018 року.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції про відмову в позові з урахуванням підстав позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при встановленні зазначених фактів не були порушені норми процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права, а тому підстави для скасування або зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 травня 2018 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 8 листопада 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков