ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4019/18

Головуючий у першій інстанції - Требух Н.В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/84/18

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Лакізи Г.П., Онищенко О.І.,

секретар - Поклад Д.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_2, відповідач - Публічне акціонерне товариство «Чернігівобленерго»,

за участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представників відповідача Сиводід О.П., Демчевої І.В.,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2018 року у складі судді Требух Н.В., повний текст якого складено 22.06.2018 року у м. Чернігові,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПАТ «Чернігівобленерго», в якому просив стягнути з відповідача 189 227 грн. 14 коп. моральної шкоди, завданої невиконанням договору у вигляді упущеної вигоди по договору № 1/27 від 27.03.2015 року за оренду приміщення з 01.04.2015 року по 31.10.2015 року в сумі 50 400 грн. 00 коп; завданої у вигляді упущеної вигоди, як підприємця (ФОП), з квітня 2015 року по 31.10.2015 року та добудову будинку в сумі 59 838 грн. 74 коп; завданої незаконними відключеннями відповідачем електропостачання його домоволодіння у 2015 році та невідновленням електропостачання у період з травня по жовтень 2015 року, ненаданням відповіді на запит від 01.07.2015 року та копій протоколів від 17 лютого та 24 лютого 2015 року в сумі 28 988 грн. 40 коп; завданої невиконанням рішень Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 року (справа № 750/1688/15-ц), від 29.12.2015 року (справа № 750/6537/15-ц), від 28.09.2015 року (справа № 750/8055/16-ц) та невиконанням виконавчих листів по виконавчим провадженням №, № 48423100, 515669905, 1567079, 51567134 в сумі 50 000 грн. 00 коп.

Також просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 215 214 грн. 48 коп., завданої тривалим відключенням від електроенергії його домоволодіння, що змусило позивача нести додаткові матеріальні витрати, зокрема: придбання полікристалічних фотомодулів (енергетичний комплекс сонячні батареї) в сумі 166 718 грн. 48 коп; виконання робіт по створенню автономної сонячної електростанції в сумі 17 500 грн. 00 коп; придбання палива - 1470 л бензину А-92 на суму 27 828 грн. 00 коп. та 5 л моторного масла на суму 720 грн. 00 коп; придбання картриджа, ракелі, фотобарабану, заправка порошку на суму 1 540 грн. 00 коп; придбання жорсткого диску, флешки, паперу, ксерокопіювання на суму 309 грн. 00 коп; придбання жорстких дисків на суму 82 грн. 00 коп; придбання конвертів, роздруківка, ксерокс, відправка, поштові марки на суму 67 грн. 00 коп. та придбання ліків на суму 450 грн. 00 коп.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Чернігівобленерго» на користь позивача 212 766 грн. 48 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 2 000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, що завдана неправомірною бездіяльністю, що виразилась у ненаданні відповіді на звернення ОСОБА_2 від 01 липня 2015 року вхідний № 662-Д, протоколів засідань Комісії інформаційно - консультаційного центру ПАТ «Чернігівобленерго» № 15 від 17 лютого 2015 року та № 15/1 від 24 лютого 2015 року. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Чернігівобленерго» на користь держави судовий збір в розмірі 2 147 грн. 66 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Чернігівобленерго» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту дослідження наданих доказів.

Доводи скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що постачання електроенергії домоволодіння ОСОБА_2 було відновлено 28.12.2017 року, отже, висновок суду про те, що на час винесення рішення постачання не відновлено, не відповідає обставинам справи.

Зазначає, що посилання суду на визнання позову відповідачем в частині понесення ОСОБА_2 витрат на пальне (бензину та моторного масла) є помилковим, оскільки надані останнім чеки не були долучені при поданні позову, не всі чеки є читабельними. Зазначає, що у судовому засіданні відповідачем могло бути визнано факт придбання позивачем ПММ (попередніми судами такий факт визнавався) у разі, якщо не буде взято до уваги відшкодування вартості фотомодулів. Доказів на підтвердження дійсної вартості пального станом на 17 червня, 23 липня та 30 серпня 2015 року матеріали справи не містять.

Також звертає увагу на ту обставину, що висновок суду про стягнення з товариства за ненадання позивачу протоколів засідання комісії ІКЦ є безпідставним, оскільки за результатами розгляду заяв ОСОБА_2 йому була надана ґрунтовна відповідь стосовно усіх питань, які розглядались на комісіях 17 та 24 лютого 2015 року. Крім того протоколи засідань комісії ІКЦ є робочими та внутрішніми документами товариства і жодним нормативним актом не передбачено обов'язку надання їх споживачу, що було також підтверджено і постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 березня 2016 року. Оскільки вказані протоколи були предметом спору в інших цивільних справах за позовами ОСОБА_2, останньому неодноразово надавались їх копії під час ознайомлення з матеріалами справи.

Стверджує, що суд залишив поза увагою доводи сторони відповідача про відсутність необхідності у придбанні сонячних модулів, оскільки електропостачання будинку позивача забезпечується двома генераторами, які є достатніми для забезпечення домоволодіння необхідною електроенергією. Крім того матеріали справи свідчать, що постачання електроенергії здійснювалось не лише для потреб житлового будинку, але й для здійснення ОСОБА_2 підприємницької діяльності. Проте ні технічними умовами, ні укладеним з позивачем договором на користування електричною енергією від 28 грудня 2017 року ПАТ «Чернігівобленерго» не брало на себе зобов'язань поставляти електроенергію для здійснення ОСОБА_2 підприємницької діяльності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить частково скасувати рішення суду та ухвалити (змінити) нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок про часткове задоволення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим, оскільки районний суд проігнорував твердження позивача про те, що у зв'язку з незаконними діями ПАТ «Чернігівобленерго» по відключенню електроенергії у період з квітня по жовтень 2015 року він, як підприємець, зазнав моральних страждань через понесення збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 60 000 грн. 00 коп., зокрема, він постійно відчував нервове збудження та душевні страждання через неотримання доходу, який міг реально одержати за звичайних обставин.

Позивач вказує, що, відмовляючи у стягненні моральної шкоди за ненадання відповіді на його запит від 01.07.2015 року, суд не в повній мірі дослідив матеріали справи, не надав належної оцінки наявним доказам та не врахував приписи ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Звертає увагу, що на підтвердження придбання ним картриджа, ракелі, фотобарабану, жорстких дисків, флешки, паперу, конвертів, поштових марок, а також заправки порошку, ксерокопіювання, роздруківки, відправки та придбання ліків були надані належні письмові докази. На всі зазначені дії він був вимушений витрачати кошти саме через незаконну діяльність відповідача, проте, зазначене судом першої інстанції враховано не було.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 відповідач, просить у її задоволенні відмовити, посилаючись на те, що з моменту відкриття ОСОБА_2 особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1 товариство надавало позивачу послуги з електропостачання виключно як побутовому споживачу. У разі здійснення підприємницької діяльності останній мав би встановити окремий лічильник для обліку цих потреб. Таке постачання може здійснюватися виключно на підставі договору на постачання електроенергії, для укладення якого позивач ніколи до товариства не звертався.

Стверджує, що позивачем жодним чином не обґрунтовано суму розрахунку упущеної вигоди, не надано будь - якого письмового доказу, який би підтверджував, що такі прибутки могли б бути реальними, а договір з ТОВ «Техно+» на обслуговування касового апарату, який був укладений після відключення 30.03.2015 року домоволодіння від електропостачання, ніяким чином розмірів упущеної вигоди не доводить.

Вказує на те, що долучені позивачем до позовної заяви чеки на придбання ліків вже долучались ОСОБА_2 при розгляді іншої цивільної справи щодо стягнення моральної та матеріальної шкоди, а отже бути належними доказами завдання позивачу моральної шкоди у даній справі бути не можуть.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Чернігівобленерго» ОСОБА_2, просить залишити її без задоволення. Доводи відзиву є аналогічними доводам апеляційної скарги. Проте позивач додав, що період, яким охоплюються його позовні вимоги та у якому він був незаконно позбавлений електропостачання, є квітень - жовтень 2015 року. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 року, яким було зобов'язано ПАТ «Чернігівобленерго» відновити йому електропостачання та яке набрало законної сили 23.07.2015 року, було фактично виконано лише 28.12.2017 року.

Зазначає, що усі оригінали чеків, які стосуються заявленого в цьому позові розміру матеріальної шкоди, були надані суду і знаходяться у матеріалах справи. Запит відповідача від 12.07.2017 року до керівника бензозаправки щодо вартості пального був зроблений через два місяця після ознайомлення з матеріалами справи і на його думку, такі дії ПАТ «Чернігівобленерго» були спрямовані на затягування судового розгляду. Щодо витрат, понесених у зв'язку із встановленням сонячних батарей у травні 2015 року, то такі вимоги раніше ним не заявлялись і предметом розгляду не були.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом вірно встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2015 року визнані незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії ОСОБА_2 16.02.2014 року за адресою: АДРЕСА_1. Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» з приводу безпідставного припинення постачання електричної енергії ОСОБА_2 30.03.2015 року за зазначеною адресою. Зобов'язано ПАТ «Чернігівобленерго» відновити ОСОБА_2 електропостачання. Цим же рішенням встановлено, що відключення від електромережі будинку позивача було здійснено з порушенням вимог діючого законодавства та за неіснуючий борг (а. с. 102-103 т. 1). Постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС Чернігівського МУЮ від 11.08.2015 року було відкрито виконавче провадження на примусове виконання судового рішення, проте, 25.09.2015 року виконавче провадження закінчено у зв'язку з направленням державним виконавцем подання до ЧМВ УМВС України у Чернігівській області про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності згідно ст. 382 КК України, за невиконання судового рішення (а. с. 105, 111).

Не дивлячись на зазначені обставини, ПАТ «Чернігівобленерго» не відновив електропостачання у будинку ОСОБА_2, у зв'язку з чим останній був вимушений придбати полікристалічні фотомодулі (енергетичний комплекс сонячні батареї) вартістю 166 718 грн. 48 коп., які встановив на своєму будинку, витративши на це 17 500 грн. 00 коп. Зазначене повністю підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема замовленням № 247 від 11.05.2015 року, квитанціями № 83 від 11.05.2015 року і № 86 від 22.05.2015 року, договором № 8 від 05.05.2015 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру № 5 від 22.05.2015 року (а. с. 236, 237, 243, 244 т. 1).

Також для роботи двох електрогенераторів на 162 дні їх роботи, ОСОБА_2 було придбано 1 470 л бензину на загальну суму 27 828 грн. 00 коп., що підтверджено фіскальними чеками № 801378 від 11.06.2015 року, № 802278 від 23.07.2015 року, № 812218 від 30.08.2015 року, №, № 1017148, 813228 від 25.09.2015 року, № від 03.09.2015 року та 5 л моторного масла на суму 720 грн. 00 коп. згідно товарного чеку № 149 від 28.05.2015 року (а. с. 245).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Взявши до уваги зазначені положення закону та обставини справи, які підтверджують факт незаконного відключення ОСОБА_2 від електропостачання, що призвело до порушення прав останнього, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позов в частині відшкодування матеріальної шкоди - завданих реальних збитків, підлягає частковому задоволенню в розмірі, який підтверджений належними доказами, з урахуванням також і тієї обставини, що під час судового засідання 19.06.2018 року відповідач визнав позов в частині стягнення вартості бензину та моторного масла.

Отже доводи апеляційної скарги про те, що електропостачання позивачу було відновлено 28.12.2017 року і що придбання сонячних модулів не було необхідним через наявність генераторів, що, на думку відповідача, свідчить про безпідставність стягнення матеріальної шкоди, до уваги апеляційним судом не сприймаються, оскільки факт заподіяння реальних збитків ОСОБА_2 внаслідок тривалого відключення його будинку від постачання електричної енергії (з моменту ухвалення судом рішення про поновлення його порушеного права і до кінця 2017 року) дійсно мав місце, а тому право позивача, як споживача послуг, які неналежним чином надавались відповідачем, зокрема, не надавались, підлягає захисту зазначеним шляхом. Крім того посилання в рішенні суду на визнання відповідачем позову в частині понесення позивачем витрат на пальне, що на думку відповідача, є помилковим через надання неналежних доказів, то і в цій частині також доводи скарги є необґрунтованими, оскільки витрачання коштів на придбання бензину та моторного масла підтверджено належним чином.

Що стосується рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат, понесених на придбання картриджа, порошку для заправки, ракелі, фотобарабану, жорсткого диску, флешки, паперу, ксерокопіювання, жорстких дисків, конвертів, роздруківки, ксерокс, відправки, поштових марок, ліків, то в цій частині рішення є законним, а вимоги позивача - недоведеними, зокрема, в тому, що необхідність витрачання коштів на все зазначене було наслідком саме незаконних дій відповідача.

Колегія суддів погоджується з рішення суду і в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди, завданої припиненням електропостачання до будинку позивача, що спричинило останньому збитки у вигляді упущеної вигоди, право на відшкодування яких передбачено п. 2 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, оскільки, ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів того, скільки б він міг реально одержати за звичайних обставин коштів, як підприємець, якби його право не було порушено, крім того, слід зазначити, що ОСОБА_2 звернувся з даним позовом не як фізична особа - підприємець, а як фізична особа, права якого були порушені, як побутового споживача послуг, що надаються ПАТ «Чернігівобленерго».

Відмовивши у задоволенні вимог в частині відшкодування моральної шкоди, завданої ненаданням відповіді ПАТ «Чернігівобленерго» на запит ОСОБА_2 від 01.07.2015 року № 662-Д з приводу надання інформації у вигляді копій протоколів засідань Комісії ПАТ «Чернігівобленерго», що відбулись 17 і 24 лютого 2015 року (а. с. 85 т. 1), суд вірно виходив з того, не має підстав для її стягнення, адже відповідачем була надана відповідь 29.07.2015 року за № 661-Д у встановлений законом строк (а. с. 86 т. 1), а тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд не надав належної оцінки наявним у справі доказам та не врахував при цьому вимоги, визначені в ст. 23, 1167 ЦК України, є безпідставними.

Вірним є висновок суду і в частині відсутності підстав для стягнення моральної шкоди у зв'язку з невиконанням судових рішень, які були прийняті на його користь та невиконанням виконавчих листів, оскільки питання, пов'язані з виконанням судових рішень регулюються Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження». Крім того позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з вказаних підстав пред'явлено не до відповідних відділів державної виконавчої служби.

Згідно з п. 46 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 у разі порушення прав побутових споживачів, зокрема, відмова у наданні необхідної та достовірної інформації, відмова побутовому споживачеві в реалізації його прав, енергопостачальник несе відповідальність згідно з законодавством та договором.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.09.2016 року визнано неправомірною бездіяльність Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» щодо ненадання на звернення ОСОБА_2 01.07.2015 року вхідний № 662-Д в порядку п. п. 38, 40 Правил користування електричною енергією для населення інформації у вигляді протоколів засідань Комісії інформаційно-консультаційного центру ПАТ «Чернігівобленерго» від 17.02.2015 року № 15 і від 24.02.2015 року № 15/1 (а. с. 237-238 т. 2).

Відповідно до положень ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже відповідач, не зважаючи на рішення суду, яким було визнано неправомірною бездіяльність ПАТ «Чернігівобленерго» щодо ненадання копій зазначених протоколів комісії, ОСОБА_2 їх не надав, що стало наслідком заподіяння останньому моральних страждань і визнання за ним права на відшкодування моральної шкоди з зазначених підстав.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що вказані протоколи вже були предметом розгляду в інших справах, що під час ознайомлення з якими, позивачу надавались їх копії, що видача протоколів комісії споживачу нічим не передбачена, що було підтверджено також постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.03.2016 року до уваги не беруться, адже по справі, по якій була прийнята зазначена постанова предметом розгляду було звернення ОСОБА_2 за № 661-Д у вигляді надання йому публічної інформації, крім того, факт бездіяльності відповідача з приводу ненадання копій протоколів звернення № 662-Д саме з питання надання інформації в порядку п. п. 38, 40 вказаних вище Правил був встановлений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.09.2016 року, а тому, позивач цілком має право вимагати відшкодувати відповідачем моральну шкоду, завдану неналежним виконанням своїх обов'язків у вигляді ненадання протоколів.

Що стосується розміру моральної шкоди, який стягнув суд, то з урахуванням обсягу та тривалості моральних страждань, він відповідає принципам розумності, справедливості і виваженості, а тому підстав для його збільшення, не має. Сума відшкодування, яку просив стягнути ОСОБА_2 є недоведеною та необґрунтованою, в зв'язку з чим, рішення суду і цій частині скасуванню не підлягає, оскільки відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ПАТ «Чернігівобленерго» задоволенню не підлягають, а їх доводи правильності висновків суду, зроблених з урахуванням повного та всебічного розгляду справи, не спростовують.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2018 року постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону, а тому, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Чернігівобленерго» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 10.12.2018 року.

Головуючий: Судді: