Справа № 640/2519/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2018 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Мельник С.М.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, 16.04.2009 р. н., у розмірі 2000 грн. щомісяця за минулі три роки з дня подачі заяви та до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2, який рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2014 р. розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживає з позивачем. Відповідачка ОСОБА_2 весь цей час не допомагає сину, не спілкується з ним, фактично відмовилась від дитини. Оскільки батьки повинні утримувати, дітей позивач просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3. Також позивач вважає, що відповідачка повинна сплатити на його користь аліменти на дитину за три минулі роки. Оскільки взаєморозуміння з цього приводу вони не знайшли, позивач просить стягнути в судовому порядку.
В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити.
Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що судом визначено місце проживання сина з нею. Позивач ОСОБА_1 рішення суду не виконав, забороняє спілкувати відповідачці з дитиною, в звязку з чим вона за захистом своїх прав вимушена була звернутись до суду. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31.01.2018 р. вирішено відібрати сина ОСОБА_3 у ОСОБА_1 Проте, рішення не виконано, дитина перебуває у позивача. Оскільки згідно судових рішень дитина повинна проживати з матірю, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
14.11.2008 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.
Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2014 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний (а.с.8).
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2017 р. задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини. Місцем проживання дитини, ОСОБА_4, 16.04.2009 р. н., визначено місце проживання його матері, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.43).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2017 р. цивільну справу №640/12271/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, зміну місця проживання дитини, стягнення аліментів на неповнолітню дитину залишено буз розгляду у звязку з неявкою позивача. В ухвалі суду зазначено, що позивач ОСОБА_1 двічі не зявився в судові засідання, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав, протягом знаходження справи в суді рухом справи не цікавився (а.с.44).

Таким чином, згідно рішення суду місцем проживання ОСОБА_4, 16.04.2009 р. н, є місце проживання його матері ОСОБА_2

Проте, рішення Київського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_3, яким визначено місцем проживання дитини, не виконано, оскільки ОСОБА_1 ігнорує його виконання, що встановлено судом при розгляді цивільної справи №642/5853/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про відібрання дитини (а.с.47-49).

Оскільки ОСОБА_1 самочинно утримував сина ОСОБА_3, рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2017 р. не виконав, ОСОБА_2 за захистом своїх прав звернулась до суду.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 31.01.2018 р. по цивільній справі №642/5853/17 задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради, про відібрання дитини. Вирішено негайно відібрати малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у особи, яка незаконно його утримує, ОСОБА_1 та який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішення в частині відібрання у ОСОБА_1 дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягає негайному виконанню (а.с.47-49).

До теперішнього часу вищезазначене рішення суду не виконано.

Згідно листа Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04.05.2018 р. на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавчий лист №642/5853/17, виданий 05.03.2018 р. Ленінським районним судом м. Харкова, щодо негайного відібрання малолітнього ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, у особи, яка незаконно його утримує, ОСОБА_1 та який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. 13.03.2018 р. винесена постанова про відкриття провадження. Рішення суду не виконано, проводяться виконавчі дії.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно ст.181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, право на стягнення аліментів на утримання дитини має той з батьків, разом з яким проживає дитина.

Оскільки позивач ОСОБА_1 ігнорує рішення Київського районного суду м. Харкова від ІНФОРМАЦІЯ_3, яким місцем проживання ОСОБА_4, 16.04.2009 р. н., встановлено місце проживання його матері ОСОБА_2, незаконно утримує сина, права на стягнення аліментів на свою користь він не має.

Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_2, їх син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає з позивачем, відповідачка ОСОБА_2 весь цей час ніяк не допомагає сину, не спілкується з ним, фактично відмовилась від дитини.

Проте, доказів, підтверджуючих вищезазначені факти, позивач суду не надав.

Приймаючи до уваги викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 2000 грн. щомісяця за минулі три роки з дня подачі заяви та до досягнення сином повноліття

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263 - 265ЦПК України, ст.ст.180, 181, 191 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 07.06.2018 року

СУДДЯ