Справа № 161/6615/18
Провадження № 2/161/2269/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.09.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Оскільки відповідач не виконала умови договору належним чином, у неї станом на 31.03.2018 року виникла заборгованість перед ПАТ КБ ПриватБанк в сумі 17532,29 гривень, що складається із заборгованості за кредитом 1979,19 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом 11200,96 гривень, заборгованості по пені та комісії в сумі 3041,08 гривень, штрафу ( фіксована частина) в сумі 500 гривень, та штрафу (процентна складова) 811,06 гривень.

Враховуючи наведене, просить стягнути з ОСОБА_1 17532,29 гривень заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 07 травня 2018 року було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

В судове засідання представник позивача не зявилась, подала суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності. Просила вимоги за заявою задовольнити.

Від представника відповідача надійшла заява, в якій вона просила судове засідання проводити за її відсутності, вказувала, що позовні вимоги визнає частково, просила зменшити розмір заборгованості, а саме не стягувати штраф в розмірі 1311,06 гривень.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н від 12.09.2011 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Станом на 31.03.2018 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ПАТ КБ ПриватБанк в сумі 17532,29 гривень, що складається із заборгованості за кредитом 1979,19 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом 11200,96 гривень, заборгованості по пені та комісії в сумі 3041,08 гривень, штрафу ( фіксована частина) в сумі 500 гривень, та штрафу (процентна складова) 811,06 гривень, що підтверджується розрахунком суми боргу, який доданий до позовної заяви (а.с.5,6).

Враховуючи вищевикладене, відповідач ОСОБА_1 істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в звязку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу, пені та процентів за користування кредитними коштами є правомірними і їх слід задовольнити в цій частині.

Однак, суд не може погодитися з одночасним застосуванням позивачем цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання у вигляді пені та штрафу, з наступних підстав.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобов'язання.

Із змісту позовної заяви вбачається що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на прострочення відповідачем виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, а також від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17.

З огляду на вищевикладене, не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі - 1311,06 гривень, оскільки до відповідача вже застосована цивільно-правова санкція за порушення строку виконання грошового зобовязання пеня у розмірі 3041,08 гривень

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від від 12.09.2011 року у загальному розмірі 16221,23 гривень, що складається із заборгованості за кредитом 1979,19 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом 11200,96 гривень, заборгованості по пені та комісії в сумі 3041,08 гривень.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 141,263, 264,265,280 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 526, 527, 549, 626, 629, 631, 651, 1046, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. м. Луцьк, РНОКПП НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (місцезнаходження вул. Грушевського,1д м. Київ; ) заборгованість за кредитним договором в сумі 16221 ( шістнадцять тисяч двісті двадцять одна) гривня 23 копійки, що складається із заборгованості за кредитом 1979,19 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом 11200,96 гривень, заборгованості по пені та комісії в сумі 3041,08 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк 1762 (тисячу сімсот шістдесят дві) гривні судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту рішення 05 червня 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_2