Провадження 4-с/127/35/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці скаргу ОСОБА_1, за участю заінтересованих осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3, управління пенсійного фонду України у м. Вінниці на рішення державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вище вказаною скаргою. Свої вимоги мотивували тим, що 15.03.2018 року державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 були винесені постанови ВП № 54362876 та ВП 54363268 про звернення стягнення на пенсію за виконавчими листами № 127/22217/14-ц, виданими Вінницьким міським судом Вінницької області 12.05.2017року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_2 боргу по 1824,60грн. кожній. Дані постанови були направлені управлінню ПФУ м. Вінниці листами №11548/15.24-25/18 та № 11550/15.24-25/18 від 15.03.2018р. Вважає дані постанови незаконними та такими що підлягають скасуванню, виходячи з наступного. Резолютивною частиною рішення Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/22217-14Ц в частині розподілу судових витрат передбачено: Стягнути на користь ОСОБА_2: з ОСОБА_6, ОСОБА_7, Вінницької міської ради по 367,47 грн. судового збору з кожного, з ОСОБА_6, ОСОБА_7, Вінницької міської ради, Управління Держгеокадастру у м.Вінниці Вінницької області по 336,50 грн. судового збору з кожного. Стягнути на користь ОСОБА_3: з ОСОБА_6, ОСОБА_7, Вінницької міської ради по 367,47 грн. судового збору з кожного, з ОСОБА_6, ОСОБА_7, Вінницької міської ради, Управління Держгеокадастру у м.Вінниці Вінницької області по 336,50 грн. судового збору з кожного. Стягнути на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Вінницької міської ради, Управління Держгеокадастру у м.Вінниці Вінницької області по 1566,00 грн. витрат на правову допомогу з кожного. Зважаючи, що при отриманні рішення суду питання в частині розподілу судових витрат між сторонами відповідало вимогам ст.88 ЦПК України і було зрозумілим, необхідності в зверненні із заявою до суду за його розясненням відповідно до ст.221 п.1 ЦПК України не вбачалось. У виконавчих листах №127/22217-14Ц від 12.05.2017 року, виданим кожному стягувачу резолютивною частиною передбачено: стягнути на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Вінницької міської ради, Управління Держгеокадастру у м.Вінниці Вінницької області по 1566,00 грн. витрат на правову допомогу з кожного. Таким чином, резолютивна частина виконавчих листів в питанні розподілу судових витрат на правову допомогу відповідає рішенню суду, яке передбачає стягнення на правову допомогу по 1566,00 грн. з кожного з пяти боржників, зазначених в рішенні, на користь обох стягувачів, а не кожного. Оскільки в обох виконавчих листах № 127/22217/14-ц від 12.05.2017р. були зазначені один боржник та один стягувач, але не було визначено, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначено, що право стягнення є солідарним, дані виконавчі листи не відповідали вимогам до виконавчого документа, передбаченим ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягали поверненню стягувачам відповідно до вимог ч.4 п.6 ст.4 цього Закону. Крім того, при винесенні постанов державним виконавцем резолютивна частина виконавчих листів була витлумачена помилково, а саме, що витрати на правову допомогу в сумі 1824,60 грн. підлягають стягненню з кожного боржника кожному стягувачу, при цьому за розясненням резолютивної частини рішень по зазначеним виконавчим листам відповідно до п.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець до суду не звертався, що привело до винесення незаконних постанов, виконання яких означало б стягнення на правову допомогу в значно більшому розмірі, ніж зазначено в рішенні суду. Зазначені вище обставини були встановлені ухвалами Вінницького міського суду від 13.09.2017р. та 21.12.2017р. (копії додаються) і тому у відповідності ч.4 ст.82 ЦПК України не потребують доказуванню. Таким чином, зважаючи, що зазначені виконавчі листи не відповідали вимогам ч.2 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а також, що за розясненням резолютивної частини рішень по зазначеним виконавчим листам відповідно до п.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не звернувся, рішення державного виконавця про звернення стягнення на пенсію шляхом винесення постанов ВП №54362876, ВП №54363268 від 15.03.2018р. вважає неправомірними, а постанови підлягаючими скасуванню. Крім того, при винесенні зазначених постанов державним виконавцем не враховано, що ще 06.10.2017 року рекомендованим листом, врученому Замостянському відділу ДВС м. Вінниці 09.10.2017р. державний виконавець Кушніров О.І. був повідомлений у відповідності з ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове вчинення зупинення виконавчих дій, а саме, що 06.10.2017 року було отримано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.09.2017 року, якою передбачено зупинення виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 листопада 2016 року до закінчення касаційного провадження у справі. Не прийнято до уваги державним виконавцем також заяву представника ОСОБА_8 на імя начальника Замостянського відділу ДВС м. Вінниці від 27.12.2017р. щодо врахування висновків та мотивів судів, з яких були скасовані постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт майна. Просить суд визнати незаконними та скасувати постанови ВП № 54362876 та ВП 54363268 від 15.03.2018 року винесенні державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4 та зупинити стягнення з ОСОБА_1 по двом виконавчим листам №127/22217-14-ц від 12.05.2017року на корсить ОСОБА_9, ОСОБА_2 витрат на правову допомогу до закінчення касаційного провадження у справі.

В судовому засіданні заявник та її представник скаргу підтримали за обставин викладених у ній, просили суд скаргу задовольнити.

Представник Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судовому засіданні скаргу не визнав, заперечив щодо її задоволення.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу не визнала, заперечувала щодо її задоволення.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не зявились з невідомих суду причин.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення скарги, з наступних підстав.

За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Разом з тим, відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюються гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

За ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При розгляді скарги встановлено, що постановою ВП № 54362876 від 10.08.2017року Замостянським відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 1566,00грн. на підставі виконавчого листа №127/22217/14-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 12.05.2017року.

10.08.2017року Замостянським відділом державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрито виконавче провадження № 54363268 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 1566,00грн. на підставі виконавчого листа №127/22217/14-ц виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 12.05.2017року.

Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2016року в частині розподілу судових витрат передбачено: Стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_6, ОСОБА_7, Вінницької міської ради по 367, 47 грн. судового збору з кожного; Стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_6, ОСОБА_7, Вінницької міської ради по 336, 50 грн. судового збору з кожного; Стягнення на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_6, ОСОБА_7, Вінницької міської ради, Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Вінницької області по 367, 47 грн. судового збору з кожного; Стягнення на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_6, ОСОБА_7, Вінницької міської ради, Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Вінницької області по 336, 50 грн. судового збору з кожного; Стягнення на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Вінницької міської ради, Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Вінницької області по 1566, 00 грн. витрат на правову допомогу з кожного.

На підставі вище вказаного рішення Вінницького міського суду Вінницької області 12.05.2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист про стягнення на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_10, Вінницької міської ради, Управління Держгеокадастру у м. Вінниці Вінницької області по 1566, 00 грн. витрат на правову допомогу з кожного.

Постановою ВП №54363268 від 15.03.2018року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1, що отримує дохід в Управлінні ПФУ м. Вінниці. Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 1824,60грн.

15.03.2018року постановою ВП №54362876 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1, що отримує дохід в Управлінні ПФУ м. Вінниці. Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 1824,60грн.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обовязок чи право стягнення є солідарним.

Оскільки резолютивна частина зазначених виконавчих листів передбачає стягнення на користь двох позивачів з пяти відповідачів, та визначає частину боргу, що стягується з кожного відповідача на обох позивачів, є підстави вважати, що це право стягнення є солідарним, тобто обом стягувачам.

Однак при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем резолютивна частина виконавчих листів була витлумачена помилково, а саме, що витрати на правову допомогу в сумі 1824,360 грн. підлягають стягненню з кожного боржника кожному стягувачу.

При цьому за розясненням резолютивної частини рішення по зазначеним виконавчим листам в частині розподілу стягнутих сум грошових коштів між стягувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до вимог п.1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець до суду не звертався, що призвело до винесення вище вказаних постанов.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і права заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги скарги, щодо зупинення стягнення з ОСОБА_1 по двом виконавчим листам №127/22217/14-ц від 12.05.2017р. на користь ОСОБА_9, ОСОБА_2 витрат на правову допомогу до закінчення касаційного провадження у справі, задоволенню не підлягають, оскільки згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 18.09.2017року зупинено виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.11.2016року до закінчення касаційного провадження у справі.

На підставі зазначеного та керуючись ст. ст. 260, 261, 447-453 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати постанови ВП № 54362876 та ВП 54363268 від 15.03.2018 року про звернення стягнення на пенсію винесенні державним виконавцем Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_4

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 18.04.2018року.

Суддя: