Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.18 р.

Лисичанський міський суд в особі головуючого судді Фастовця В.М., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30.09.2016 по 06.04.2018 в розмірі 124439,66 грн., обгрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був.

Відповідачем на позовну заяву надано відзив, згідно якого зазначено, про невизнання позову, у звязку з тим, що трудовий договір з позивачем вже було припинено та позивача звільнено 21.09.2016, тобто між сторонами відсутній трудовий спір. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Також, позивачем не надано доказів існування заборгованості відповідача перед позивачем щодо виплати заробітної плати.

Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено, що у період з 19.08.2002 по 30.09.2016 позивач працював у відповідача, на підставі наказу №450к від 01.08.2002 р.

Наказом № 727к від 30.09.2016 р. позивач був звільнений за ст. 38 КЗпП України, у звязку з виходом на пенсію з виплатою допомоги, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис № 30 від 30.09.2016 р.

Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено повний розрахунок в день звільнення.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз.2 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку).

Частково задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно довідки №157 від 12.05.2018 р. середньоденна заробітна плата позивача дорівнює 314,43 грн. без урахування суми податків, зборів та інших обовязкових платежів, середньомісячне число робочих днів склало 22/2=11.

Заробітна плата за час затримки розрахунку визначається з 01 жовтня 2016 р. по 06 квітня 2018 р. включно за 18 місяців 18 Х 11 Х 314,43 грн. = 62257,14 грн. і пропорційно кількості за 06 календарних днів у квітні 2018 р. Х 11 середньомісячна кількість робочих днів/30 календарних днів у квітні місяці = 2 робочі дні (з математичним округленням) Х 314,43 грн. = 628,86 грн.

Всього середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню на користь позивача з ПАТ «Лисичанськвугілля», складає 62257,14 грн. + 628,86 грн. = 62 886 грн. без урахування обовязкових платежів.

Суд не приймає заперечення відповідача проти позову, оскільки припинення трудових відносин не припиняє обовязок працедавця або уповноваженої ним особи провести розрахунок при звільненні, тому спір між сторонами є трудовим. Також, з наданої виписки з карткового рахунку позивача вбачається, що розрахунок із заборгованості по заробітній платі з ним був проведений 06 квітня 2018 р., тому передбачений ст.233 ч.1 КЗпП України строк для звернення до суду пропущений не був.

Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для часткового задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими.

Судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 7, 10, 12, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1, який мешкає за адресою: Луганська обл., м. Новодружеськ, вул. Горняцька, буд. 4 до Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», , яке знаходиться за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Малиновського, буд. 53 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 жовтня 2016 р. по 06 квітня 2018 р. включно у розмірі 62886 (шістдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн.без урахування суми податків, зборів та інших обовязкових платежів. та судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: