Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2018 рік м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Степаненко Ю.А.

при секретареві Шак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом:

Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В позовній заяві позивач вказує, що відповідно до укладеної 11.03.2009 року між позивачем та відповідачем угоди, відповідач отримав кредит у розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує.

Станом на 12.02.2018 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 14 178,16 грн., що складається з:

- заборгованості за кредитом 153,85 грн.;

- заборгованості по процентам за користування кредитом - 7623,16 грн.;

- заборгованості по пені - 5249,81 грн.;

- штрафу (фіксована частина) 500 грн.;

- штрафу (процентна складова) 651,34 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також судові витрати.

Ухвалою судді від 21.03.2018 року було відкрито провадження у справі.

В судове засідання представник позивача не зявився, але, відповідно до заяви, яка є у справі, просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але, відповідно до заяви, яка є в справі, просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності зазначених учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, відповідно до укладеної 11.03.2009 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого ПАТ КБ "ПриватБанк» та відповідачем угоди, останній отримав кредит у розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з: заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг, копії яких є у справі;

відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Таким чином, сторонами на законних підставах було укладено вищевказану кредитну угоду, яка є предметом спору.

Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеної угоди та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодою строк (термін) її виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, а відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує.

Станом на 12.02.2018 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 14 178,16 грн., що складається з:

- заборгованості за кредитом 153,85 грн.;

- заборгованості по процентам за користування кредитом - 7623,16 грн.;

- заборгованості по пені - 5249,81 грн.

Зазначене підтверджується розрахунком заборгованості, який є у справі.

Таким чином, відповідач порушує умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Отже, суд вважає, що вина відповідача у тому, що виникла вищевказана заборгованість перед позивачем, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Разом з тим, відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пеня, як вид неустойки, нараховується у відсотках за несвоєчасно виконане зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання,

Згідно ст.61 Конституції України зазначено, ніхто не може двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У даному випадку, за одне й те саме порушення зобов'язання (порушення строків виконання зобов`язання, несвоєчасне виконання зобов`язання) Банк накладає подвійну відповідальність одного виду.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня - є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому, їх одночасне застосування за одне і те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 року під час розгляду іншої аналогічної справи.

Тому, суд вважає, що одночасно застосовувати і штрафу і пеню, в даному випадку, є неправомірним.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в частині позовних вимог щодо стягнення штрафів: штрафу (фіксована частина) 500 грн.; штрафу (процентна складова) 651,34 грн.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, обєктивності, розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, укладеним 11.03.2009 між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого ПАТ КБ "ПриватБанк» та ОСОБА_1 в сумі - 13 026,82 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом 153,85 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 7623,16 грн.; - заборгованості по пені - 5249,81 грн.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі - 1557,25 грн. (14 178,16 грн./ 13 026,82 грн. х 100 % = 88, 38; 1762 грн. х 88, 38 %= 1557,25 грн.), згідно платіжного доручення, яке є в матеріалах справи, пропорційно задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись Законом України «Про судовий збір», ст.ст.526,527,530, 549-552, 610-612, 614, 615, 617, 625, 626, 628, 629, 631, 638, 651, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.10, 11, 12, 13, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, укладеним 11.03.2009 між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого ПАТ КБ "ПриватБанк» та ОСОБА_1 в сумі - 13 026,82 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом 153,85 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 7623,16 грн.; - заборгованості по пені - 5249,81 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 1557,25 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_2