Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/651/17
Провадження № 2/280/53/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05 квітня 2018 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Щербаченко І. В.,

за участю секретаря судового засідання Бондаренко Н. С., Ганнущенко Г. М.,

позивача-відповідача ОСОБА_1,

відповідача-позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, третя особа орган опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання дітей,

встановив:

До суду звернулася позивач-відповідач ОСОБА_2 з вказаним позовом, в якому просить: стягувати з ОСОБА_1 на її користь кошти у розмірі 3600 гривень щомісяця на кожну дитину. В обґрунтування позову вказує, що перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.10.2007, від цього шлюбу у сторін є діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які наразі проживають з нею.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити місце проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем проживання батька. В обґрунтування позову вказує, що фактично дітей забезпечує він, а тому визначення місця проживання дітей з матірю не є доречним, діти завжди проживали з ним.

Позивач-відповідач у судовому засіданні первісний позов підтримала, проти зустрічного позову заперечувала.

Відповідач-позивач у судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічний позов просив задовольнити.

Представник органу опіки та піклування Коростишівської райдержадміністрації подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, показання свідків, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2008 рік, що підтверджується рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.10.2007 та свідоцтвом про розірвання шлюбу. Сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, 01 грудня 2003 року, що підтверджується свідоцтвами про народження. Вищевказаним рішенням суду місце проживання ОСОБА_3 було визначено з матірю.

Сторони разом не проживають наразі. На підставі пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, письмових доказів наданих сторонами судом встановлено, що як батьком, так і матірю створені належні соціально-побутові умови для проживання та розвитку дитини, обставин невиконання батьківських обовязків сторонами судом не встановлено.

З пояснень сторін вбачається, що між сторонами існують непорозуміння щодо їх участі в утриманні та вихованні дітей, проведення дозвілля, матеріального утримання.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Коростишівської районної державної адміністрації Житомирської області від 05.07.2017 №02-36/2366 місце проживання ОСОБА_4 визначено з матірю ОСОБА_2, а стосовно місце проживання ОСОБА_3 діяти слід у відповідності до рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.10.2007.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. ОСОБА_1 не надано до суду доказів існування виключних підстав для зміни місця проживання ОСОБА_4 та визначення місця проживання ОСОБА_3 з ним. Матірю ОСОБА_2 не обмежуються права ОСОБА_1 на участь у вихованні дітей.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. ОСОБА_1 надано до суду докази на підтвердження матеріального утримання дітей, матеріалами справи та показаннями свідків підтверджується участь батька в утриманні дітей, що також не заперечується сторонами, а ОСОБА_2 не надано беззаперечних доказів того, що вона одноособово несе витрати не утримання те забезпечення дітей, тому суд приходить висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення аліментів.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 слід стягнути 640 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5; РНОКПП НОМЕР_2) про встановлення місця проживання дітей відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І. В. Щербаченко

Повний текст рішення виготовлено "06" квтіня 2018 року.