Справа № 617/721/18
Провадження № 2-н/617/32/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2018 року суддя Вовчанського районного суду Харківської області Глоба М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

04 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою. Просив видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на його корись аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу, а також матеріали, долучені до заяви, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_4 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

Стаття 162 ЦПК України визначає правила підсудності для подачі заяви про видачу судового наказу. Підлягає застосуванню ст. 28 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, стягувач вправі подати заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів не за місцем проживання боржника, а за місцем свого проживання.

Частиною 2 ст. 2 ЦПК України встановлено, що якщо міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Як вбачається із матеріалів заяви ОСОБА_5, ОСОБА_2 є громадянкою ОСОБА_6 Федерації, де вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Тому при розгляді справи про стягнення аліментів з ОСОБА_2 і при примусовому виконанні можливого рішення у справі (судового наказу) необхідно буде на підставі ч. 2 ст. 10 ЦПК України застосовувати міжнародний договір України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, зокрема, Конвенцію про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993 року (далі Конвенцію) та у звязку з цим залучати для виконання рішення у справі міністерства юстиції України та Росії. А остання обставина щодо необхідності залучення інших зацікавлених осіб, як вбачається з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, є перешкодою у видачі судового наказу у даному випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 вказаної Конвенції клопотання про дозвіл на примусове виконання рішення подається в компетентний суд Сторони що домовилась, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано і до суду, який виніс рішення по справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання суду, який є компетентним винести рішення за клопотанням. До клопотання, зокрема відповідно до п. «б» ч. 2 ст. 53 Конвенції, додається документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесено рішення, яка не прийняла участь в процесі, була належним чином та своєчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 167 ЦПК України видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень, то у випадку видачі судом судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на дитину, неможливо буде виконати вимоги викладені у п. «б» ч. 2 ст. 53 Конвенції, тому такий судовий наказ неможливо буде звернути для примусового виконання на території ОСОБА_6 Федерації в звязку з порушенням вимог Конвенції, зокрема, в звязку з неможливістю долучення до клопотання про дозвіл на примусове виконання на території РФ судового наказу документу, з якого випливає, що ОСОБА_2 проти якої було винесено рішення, яка не прийняла участі в процесі, була належним чином та своєчасно викликана до суду.

Суд вважає, що для вирішення питання про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину та подальшого виконання можливого рішення у справі з застосуванням Конвенції, заявнику ОСОБА_1 слід звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів і цей спір слід розглядати в порядку позовного провадження з метою виконання вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993 року. Вказані обставини потребують додаткової перевірки та оцінки, підлягають дослідженню у сукупності з іншими доказами в ході судового розгляду.

Також, як вбачається з копії рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 21 листопада 2013 року, яке набуло законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

У поданій до суду заяві про видачу судового наказу також фактично йдеться про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вже стягуються за рішенням суду.

Окрім цього, в порушення п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, на підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, до заяви додані фотокопії документів, які не засвідчені належним чином, що також, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, є підставою для відмови у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160, 165, 166 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 - відмовити.

Роз'яснити заявнику що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

З текстом ухвали можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Вовчанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя -