Справа № 127/8839/18
Провадження № 2/127/1527/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05.06.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Антонюка В.В., при секретарі Тонкопій Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Вінницької міської ради до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб, про що 01.02.2009 року складено відповідний актовий запис за № 151. 17 жовтня 2011 року у сторін народилась донька ОСОБА_4. З лютого 2018 року сторони спільно не проживають, увесь цей час позивач одна виконує обовязки по утриманню, вихованню, навчанню, розвитку дитини. Відповідач матеріальної допомоги не надає, на даний час працює на посаді ординатора клініки фізіотерапевтичного відділення Військово медичного клінічного центру Центрального регіону, де отримує заробітню плату в середньому 10 000 - 12 000 грн., інших зобовязань по аліментах у нього немає. У звязку із вищевикладеним позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі ? частки всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задоволити. Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно встановлено, що 01.02.2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 151, згідно свідоцтва про шлюб серії 1-АМ № 066260 від 01.02.2009 року (а. с. 4). У шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження серії 1АМ № 205969 від 25.10.2011 року (а.с.5). Згідно довідки квартального комітету «Словянка» № 709 від 24.05.2018 року малолітня ОСОБА_4, 17.10.2011р. проживає разом із позивачем ОСОБА_1 за адресою: вул. Константиновича,19, м. Вінниця (а.с.26). Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно зі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому за змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та керуючись ст.ст.80, 88,180-184 СК України, ст.ст. 12, 76, 81, 89, 263-265, 430 ЦПК, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 17 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 (Свердлова), буд. 185 (гуртожиток), жителька м. Вінниця, вул. Константиновича, буд.19.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5, корп. ВМКЦЦР, житель ІНФОРМАЦІЯ_6 (провул. ОСОБА_5)АДРЕСА_1.

Суддя: