Справа 237/3827/17
Номер провадження 2/237/215/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.18 року м. Курахове

Мар'їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Сенаторова В.А.,

при секретарі: Лахно Т.Г.,

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_4 міської ради Марїнського району Донецької області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 26 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася на адресу Марїнського районного суду Донецької області із заявою про заміну неналежного відповідача, в якій просила замінити первісного відповідача ОСОБА_4 міську раду на належного відповідача ОСОБА_3, що мешкає за адресою: Донецька область, Марїнський район, місто Курахове, вул. Чапаєва, 16а/100. Ухвалою Марїнського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2017 року клопотання позивача ОСОБА_1 про заміну неналежного відповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 міської ради Мар'їнського району Донецької області про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволено. Замінено неналежного відповідача ОСОБА_4 міську раду Марїнського району Донецької області на належного відповідача ОСОБА_3, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані наступним. 08 серпня 2014 року померла мати позивача ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.08.2014 року, виданого виконкомом ОСОБА_4 міської ради Марїнського району Донецької області, серія І-НО № 806164, актовий запис № 238. Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Донецька область, Марїнський район, місто Курахове, вул. Березова, 43. Позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті матері. У звязку з тим, що позивач на момент смерті спадкодавця мешкала у місті Донецьк, з території міста якого неможливо було виїхати, тому що дороги були закриті блокпостам з причини постійних обстрілів, вона не могла звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. 21 червня 2017 року, звернувшись до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивач отримала відмову у прийнятті заяви, в звязку пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини, який складає шість місяців з моменту відкриття спадщини. У звязку із цією відмовою та пропуском строку у позивача виникла необхідність звернення до суду з позовною заявою про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала, надала у судовому засіданні пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі ордеру серії АА № 109556, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання зявилася, заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, просила суд відмовити у задоволенні вимог. 15 листопада 2017 року надала у судове засідання заперечення, в яких зазначила, що позивача 21 листопада 2014 року була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа. У період з листопада 2014 року по березень 2015 року позивачка після отримання статусу внутрішньо переміщеної особи зверталась та надавала документи до УПФУ в Марїнському районі Донецької області, де була взята на облік та до сьогоднішнього часу отримує щомісячну пенсію.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що з 1993 року мешкала поряд з ОСОБА_5. ОСОБА_1 мешкає у місті Донецьк, ОСОБА_3 мешкає у місті Курахове. На похорони матері ОСОБА_1 приїздила, також приїздила і після смерті матері.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що є племінницею позивачки та відповідачки. Пояснила, що ОСОБА_1 приїздила на похорони матері та після смерті також приїздила, коли саме не памятає.

Судом досліджені документи, які надав позивач на доведення обґрунтованості своїх вимог. Із копії свідоцтва про народження на бланку серії ЯР № 939128 вбачається, що ОСОБА_8 народилася 20 січня 1948 року, батьками записані ОСОБА_9 та ОСОБА_5. Із копії свідоцтва про укладення шлюбу на бланку серії І-НО № 320398 вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 02 жовтня 1971 року уклали шлюб, після укладання шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_10. Із копії свідоцтва про смерть на бланку серії І-НО № 806164 вбачається, що ОСОБА_5 померла 08 серпня 2014 року, про що виконавчим комітетом ОСОБА_4 міської ради Марїнського району Донецької області складено відповідний актовий запис № 238. З копії довідки від 30.06.2016 року № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_1 взято на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою: Донецька область, Марїнський район, місто Курахове, вул. Березова, 43. З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 червня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у місті Курахове, вул. Березова, 43 після смерті ОСОБА_5, померлої 08 серпня 2014 року.

Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

Згідно свідоцтва про смерть, серії І-НО № 806164, ОСОБА_5 померла 08 серпня 2014 року, про що виконавчим комітетом ОСОБА_4 міської ради Марїнського району Донецької області складено відповідний актовий запис № 238.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Донецька область, Марїнський район, міст Курахове, вул. Березова, 43.

У відповідності до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ОСОБА_5 за життя не скористалася наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту, тому спадкування здійснюється за законом.

Згідно свідоцтва про народження серії ЯР № 939128 ОСОБА_8 народилася 20 січня 1948 року. Батьками її записані ОСОБА_9 та ОСОБА_5. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 320398 вбачається, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, 02 жовтня 1971 року уклала шлюб із ОСОБА_10, прізвище дружини після укладення шлюбу «Житкова».

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи спадкоємцем, яка на момент смерті спадкодавця постійно з нею не проживала, - в передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала.

Відповідно до ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Строк для прийняття спадщини, яка відкрилась 08 серпня 2014 року, для позивача сплинув 08 лютого 2015 року.

Згідно із ч.3 ст.1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Вирішуючи питання про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому виходить з того, що відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» поважними є причини пов'язанні з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій. Так, зі змісту позовних вимог вбачається, що причиною пропуску позивачем шестимісячного строку прийняття спадщини є те, що позивач мешкала на тимчасово окупованій території, а на лінії зіткнення була реальна небезпека життю та здоровю позивача. З огляду на те, що у період з січня 2015 по 12 лютого 2018 року відбувались бойові дії у межах АТО в районі м. Дебальцеве Донецької області і були закінчені на підставі Мінських домовленостей, вказані позивачем обставини заслуговують на увагу, а причини пропуску строку для подання позивачем заяви нотаріусу про прийняття спадщини, судом визнаються як поважні.

Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного Кодексу України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із показів свідків, позивачка мала можливість звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини під час поховання своєї матері або під час отримання статусу переміщеної особи, але позивачка не могла передбачити подій, яки відбувалися в межах проведення антитерористичної операції у січні лютому 2015 році та які завершилися укладанням Мінських домовленостей. Твердження позивача щодо неможливості завчасно подати заяву про прийняття спадщини не зміг спростувати відповідач шляхом надання належних та допустимих доказів. Сторони визнали ці обставини у судовому засіданні.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1, у зв'язку з чим її позовна заява до ОСОБА_3 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підлягає задоволенню.

На підставі ст. ст. 1220, 1261, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 82,259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, яка померла 08 серпня 2014 року у місті Курахове, Марїнського району, Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.06.2018 року.

Суддя В.А.Сенаторов

Дата документу 04.06.2018