Постанова

Іменем України

03 травня 2018 року

м. Київ

справа № 482/1989/13-ц

провадження № 61-7918св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 25 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Дронської І. О., Карташова О. Ю., Яреська А. В.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

Заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2013 року мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_4, після смерті якої він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було повідомлено, що існує рішення суду, яким шлюб між ним та ОСОБА_4 розірвано. Оскільки він не знав про рішення і не брав участі у судових засіданнях, то звернувся до Апеляційного суду Луганської області з апеляційною скаргою про скасування цього рішення, але ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 16 листопада 2015 року його апеляційна скарга була відхилена, а рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2013 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року відхилено його касаційну скаргу, рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2013 року та ухвала Апеляційного суду Луганської області від 16 листопада 2015 року залишені без змін.

Заявник посилався на те, що він не згоден з тим, що шлюб між ним та ОСОБА_4 розірвано, оскільки про цей факт йому не було відомо. Крім того, висновком експерта Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Міністерстві внутрішніх справ України від 10 лютого 2017 року № 19/113/6-4/129е за результатами проведеної судової експертизи зразків почерків та підписів, призначеної слідчим прокуратури Луганської області, встановлено, що рукописні записи та підпис на заяві про розгляд справи без участі ОСОБА_5 були виконані не ОСОБА_5 і не ОСОБА_4, а іншою невстановленою особою. Також позовна заява про розірвання шлюбу підписана не ОСОБА_4, а іншою особою.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 просив скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 вересня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд за новоявленими обставинами рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2013 року відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що обставини, на які посилався заявник у своїх поясненнях в апеляційній та касаційній скарзі, не є нововиявленими обставинами. У апеляційній скарзі на рішення, яким було розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, заявник ОСОБА_5 вже повідомляв апеляційний суд про те, що він не підписував заяву про згоду із задоволенням позову, а його колишня дружина не підписувала позовну заяву і ці обставини були вже предметом оцінки апеляційного суду. Волевиявлення ОСОБА_4 на розірвання шлюбу з ОСОБА_5 позивачем було підтверджено безпосередньо у судовому засіданні.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 25 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 вересня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції визначив характер спірних правовідносин, норми матеріального права, що підлягають застосуванню, зробив правильний висновок про те, що обставини, на які, як нововиявлені, посилається ОСОБА_5, не можуть вважатися істотними та нововиявленими на підставі частини 2 статті 361 ЦПК України, оскільки ці обставини не впливають на висновки суду першої інстанції щодо розірвання шлюбу.

У листопаді 2017 року ОСОБА_5 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про скасування рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2013 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки тому, що позовна заява про розірвання шлюбу підписана не ОСОБА_4, а іншою особою. Крім того, ОСОБА_4 не була присутня під час судового засідання 18 квітня 2013 року. Також висновком експерта Луганського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Міністерстві внутрішніх справ України від 10 лютого 2017 року № 19/113/6-4/129е за результатами проведеної судової експертизи зразків почерків та підписів, призначеної слідчим прокуратури Луганської області, встановлено, що рукописні записи та підпис на заяві про розгляд справи без участі ОСОБА_5 були виконані не ОСОБА_5 і не ОСОБА_4, а іншою невстановленою особою.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами попередніх інстанцій установлено, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2013 року, ухваленим у цивільній справі № 428/1989/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, позов ОСОБА_4задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 16 листопада 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_5 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2013 року відхилена, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_5 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 16 листопада 2015 року відхилена, рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 квітня 2013 року та ухвала Апеляційного суду Луганської області від 16 листопада 2015 року залишені без змін.

Відповідно до висновку спеціаліста від 12 жовтня 2016 року № 67 рукописний текст заяви від імені ОСОБА_4, датований 29 березня 2013 року, виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою (а. с. 107).

У висновку експерта від 10 лютого 2017 року № 19/113/6-4/129е зазначено, що "рукописні записи «відповідач не згоден на розірвання шлюбу», розташовані у позовній заяві про розірвання шлюбу від 25 березня 2013 року виконані не ОСОБА_4"; "підпис від імені ОСОБА_4, розташований в графі «ОСОБА_4» у позовній заяві про розірвання шлюбу від 25 березня 2013 року виконані не ОСОБА_4, а іншою особою"; "рукописні записи, розташовані у заяві на ім'я судді Сєвєродонецького суду Кордюкової Ж. І. про розгляд справи без участі ОСОБА_5 від 29 березня 2013 року, виконані не ОСОБА_5, не ОСОБА_4, а іншою особою" (а. с. 154-177).

Відповідно до статті 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Зі змісту даної норми права випливає те, що однією із підстав для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частиною 2 статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що вказані заявником обставини у розмінні пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року № 4 не є нововиявленими.

Позивач ОСОБА_4 була особисто присутня в судовому засіданні, підтримувала свої позовні вимоги та давала пояснення суду, аналогічні до обставин, викладених у її позовній заяві. Факт особистої присутності позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні в суді першої інстанції, в якому вона підтримала свій позов, тобто підтвердила своє волевиявлення щодо подання позову про розірвання шлюбу, підтверджується зокрема, журналом судового засідання та аудіозаписом судового засідання, при цьому жодних письмових зауважень з приводу їх неправильності чи неповноти до суду не подавалось (а. с. 78-80).

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6, був присутній в судовому засіданні при розгляді апеляційним судом поданої ним апеляційної скарги на рішення місцевого суду. У ході апеляційного розгляду представник відповідача здійснював надані йому процесуальним законом права на подання доказів, надання пояснень та заперечень на позов.

Апеляційний суд дав належну оцінку усім доводам представника відповідача та обставинам, на які він посилався в обґрунтування своїх заперечень на позов.

Також у подальшому відповідач скористався своїм правом щодо оскарження судового рішення апеляційного суду у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові ухвали постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції приймає постанову відповідно до правил, встановлених статтею 35 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з особливостями, зазначеними у статті 416 цього Кодексу (частина перша статті 415 ЦПК України).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 25 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

Б. І.Гулько

Д. Д. Луспеник