РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/10549/17

Провадження № 2/638/1058/18

19.04.2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді: Хайкіна В.М.

за участю секретаря: Шульги К. І.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

з участю позивача - ОСОБА_2

з участю відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у липні 2017 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем ОСОБА_3 03.08.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області було зареєстровано шлюб. На протязі шлюбного життя виявилося, що у кожного з подружжя різні погляди на життя та інтереси. З 2014 року почались сварки та суперечки, а з 2017 року спільне господарство не ведеться, відсутній спільний бюджет, шлюбні відносини фактично припинено і бажання їх відновлювати немає. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має статус внутрішньо переміщеної особи і проживає з позивачем. Просить суд позов задовольнити, розірвати шлюб між сторонами.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, у судовому засіданні, яке відбулось 21.02.2018 року, та за результатами якого судом було надано подружжю термін для примирення строком у 2 місяці, заперечувала проти задоволення позову.

Суд, дослідивши доводи учасників справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області 03.08.2009 рокубуло зареєстровано шлюб, актовий запис №281, що підтверджує повторне свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ №311971, видане Дзержинським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 01.04.2017 року, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_2 (а. с. 12)

У шлюбі народилася дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджує копія свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку 31.08.2007 року (а. с. 7).

Подружні стосунки між позивачем та відповідачем на даний час фактично припинені, подружжя не веде спільного господарства і не проживає однією сімєю, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно із пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх обєктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач у предявленій відповідачу позовній заяві категорично заперечує проти збереження їхньої сім'ї та наполягає на розлученні, суд не може покласти обовязок збереження сім'ї сторін на позивача при наявності його категоричного заперечення цього.

Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечитиме інтересам сторін, окрім того збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін. Окрім того, суд вживав заходи щодо примирення подружжя, надавши сторонам час для примирення, проте ці заходи виявились безрезультатними.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 4, 5, 11-13, 81, ч. 1 ст. 141, ст. 265 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,зареєстрований 03.08.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис №281, повторне свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ №311971.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: