Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/2141/18
Провадження № 2/191/627/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26.11.2018
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гречко Ю.В.
за участю секретаря Борисової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: відділ реєстрації Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком та зняття їх з реєстрації місця проживання,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: відділ реєстрації Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком та зняття їх з реєстрації місця проживання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі витягів про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно за № 30164187 від 01.06.2011р. реєстраційний № 27695643 та за № 30593233 від 12.07.2011р. реєстраційний № 27695643, будинок № 37 по вул. Тиха в м.Синельникове Дніпропетровської області перейшов в його приватну власність, де він мешкає з червня 2011р. із родиною (дружиною та вже двома дітьми). Зареєстровані за цією адресою (вул. Тиха, 37, м. Синельникове): громадянка ОСОБА_2, народжена 03.12.1953 р. - з чевня 2011р. не мешкає, її неодноразово судимий син ОСОБА_3, народжений 26.06.1986р. - ніколи і не мешкав. Місце знаходження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 йому не відомо, засобів звязку також не має, в родинних відносинах з ними не перебуває. З-за цієї ситуації має купу незручностей - в реєстрації за місцем мешкання себе та своєї родини, оформлення субсидії на житлово-комунальні послуги, також ОСОБА_3 періодично розшукує поліція. Просить визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, такими, що втратили право користування житловим будинком та зняття їх з реєстрації..
До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечуює проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не зявилися по невідомій суду причині, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно витягу про державну реєстрацію прав серії СВВ №040557 від 12 липня 2011 року, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину на праві приватної власності належить 1/3 частка житлового будинку, розташованого за адресою: м.Синельникове, вул.. Тиха, 37. Договором дарування частки будинку серії ВРГ № 187234 від 13 червня 2011 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подарували ОСОБА_1 2/3 частки будинку № 37 по вул.. Тиха м.Синельникове. Тобто, в цілому житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.. Тиха, 37, належить ОСОБА_1.
Згідно домової книги, розпочатої 31 серпня 1974 року в будинку, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. Тиха, 37, зареєстровані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 02 лютого 2006 року, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 14 квітня 2009 року, який прибув з місць позбавлення волі.
Відповідно довідки голови квартального комітету № 28 від 06 червня 2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстровані за даною адресою, але не проживають з червня 2011 року.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Однак, позовні вимоги в частині зобовязання відділу державної реєстраційної служби зняти з реєстраційного обліку відповідачів, задоволенню не підлягають, оскільки втрата права користування житловим приміщенням за законом передбачає безумовне зняття уповноваженим на це органом особи з реєстраційного обліку.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: відділ реєстрації Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком та зняття їх з реєстрації місця проживання- задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Тиха, 37.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: ОСОБА_5