Дата документу 03.04.2018
Справа № 334/29/18
Провадження № 2/334/1844/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Куліковій Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Дніпровському району м. Запоріжжя про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Дніпровському району м. Запоріжжя про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_3.

Спільне життя сторін не склалось, тому на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя шлюб було розірвано, дитина залишилась проживати з матір'ю. У зв'язку з тяжким матеріальним становищем позивачка звернулась до суду про стягнення з батька дитини аліментів, позов був задоволений. Отриманий виконавчий лист був поданий до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського району м. Запоріжжя, до теперішнього часу ОСОБА_2 добровільно аліменти на утримання сина не сплачує, участі у вихованні та утримання свого сина не приймає. За весь час з моменту припинення спільного життя відповідач жодного разу дитину не бачив і такого бажання не висловлював.

Позивачка самостійно займається вихованням дитини, піклується про його фізичний і духовний розвиток, лікування, навчання.

Позивачка, вважає, що така поведінка відповідача є підставою для позбавлення його батьківських прав, тому просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, до початку слухання справи надав заяву в якій просив розглядати цивільну справу без його участі, проти позовних вимог не заперечував та вважає їх обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Дніпровському району м. Запоріжжя в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1, перебували у шлюбі, який було зареєстровано 18.08.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 від 18.08.2007. (а.с.17)

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 від 06.08.2008. (а.с. 16)

Рішенням Ленінського районного суду см. Запоріжжя від 11.10 2011 року в цивільній справі № 2-2973/11 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Про що свідчить штамп к паспорті позивачки. (а.с.6)

Рішенням Ленінського районного суду см. Запоріжжя від 17.10 2011 року в цивільній справі № 2-2974/11 стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.07.2011 року до повноліття дитини. (а.с.19)

Відповідно до довідки з Запорізького навчально-виховного комплексу №109 Дніпровського району адміністрація ЗНВК №109 підтверджує факт про те, що батько учня 4-А класу ОСОБА_2, протягом всього терміну навчання дитини не відвідує батьківські збори, навчанням не цікавився, допомогу закладу не надавав. (а.с.18)

Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, ухиляється від своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, не цікавиться життям сина, його здоров'ям, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги.

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району №05/01-27/0121 від 12.02.2018 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, який був наданий на запит суду, зазначено, що орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району прийшов до висновку, беручи до уваги, що гр. ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до малолітнього сина, права і інтереси якого повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту прав та інтересів дитини, вважати за доцільне позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.44-45)

Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

За таких обставин суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст.10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 7, 141, 150, 157, 164, 165, 171 Сімейного кодексу України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р., Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2, витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись - 06 квітня 2018 р.

Суддя: Баруліна Т. Є.