Справа № 618/102/18
Провадження № 2/618/54/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року Дворічанський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання Рябенко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, третя особа: приватний нотаріус Київського міського округу ОСОБА_2, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»), третя особа: приватний нотаріус Київського міського округу ОСОБА_2, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4817 від 02 червня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського округу ОСОБА_2, про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 14 033 грн 08 коп. В обґрунтовування позовних вимог зазначила, що 24 січня 2007 року вона з ПАТ КБ «ПриватБанк» уклала кредитний договір №б/н. В листопаді 2017 року від працівників Дворічанського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_1 стало відомо, що відносно неї 03 жовтня 2017 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 4817/НМО880932, виданого 02 червня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського округу ОСОБА_2. Як вбачається з вказаного виконавчого напису заборгованість стягнута за кредитним договором №б/н від 24 січня 2007 року. Позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_2 не підлягає виконанню, оскільки, по-перше, ПАТ КБ «ПриватБанк» для вчинення спірного виконавчого напису нотаріусу надав копію кредитного договору, а не оригінал; по-друге, для одержання виконавчого напису нотаріуса банку слід було надати засвідчену виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а не розрахунок заборгованості; по-третє, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте документів, які б підтверджували безспірність його заборгованості нотаріусу надані не були. Також, позивач послалася на ст. ст. 257, 258 ЦК України та зазначила, що з урахуванням спливу позовної давності сума її заборгованості є значно меншою, а тому є спірною.

В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву в якій підтримала позов в повному обсязі, просила його задовольнити та судове засідання провести у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовної заяви та розглянути справу без часті представника ПАТ КБ «ПриватБанк». В обґрунтування відзиву представник зазначив, що позивачем у судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами факт порушення нотаріусом порядку вчинення, видачі та невідповідності виконавчого напису вимогами діючого законодавства, заборгованість на момент вчинення виконавчого напису була безспірною. Тому нотаріусом було вчинено виконавчий напис з додержанням вимог Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5.

Третя особа у судове засідання не зявилася, надав до суду заяву в якій просив судове засідання провести без його присутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Відповідно до заяви від 24 січня 2007 року між ОСОБА_1 та закритим акціонерним товариством комерційним банок «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 2 000 грн 00 коп., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним договором.

18 травня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_1 письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором від 24 січня 2007 р. протягом пяти календарних днів з дати відправлення письмової вимоги на загальну суму 14 033 грн 08 коп., що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень та фіскальним чеком (а. с. 107, 108)

02 червня 2017 року на адресу приватного нотаріуса Київського міського округу ОСОБА_2надійшла заява від ПАТ КБ «ПриватБанк» про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору №б/н від 24 січня 2007 року для стягнення боргу частинами за вищевказаним кредитним договором, а саме 14 033 грн 08 коп. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 661, 38 грн; заборгованості за відсотками у розмірі 3 184, 52 грн; заборгованості за пенею у розмірі 4 042, 75 грн; заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500, 00 грн; заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 644, 43 грн. Строк, за який проводиться стягнення 3704 дні, з 24.01.2007 року по 16.03.2017 року.

До вищезазначеної заяви були додані копія кредитного договору, розрахунок заборгованості за кредитним договором, копія письмової вимоги про усунення порушень, копії опису вкладення та розрахункового документу про оплату послуг поштового звязку, опис вкладення в цінний лист /копія/; довіреність представника Банку та його паспорт в копіях, що вбачається з наданих приватним нотаріусом ОСОБА_2 пакету документів на підставі яких був вчинений оскаржуваний виконавчий напис. (а. с. 81-23)

02 червня 2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинив виконавчий напис №4817, про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 24.01.2007 року у розмірі 14 003 грн 08 коп., з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 661 грн 38 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 3 184 грн 52 коп.; заборгованості за пенею у розмірі 4 042 грн 75 коп.; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: заборгованості за штрафом (фіксована частина) у розмірі 500 грн 00 коп.; заборгованості за штрафом (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 644 грн 43 коп. Строк, за який проводиться стягнення 3704 днів, а саме: з 24 січня 2007 року по 16 березня 2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1 800 грн 00 коп. Виконавчий напис набирає чиннності з дня його вчинення, тобто з 02 червня 2017 року.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №54810762 від 03 жовтня 2017 року, було відкрите виконавче провадження з виконання: виконавчого напису №4817/НМО880932 виданого 02.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 14 033 грн 08 коп.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2012 року № 296/5.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2012 року № 296/5, в редакції чинній на час вчинення виконавчого напису, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.3., 3.5. пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.3. п. 5 Глави 16 розділу ІІ Порядку, виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

Отже, з вищенаведених норм права вбачається, що нотаріусу в будь-якому випадку подається оригінал документа, що встановлює заборгованість, в тому, числі, у разі стягнення боргу частинами, оскільки на ньому робляться відмітки про вчинення виконавчого напису.

Як було встановлено судом, відповідачем була надана нотаріусу лише копія кредитного договору № б/н від 24 січня 2007 року без оригіналу, що є порушенням п. п. 5.1., 5.3. п. 5 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2012 року № 296/5.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Проте, як встановлено судом, Банком не була подана засвідчена виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а був наданий лише розрахунок заборгованості за договором № б/н від 24 січня 2007 року.

При цьому суд зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом або випискою з рахунка боржника в розумінні Постанови Правління НБУ від 18.06.203 року № 254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України».

Отже, суд дійшов висновку, що безспірність заборгованості не була підтверджена документами, передбаченими п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. №1172.

Крім того, суд зазначає, що нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Проте, з заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору для стягнення боргу частинами за кредитним договором б/н від 24 січня 2007 року, включено заборгованість з пенею 4 042 грн 75 коп. та штрафами 1 144 грн 43 коп. за період з 24 січня 2007 року по 16 березня 2017 року.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин, включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Отже, суд дійшов висновку, що вчинення виконавчого напису, тобто вчинення нотаріальної дії у сфері безспірної юрисдикції, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з пені та штрафів за період з 24 січня 2007 року по 16 березня 2017 року року не ґрунтується на вимогах вищезазначених норм права.

Крім того, відповідно до п. 2.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2012 року № 296/5, в редакції чинній на час вчинення виконавчого напису, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

З наданих до суду документів убачається, що письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 24 січня 2007 року, адресовану ОСОБА_1, було відправлено на адресу позивача 18 травня 2017 року (а. с. 108).

Виконавчий напис вчинено 06 червня 2017 року, тобто через 15 днів після відправлення вимоги про усунення порушень за кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, нотаріусом для вчинення виконавчого напису належним чином не здійснена перевірка наявності певних умов, за яких може бути вчинена зазначена нотаріальна дія, а також перевірка всіх предявлених для вчинення виконавчого напису документів, які підтверджують безспірність зазначеної заборгованості боржника перед стягувачем.

Отже, виконавчий напис вчинено з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5.

Враховуючи, що безспірність заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 14 033 грн 00 коп. саме на момент вчинення виконавчого напису належним чином перевірено та підтверджено не було, ці обставини є достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 2, 4, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1- задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 02 червня 2017 року за №4817, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 14 033 (чотирнадцять тисяч тридцять три) грн 08 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 704 (сімсот чотири) грн 80 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов