Справа № 209/1836/18
Провадження № 2/209/1068/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.

за участі: секретаря Герасимчук І.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Кам'янської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визначити йому час зустрічей з малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином: з 14.00 години кожної пятниці до 09.00 години неділі за адресою: АДРЕСА_1, без присутності матері ОСОБА_5; один тиждень кожного з трьох місяців літніх шкільних канікул за попередньою телефонною домовленістю із ОСОБА_5 та можливим виїздом дитини з ним за адресою проживання його батьків: Дніпропетровська область, Петриківський район, с Іванівка, вул. Стаханівська, буд. 38, без присутності матері ОСОБА_5.

На обґрунтування позову зазначив, що він та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2005 року по 16 листопада 2017 року. Вони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з матірю - відповідачем ОСОБА_5. Відповідач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, але фактично мешкає разом із їх дочкою ОСОБА_6, своїм цивільним чоловіком за місцем проживання своєї матері за адресою: АДРЕСА_2. На утримання дочки з нього, позивача, на користь відповідача за судовим наказом стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки заробітної плати, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Він працює у ТОВ Служба охорони «Алабай», заборгованості по аліментам не має. До березня 2018 року він приймав постійну участь у вихованні дочки, спілкувався з нею, зустрічав зі школи, цікавився її навчанням, вони разом проводили вільний час. Дочка бувала у нього вдома та в селі у його батьків. Проте, зараз дочка почала по іншому відноситися до їх зустрічей, стала боятися, що мати буде сварити її за зустрічі з ним і в той же час вона непокоїться через те, що образить його тим, що уникає зустрічей. На його питання, чому вони не можуть спілкуватися, відповідає, що цього категорично не дозволяє їй мати, при цьому дитина схвильована, плаче. У березні 2018 року відповідач заявила йому, що забороняє зустрічатися з дочкою після того, як він не надав дозволу на продаж квартири за адресою: АДРЕСА_3, співвласниками якої є колишня дружина та малолітня дочка ОСОБА_6. Він не надав дозволу на продаж квартири, так як бажає, щоб за дочкою було збережено право власності на 1/2 частку квартири, і за це відповідач не дозволяє йому бачитися та спілкуватися з дочкою. ОСОБА_6 його єдина дочка, він любить її та робить все для того, щоб дитина не почувала себе позбавленою батьківської уваги. У нього з дочкою теплі відносини і повне порозуміння і він не може дозволити відповідачу заборонити йому бачити дочку та приймати участь у її вихованні. Він має позитивні характеристики за місцем роботи та за своїм місцем проживання, має гарні побутові умови і зможе забезпечити комфортні умови під час перебування дитини у нього. Йому на праві власності належить облаштована двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1. Він ніколи не відмовлявся від виховання дитини, любить її і позитивно впливає на дочку. Окрім аліментів, що стягуються за судовим наказом, він постійно додатково матеріально забезпечує дочку. Він бажає приймати участь у здійсненні батьківських прав щодо виховання дитини та спілкуватися з нею. Відповідач відмовляється вирішити це питання в позасудовому порядку. Посилаючись на ст. 141, 157, 159 Сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України 2Про охорону дитинства» просить задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 до розгляду справи по суті подала заперечення проти позовної заяви (відзив) (а.с. 28), де зазначено, що вона частково заперечує проти позову. Підтвердила, що вона перебувала з позивачем у зареєстрованому шлюбі з 2005 року по 16 листопада 2017 року, і вони мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час спільного проживання з позивачем він зловживав спиртними напоями, і у нетверезому стані застосовував до неї фізичне насилля у присутності дитини. Після розірвання шлюбу позивач, всупереч їх домовленості, самовільно, незаконно вивіз із квартири пральну машину, плазмовий телевізор дитини, не зважаючи на те, що вона разом з дитиною залишалася мешкати у цій квартирі. Ніякої іншої допомоги на утримання дитини, окрім аліментів, що стягуються з нього за судовим наказом, позивач не надає. Вона разом з дочкою ОСОБА_6 мешкає у квартирі за адресою: АДРЕСА_2. Вона ніколи не заперечувала проти спілкування батька із дочкою, на прохання позивача надавала можливість зустрічатися, але останнім часом дочка після зустрічей з батьком приходить знервована, схвильована та іноді плаче. На її запитання пояснювала, що дома у батька були гості і вони на кухні розпивали спиртні напої, а їй було лячно. Зважаючи на ці обставини, вона заперечує проти ночівлі неповнолітньої дочки у самотнього батька за його місцем мешкання, оскільки він у своїй квартирі приймає друзів, де вони зловживають спиртними напоями, тому знаходження дитини там недоцільно. З цих же причин вона проти поїздки та ночівлі дитини в с. Іванівка Петриківського району без її участі, оскільки дідусь позивача також зловживає спиртними напоями, що негативно може відобразитися на вихованні та психологічному стані неповнолітньої дитини. Просить визначити позивачу час зустрічей з малолітньою дочкою ОСОБА_4 кожної суботи та неділі з 10.00 години до 14.00 години, без присутності матері, за попередньою згодою з нею, відповідачем, по телефону.

Також відповідач ОСОБА_5 додала до відзиву на позов висновок за матеріалами ЖЄОЗПВКП № 3027, 3029 від 10 квітня 2016 року, висновок за матеріалами ЖЄОЗПВКП № 595 від січня 2018 року, довідку практичного психолога, свідоцтво про шлюб між відповідачем ОСОБА_5 та ОСОБА_7, які долучені до матеріалів справи.

За клопотанням позивача під час підготовчого засідання до матеріалів справи були долучені його характеристика та довідка про доходи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник Органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради в судове засідання не зявився. Від голови адміністрації ОСОБА_8 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Органу опіки та піклування, та висновок від 13 листопада 2018 року "Про визначення способу участі ОСОБА_1 з малолітньої дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п. 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності відповідача та представника третьої особи.

Позивач ОСОБА_1 у вступному слові стисло виклав зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Також пояснив суду, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2005 року по 2017 рік. Вони мешкали у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3, яку вони з відповідачем придбали в період зареєстрованого шлюбу. 09 грудня 2007 року в них народилася дочка ОСОБА_6. У липні 2017 року він переселився до придбаної ним квартири, а відповідач з дочкою залишилася проживати у ІНФОРМАЦІЯ_3, за яку сплатила йому 1/3 частку вартості цієї квартири. 16 листопада 2017 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач не дозволяє йому бачитися із дочкою. Де в теперішній час проживає відповідач та їх дочка ОСОБА_6, йому невідомо. Дочка навчається у СШ № 23. Відповідач повторно уклала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_3. На телефонні дзвінки відповідач та дочка не відповідали, телефон дочки, який він подарував їй на день народження 09 грудня 2017 року, був заблокований. Лише 25 листопада 2018 року він вперше поспілкувався з дочкою, яка сказала, що мешкає у бабусі. Останній раз він бачив дочку 01 вересня 2018 року, коли вони разом з відповідачем купляли дитині одяг, взуття та рюкзак для шкоди. До школи дочка пішла 03 вересня 2018 року. Після цього йому не дозволяли зустрічатися із дочкою. Біля школи дочка боїться з ним зустрічатися, просить, щоб не приходив, бо її буде лаяти мати. Йому відомо, що дочка займається танцями, але йому не дозволяють забирати дочку після танців. Він мешкає у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, в якій ніякі інші особи не зареєстровані та не проживають. Ця квартира складається із двох житлових кімнат. Якщо дочка буде ночувати в нього, він буде спати на розкладному кріслі, а дочка на розкладному вугловому дивані. У квартирі виконаний ремонт, є стіл, компютер. Він сам готує їжу і може забезпечити дочку належним харчуванням. До нього не приходять гості, бо він працює по змінам, дві доби на роботі, дві доби вдома. Якщо він буде на роботі, то не зможе забирати дочку на якісь вихідні. Дочка казала йому, що хоче поїхати до його батьків. Він не вживає алкогольні напої. 09 грудня 2018 року дочці виповниться 11 років, і вона казала, що хоче поїхати до його батьків, тобто своїх бабусі та дідуся. Між ним та відповідачем виник конфлікт через те, що він не дав дозволу на продаж квартиру АДРЕСА_4, частка якої належить їх дочці ОСОБА_6. Цю квартиру відповідач здає в оренду, а де вона мешкає йому невідомо. Він ніколи не застосовував до відповідача фізичне насилля. Як вона взяла висновки, він не знає.

Представник відповідача ОСОБА_2 у вступному слові стисло виклав зміст відзиву на позов, та надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позов. Також пояснив, що відповідач уклала повторний шлюб і зараз мешкає у чоловіка. Дочка ОСОБА_6 проживає то разом з матірю в будинку по вул. Таманській, буд. 41 в м. Камянське, то з бабусею на Лівому березі. Дитина відвідує СШ № 23, де мати відповідача працює вчителем. Відповідач не заперечує проти того, щоб позивач приймав участь у вихованні їх дочки ОСОБА_6, але він не намагається цього робити. Дочка займається танцями, ввечері повертається додому, а батько її не зустрічає. Дочка має добрі умови для проживання та навчання. Відповідач згодна, щоб позивач зустрічався із дочкою, забирав її в суботу та в неділю взимку з 10.00 години до 14.00 години, а весною та літом на цілий день, без присутності матері дитини. Відповідач проти того, щоб дитина ночувала у батька у його квартирі, бо до нього приходять друзі. Також відповідач проти того, щоб позивач їздив з дочкою до свого батька в с. Іванівка, бо дід зловживає спиртними напоями. Позивач бив свою дружину і дочка боїться його.

Вислухавши вступне слово позивача, представника, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюб із 23 липня 2005 року по 16 листопада 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 11) та рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 листопада 2017 року про розірвання шлюбу (а.с. 12).

Вони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10).

Після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу між сторонами, малолітня дочка ОСОБА_6 залишилася проживати разом із матірю у квартирі за адресою: АДРЕСА_3, де зареєстрована відповідач (а.с. 21).

17 серпня 2018 року відповідач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище з Горубля на ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 49).

Згідно довідки № 3/11397 від 26 квітня 2018 року ТОВ «ЄРЦ КП» про реєстрацію та склад сімї (а.с 14), позивач ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, яка має загальну площу 42,0 кв.м., житлову площу 26,9 кв.м., та яка належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу нерухомого майна від 08 грудня 2017 року (а.с. 9), та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 28.12.2017 року (а.с. 15).

Як вбачається із наданої позивачем довідки про доходи від 26 вересня 2018 року (а.с. 47), позивач працює у Приватному підприємстві «Явір-2005» водієм автотранспортних засобів та отримує заробітну плату у розмірі 4231,01 грн., з якої стягуються аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини його заробітної плати, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За місцем роботи, попереднього працевлаштування у ТОВ «Служба охорони «Алабай» та за місцем мешкання позивач характеризується позитивно (а.с. 16,17, 48).

В судовому засіданні позивач пояснив, що він працює по змінам: дві доби працює, дві доби вихідний, тому в деякі суботу та неділю він не зможе забирати дочку.

Також в суді позивач пояснив, що відповідач до березня 2018 року не забороняла йому зустрічатися із дочкою і дитина бувала у нього вдома та в селі у його батьків. Проте, після того, як він не надав дозволу на продажу належної неповнолітній дочці ОСОБА_6 частки квартири АДРЕСА_5, відповідач заборонила йому спілкуватися з дитиною.

Згідно характеристики, виданої ТОВ «Служба охорони «Алабай» (а.с. 17), де працював позивач, та характеристики начальника Камянського РУО ПП «Явір 2000» (а.с. 48), де позивач працює з 01 червня 2018 року, ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивної сторони, спиртними напоями не зловживає, веде здоровий спосіб життя, займається спортом.

Тому суд критично оцінює наведені відповідачем у відзиві обставини відносно того, що ОСОБА_1 зловживає алкогольними напоями і за місцем свого проживання постійно збирається з друзями для вживання спиртного.

Таким чином, судом встановлено, що позивач працює, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, має у власності двокімнатну квартиру, де може спілкуватися із дитиною. До березня 2018 року відповідач не перешкоджала позивачу зустрічатися із дочкою та приймати участь в її вихованні, а конфлікт між сторонами з приводу спілкування батька з дитиною виник через те, що позивач не надав згоду на продаж належної дитині частки квартири.

Відповідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно п. п. 7, 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено, що позивач бажає приймати участь у вихованні дочки, не ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, не має заборгованості по аліментам, працює та позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 має право брати участь у вихованні дочки і має право на спілкування з нею, а відповідач ОСОБА_3 не повинна перешкоджати йому в цьому.

При визначенні часу спілкування позивача з дитиною, суд враховує висновок органу опіки та піклування, вік та стан здоровя дитини, її розпорядок дня, відвідування нею шкільного навчального закладу та позашкільних гуртків.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради від 16 листопада 2018 року № 6-ІІ/873 (а.с. 64-65), є доцільним визначити ОСОБА_1 наступний порядок побачень з малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: кожної суботи та неділі з 10.00 години до 14.00 години.

Враховуючи інтереси малолітньої дитини, суд вважає доцільним встановити час спілкування позивача з малолітньою дочкою ОСОБА_6 наступним чином: кожної суботи з 10.00 години до 16.00 години та кожної неділі з 10.00 години до 14.00 години з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька за адресою: АДРЕСА_6, та місця проживання його батьків за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Іванівка, вул. Стаханівська, буд. 38, без присутності матері дитини - ОСОБА_3.

Відповідно до 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району Кам'янської міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини батька, який проживає окремо,.

Встановити ОСОБА_1 час зустрічей і спілкування з малолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином: кожної суботи з 10.00 години до 16.00 години та кожної неділі з 10.00 години до 14.00 години з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька за адресою: АДРЕСА_6, та місця проживання його батьків за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Іванівка, вул. Стаханівська, буд. 38, без присутності матері дитини - ОСОБА_3.

В іншій частині позову відмовити.

Повне судове рішення складено до 30 листопада 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 352,40 грн. сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.