Справа № 2/593/196/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2018 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до Божиківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, вказуючи, що після смерті його батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді 2/4 частин будинковолодіння, що знаходиться в селі Божиків Бережанського району, на вул.Скаскова, 45, і хоч згідно закону та заповіту він є спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила йому у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавцям зазначеного майна, звернувся до суду з позовом, яким просить визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання позивач не зявився, подав суду заява про розгляд справи у його відсутності, свої позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Представник Божиківської сільської ради Бережанського району Тернопільської області у судове засідання також не зявився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог позивача заперечень не має.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги письмові заяви сторін та дослідивши представлені ними письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимогиРоманишина М.М. підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки матір позивача ОСОБА_2 померла 2 жовтня 2007 року, а його батько ОСОБА_3 15 березня 2010 року, то питання про спадкування належного їммайна слід вирішувати, керуючись чинним Цивільним кодексом України.

У відповідності із ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

У відповідності до ст.ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач на день відкриття спадщини проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, на вул. Скаскова, 45. Цей двір відносився до суспільної групи колгоспного двору, членами якого були: позивач ОСОБА_1, його син ОСОБА_4 та його батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, і їм усім на праві спільної сумісної власності належало по 1/4 частині зазначеного будинковолодіння.

Цей факт підтверджується долученими до матеріалів справи документами, а саме: довідкою № 222, виданою 26 лютого 2018 року Божиківською сільською радою Бережанського району Тернопільської області по даних погосподарської книги; технічним паспортом, що був виготовлений 12 березня 2018 року ТзОВ «Технічна інвентаризація нерухомості Тернопільської області» на садибний житловий будинок, що знаходиться в селі Божиків Бережанського району, на вул. Скаскова, 45, а також свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок, що було видане виконавчим комітетом Бережанської районної ради народних депутатів 13 листопада 1989 року.

Оглянуте у судовому засіданні свідоцтво про народження серії 111-ИД № 293322, видане 4 листопада 1965 року Бережанським відділом ЗАГСу свідчить про те, що позивач є сином спадкодавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Із свідоцтв про смерть видно, що матір позивача ОСОБА_2 померла 2 жовтня 2007 року, а його батько ОСОБА_3 - 15 березня 2010 року.

Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/4 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в селі Божиків Бережанського району, на вул. Скаскова, 45.

Судом також встановлено, що 10 березня 2010 року батько позивача ОСОБА_3 все належне йому майно заповів позивачу ОСОБА_1. Даний факт підтверджується оглянутим та долученим до матеріалів справи заповітом.

І хоч матір позивача на випадок своєї смерті також розпорядилася належним їй майном та 26 вересня 2007 року склала заповіт на користь позивача, однак не все належне їй майно охоплене заповітом, а тому у відповідності із ст. ст.1223 та 1261 ЦК України саме позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем належного спадкодавцям майна, як по заповіту так і за законом.

Із поданої до суду позовної заяви видно, що після смерті батьків позивач прийняв спадщину та вже переоформив на себе належні спадкодавцям земельні ділянки, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавцям зазначеного будинковолодіння не мав можливості переоформити це майно на себе.

Вищевказані факти підтверджуються оглянутими у судовому засіданні: постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 403/02-31 від 13 березня 2018 року; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 13 березня 2018 року та свідоцтвами про право на спадщину за заповітом, виданими державним нотаріусом Бережанської державної нотаріальної контори від 5 лютого 2009 року та 26 жовтня 2010 року .

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивач згідно закону та заповіту є єдиним спадкоємцем вищевказаного спадкового майна, і хоч фактично він прийняв спадщину та вже переоформив на себе належні спадкодавцям земельні ділянки, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавцям зазначеного будинковолодіння, не мав можливості офіційно переоформити це спадкове майно на себе, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивача і визнати за ним право на спадкове майно, що залишилося після смерті його батьків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 76-81, 89, ч.4 ст. 206, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. 1217, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті його матері ОСОБА_2, яка померла 2 жовтня 2007 року, у вигляді 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в селі Божиків Бережанського району Тернопільської області, на вул. Скаскова, 45.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_3, який помер 15 березня 2010 року, у вигляді 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в селі Божиків Бережанського району Тернопільської області, на вул. Скаскова, 45.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_5