Дата документу 05.12.2018 Справа № 320/7171/17
ЗАПОРІВЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №320/7171/17 Головуючий у 1 інстанції Міщенко Т.М.
Провадження № 22-ц/807/375/18 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Воробйової І.А.

за участю секретаря судового засідання Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначала, що 22 червня 2013 року між нею та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дитина - ОСОБА_5.

Шлюбні стосунки між ними не склалися, рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 15 червня 2016 року шлюб між ними було розірвано.

Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, батько допомоги на утримання дитини не надає.

Просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини усіх видів доходів відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 29.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 704,8 грн. на користь держави.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 червня 2018 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити та постановити нове рішення про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі 1 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що він на даний час не працює, має мінливі доходи і тому є незаконним стягнення з нього аліментів на користь позивача в частках.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки сина ОСОБА_5 у розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття дитиною, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182,183 СК України та виходив з обов'язку батька утримувати своїх дітей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі(ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1142.

Відповідно довідки старшої за будинком від 26.09.2017 року, ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з дитиною ОСОБА_5.

Розмір доходів позивача не дозволяє їй належним чином забезпечувати дитину. З отриманих нею доходів необхідно сплачувати комунальні послуги, купувати одяг та взуття собі та дитинні, продукти харчування, ліки та інше.

Рішення суду першої інстанції забезпечує права дітей на належне утримання від батьків, що гарантовано нормами СК України, відповідає принципам справедливості та розумності.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції незаконно стягнув з нього аліменти в частці, а не в твердій грошовій сумі є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, суд першої інстанції за вибором позивача стягнув з ОСОБА_3 аліменти у частці від його доходу, що відповідає вимогам закону.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Таким чином суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенні, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1.п.1, 375, 381,381 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 лютого 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: