Справа № 724/1194/17
Провадження № 2/724/12/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

секретаря судового засідання: Рижак П.С.

за участю сторін:

відповідача: ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представник третьої особи

Служби у справах дітей: Варвус О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотині Чернівецької області справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Орган опіки та піклування Хотинської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2017 року позивач ОСОБА_5 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Орган опіки та піклування Хотинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою суду від 20.11.2017р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 є матір'ю двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_10.н., однак не виконує своїх батьківських обов'язків, зокрема не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, зловживає спиртними напоями в присутності дітей, веде себе аморально. Крім того, зазначає, що відповідач в 2009 році виїхала за кордон до Італії, покинувши двох малолітніх дітей на позивача та його дружину. Навіть після повернення в Україну відповідач не зробила жодної спроби, щоб зблизитися з дітьми, а коли позивач відвіз дітей до матері та познайомив їх, ОСОБА_1 вела аморальний спосіб життя, а її співмешканець бив дітей.

На даний час діти відповідачки проживають з позивачем та бабусею - дружиною позивача, та весь час перебувають на їх утриманні. Також позивач пояснює, що батько дітей - ОСОБА_6, хоча і перебуває за межами України, однак матеріально утримує дітей, спілкується по телефону кожного дня.

Позивач стверджує, що будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов'язків не чинить, а навпаки неодноразово телефонував до ОСОБА_1 та пропонував їй спілкуватися з дітьми, купувати їм одяг, продукти харчування, шкільне приладдя, брати іншу участь у вихованні та утриманні дітей. Крім того, відповідач жодного разу не прийшла в дитячий садочок та в школу протягом усього часу не поцікавилася успіхами у навчанні чи станом здоров'я своїх дітей.

Незважаючи на все вищевикладене, 07.09.2015 року Хотинською районною державною адміністрацією Чернівецької області, як органом опіки і піклування винесено висновок №22-346-02-25 про недоцільність позбавлення батьківських прав. Даний висновок, на думку позивача, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не було заслухано думку дітей, а також позивача та його дружини та численних свідків.

Також позивач зазначає, що вже звертався з позовом до суду, однак дійшовши згоди з ОСОБА_1, позивач заявив клопотання про залишення позову без розгляду. Однак ОСОБА_1 не стала на шлях виправлення, показала свою байдужість по відношенню до дітей і поїхала до Італії, навіть не простившись з дітками.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд позбавити ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню її малолітніх дітей - ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_11.н., та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10.н.

Позивач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вважає їх правомірними та обґрунтованими поданими доказами.

В подальшому позивач 23.02.2018р. та 02.03.2018р. подав через канцелярію суду заяви, аналогічні за змістом, про залишення позовної заяви без розгляду. При цьому по змісту вказаних заяв зазначає, що відмовляється від позову.

В задоволенні вказаних заяв судом було відмовлено з постановленням ухвали, яка занесена до протоколу судового засідання, з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Судом звертається увага, що вищезазначені заяви позивача подано на стадії з'ясування обставин справи та дослідження доказів, що унеможливлює залишення позову без розгляду на даній стадії. Крім того, суд був позбавлений можливості роз'яснити позивачу наслідки відмови від позову, оскільки останній не з'явився в судове засідання без поважних причин.

Позивач та його представники в судове засідання, призначене на 14.03.2018р. не з'явилися, про причини суд не повідомили, тому суд ухвалив розглянути справу за відсутності позивача, оскільки його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнають. Просять суд в задоволенні позову відмовити, оскільки мати має намір виховувати дітей. Крім того, звертають увагу суду, що позбавлення батьківських прав можливе лише за умови винної поведінки відповідачки, свідомого нехтування своїми обов'язками. Також просять суд врахувати напружений характер відносин між позивачем та відповідачем, що суттєво вплинуло на участь матері у вихованні дітей, а також те, що мати не бажає втрачати контактів зі своїми синами. Враховуючи наведене просять суд відмовити в задоволенні позову, при цьому попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дітей та покласти на орган опіки та піклування контроль за виконання нею батьківських обов'язків.

Представник третьої особи Служба у справах дітей Хотинської районної державної адміністрації Чернівецької області Варвус О.П. - в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що оскільки мати виявила бажання виховувати своїх дітей, то необхідно надати їй таку можливість.

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11.н. та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10.н., а батько - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.01.2007р. серія НОМЕР_1 (т.1 а.с. 15) та від 19.11.2008р. серія НОМЕР_2

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов від 12.06.2017р. гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12.н., онуки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11.н. та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10.н. проживають разом із дідусем ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12.н. та бабусею ОСОБА_10, 1965р.н. Діти перебувають під наглядом дідуся і бабусі та на їхньому утриманні, проживають без реєстрації на території сільської ради. Житлові умови задовільні. Батько та мати з 2009 року перебувають за кордоном (т. 1 а.с.44). Зазначені відомості також містять в довідці Малинецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 12.06.2017р. №786 (т. 1 а.с.25).

Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З наявної в матеріалах справи характеристики №785 від 12.06.2017р. ОСОБА_5 - зареєстрований та проживає в с. Малинці Хотинського району Чернівецької області, пенсіонер, на даний час ніде не працює, зарекомендував себе з позитивної сторони, спиртним напоями не зловживає (т. 1 а.с.22). Також станом на 06.08.2015р. до кримінальної відповідальності не притягувався, знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (т.1 а.с.14).

Позивач стверджує, що здійснив погашення боргів ОСОБА_1 перед третіми особами, на підтвердження чого надав суду розписки від 30.10.2007р., від 27.12.2007р.(т.1 а.с.40-41), а також квитанцію від 24.11.2009р. про поповнення карткового рахунку ОСОБА_1 для виконання зобов'язання за кредитним договором (т.1 а.с.43).

07.09.2015р. Хотинська районна державна адміністрація Чернівецької області дійшла висновку про недоцільність позбавляти батьківських прав ОСОБА_1 стосовно її неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Рекомендовано ОСОБА_1 та ОСОБА_8 (батькам) вирішити питання щодо спільного проживання разом зі своїми неповнолітніми дітьми (т. 1 а.с.17).

Рішенням Новоселецького районного суду Чернівецької області від 13.09.2016р. у справі №720/743/16 в задоволенні позову ОСОБА_5 до Хотинської районної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення комісії та висновку органу опіки та піклування відмовлено. Зокрема, зазначено, що оскаржувані рішення не носять обов'язкового характеру як для позивача, так і для інших органів, які можуть приймати рішення щодо долі його онуків, то відповідно вони оскарженню не підлягають (т.1 а.с.18-20).

Листом від 21.10.2015р. №195 Хотинська районна адміністрація повідомила ОСОБА_5 про мотиви недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, та роз'яснено позивачу право звернення до суду з відповідним позовом (т.1 а.с. 27).

Судом досліджено заяву позивача до правоохоронних органів від 24.12.2015р. з проханням вжити належних заходів до ОСОБА_1 щодо побиття дітей в школі та притягнути останню до відповідальності (т.1 а.с.28). Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 прийшла до школи 21.12.2015р. і почала при дітях бити і трусити свого сина ОСОБА_11, промовляючи, що вона його мати і він повинен її любити і жити разом з нею.

Крім того, позивач звертався до органів поліції із заявою від 19.09.2017р. про витребування у ОСОБА_12 та ОСОБА_1 оригіналів реєстру грошових переказів та квитанцій Італійського банку з розбіжністю в 1 880 доларів та порушити кримінальну справу за підробку банківських документів без печаток проти ОСОБА_12 та ОСОБА_1 (т. 1 а.с.96-97).

Судом досліджено відповідь Кельменецького відділу поліції Хотинського відділення поліції від 02.10.2017р. №5343/123/45/01-2017 (т.1 а.с.155-156) щодо звернень гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 до Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області протягом 2016-2017 років:

ЄО №988 від 28.03.2016р.: надійшла заява ОСОБА_5 з приводу неправомірних дій голови Хотинської РДА ОСОБА_13, голови Хотинської районної ради ОСОБА_29. та комісії з питань захисту прав дитини при Хотинській РДА в частині винесення висновку про недоцільність позбавлення невістки ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей. За результатам перевірки матеріали списано в справу згідно Закону України «Про звернення громадян», у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

ЄО №3675 від 22.09.2017р.: звернувся ОСОБА_5 із заявою про те, що його невістка ОСОБА_1 подала в органи опіки та піклування Хотинської РДА на засіданні комісії сфальсифікований реєстр грошових переказів, в якому вказана більша сума, ніж він отримав на утримання її неповнолітніх дітей. За результатам перевірки матеріали списано в справу згідно Закону України «Про звернення громадян», у зв'язку з тим, що факт застосування протиправних дій відносно ОСОБА_5 зі сторони його невістки гр. ОСОБА_1 свого документального підтвердження не знайшов.

ЄО №616 від 24.12.2015р.: звернувся ОСОБА_5 про те, що 21.12.2015р. його невістка ОСОБА_1 перебуваючи в приміщенні Клішковецького НВК вчинила сварку зі своїм сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, під час якої вдарила його. Виїжджали ІЮП ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32. За результатам перевірки матеріали списано в справу згідно Закону України «Про звернення громадян», за відсутністю складу кримінального правопорушення у зв'язку з тим, що факт побиття гр. ОСОБА_1 свого сина ОСОБА_11 доведено не було.

З наявних в матеріалах справи характеристик (т. 1 а.с.30-32, 35, 195-196, 198, 204) ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вбачається, що вихованням дітей займаються бабуся та дідусь, діти гарно вчаться в школі, активні та дисципліновані. За період навчання мати хлопчиків жодного разу не з'являлася в школі, навчанням та вихованням дітей не цікавилась.

Згідно психологічної характеристики ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 26.05.2017р.(т. 1 а.с.33-34, 202) між дітьми та мамою складні відносини. ОСОБА_14 та ОСОБА_11 спілкуватись та бачити маму не бажають, як маму її не визнають.

На підтвердження успішності дітей у навчанні позивачем додано до матеріалів справи похвальні листи та сертифікат про участь у міжнародному математичному конкурсі (т. 1 а.с.103-106).

Судом досліджено Витяг від 08.11.2017р. з історії розвитку дитини ОСОБА_8 (т. 1 а.с.194), згідно якого дитина з 2010 року часто хворіла, за медичною допомогою зверталися дідусь і бабуся, при огляді дитини мати не була присутня жодного разу, станом здоров'я дитини не цікавилася. У виписках з амбулаторної карти від 19.06.2017р. міститься інформація щодо стану здоров'я дітей (т. 1 а.с.38-39, 205; т.2 а.с. 13).

Крім того, позивачем подано в матеріали справи виписки з банку щодо переказу грошових коштів батьком дітей ОСОБА_8 за період з 01.09.2015р. по 26.09.2017р. (т. 1 а.с.107-109), як підтвердження піклування про дітей.

В подальшому, 29.09.2017р. Хотинська районна державна адміністрація надала висновок №9-1463-02-25, згідно якого вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_13.н., стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11.н. та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10.н. (т. 1 а.с.92-93). Зокрема було встановлено, що впродовж двох останніх років мати ОСОБА_1 кошти на потреби дітей не перераховувала, з дітьми не спілкувалася, життям та здоров'ям дітей не цікавилась.

Судом встановлено, що з 2010 по 2015 рік ОСОБА_1 здійснювала переказ грошових коштів у валюті Євро на ім'я ОСОБА_5 та ОСОБА_10, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» за строковими грошовими переказами за період з 01.01.2011р. по 27.10.2015р. (т.1 а.с.51), та довідкою за строковими грошовими переказами за період з 01.01.2010р. по 08.12.2015р. (т. 1 а.с.52), а також квитанціями про переказ коштів (т. 1 а.с.57-72;124-138; т.2 а.с.38-54). Крім того, 28.09.2017р. та 05.10.2017р. відповідачка на ім'я позивача ОСОБА_5 перерахувала грошові кошти в сумі 3000,00 грн. (т.1 а.с.139-140).

Разом з цим, 04.10.2017р. відповідачка повідомила позивача (т. 1 а.с.141-143), що з метою сприяння розвитку та розширенню світогляду своїх дітей, здійснила передплату на дитячі журнали «Пізнайко» та «Розвивайко» на перше півріччя 2018р. У зв'язку з цим, просила посприяти, щоб зазначені журнали вчасно були отримані дітьми.

Також відповідачем 05.10.2017р. було надіслано на адресу позивача два квитки ля відвідування дітьми дитячої вистави в Чернівецькому обласному академічному театрі ляльок (т. 1 а.с.144-146) з проханням посприяти відвідуванню дітей лялькової вистави.

Крім того, 05.10.2017р. та 07.10.2017р. (т. 1 а.с.147-152) на адресу позивача відповідачем було надіслано дві дитячі книги (Дж.К.Ролінг «Гаррі Потер і філософський камінь» та Дж.К.Ролінг «Гаррі Потер і таємна кімната»), дві дитячі розвиваючі книги («енциклопедія запитань та відповідей - 1000 відповідей на 1000 запитань» та М.Твен «Пригоди Тома Соєра»).

05.10.2017р. відповідачка звернулася до Хотинської державної районної адміністрації із заявою (т. 1 а.с.153) про встановлення порядку зустрічі з її дітьми ОСОБА_7, 2006р.н., та ОСОБА_8, 2008р.н. в обґрунтування поданої заяви зазначила, що перебуває на роботі за межами України, а тому під час її відсутності діти проживають разом із дідусем та бабусею. Внаслідок неприязних відносин, що склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, останній перешкоджає відповідачці приймати участь у вихованні двох дітей, налаштовує дітей проти мами.

Також, 06.10.2017р. ОСОБА_1 (т. 1 а.с.154) звернулася до органу опіки та піклування с. Малинці із заявою про сприяння в організації зустрічей з дітьми, а саме в середу 11 жовтня 2017р. після 15:00 год.

Відповідно до довідки Хотинської центральної районної лікарні від 03.10.2017р. №1483 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_13.н., жителька с. Клішківці Хотинського району Чернівецької області на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога Хотинської ЦРЛ не перебуває (т. 1 а.с.157).

Відповідач - ОСОБА_1 згідно довідки - характеристики від 19.09.2017р. №519, виданої виконкомом Клішковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, характеризується позитивно (т. 1 а.с. 114).

Крім того, судом встановлено, що відповідачка офіційно була працевлаштована за межами України, а саме в країні Італія (т. 1 а.с. 115-123; т. 2 а.с.31-34).

Під час судового розгляду відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини на виконання права дитини бути заслуханою з питань, що її торкаються, реалізуючи приписи статті 171 Сімейного кодексу України (далі СК) судом була заслухана думка дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 стосовно їхніх відносин з матір'ю та встановлено, що діти не бажають проживати разом із мамою та не бажають, щоб мама навідувала їх. Причиною цього, зі слів ОСОБА_8, є те, що мама курить та п'є. ОСОБА_14 пояснив суду, що мама інколи передає їм солодощі, однак вони їх не куштують, з яких причин не вказав. Дітям відомо, що їх батько проживає в Парижі, оскільки там працює, а мама - в Італії. Відповідно до пояснень неповнолітніх дітей встановлено, що діти емоційно близькі до дідуся і бабусі, хочуть із ними жити.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач ОСОБА_5 вказав, що відповідачка неналежним чином виконує свої обов'язки по вихованню дітей, а саме: виїхала за межі України у 2009 році та повернулась лише у 2014 році, її неповнолітні діти увесь цей час проживали разом із позивачем та його дружиною; мати дітей взагалі не цікавилася їх вихованням, станом здоров'я; з 2010 по 2015 рр. перераховувала грошові кошти в розмірі 3350 євро, а не 5230 євро, як зазначає представник відповідача ОСОБА_12, однак вказані кошти позивач відразу ж передавав працівникам за виконану роботу у будинку відповідачки. У період з 2015р. по 2017р. мати дітей взагалі перестала перераховувати кошти на утримання дітей, жодного разу не була в дитячому садочку, який відвідували діти, а також в школі. Також позивач надав покази щодо аморальної поведінки відповідача по відношенню до своїх дітей та у їх присутності, а саме розпиття спиртних напоїв, куріння, спілкування з іншими дорослими чоловіками при дітях. У 2014 році, коли діти проживали разом із матір'ю в її будинку, вона неналежним чином здійснювала харчування дітей, зокрема діти споживали лише бутерброди та каву, а також мати била дітей, у зв'язку з чим діти неодноразово тікали від матері до дідуся, однак мати їх повертала назад. Щодо аморальної поведінки відповідача, то ОСОБА_5 стверджує, що ОСОБА_1 приймала душ разом зі своїми працівниками, які в той час здійснювали ремонтні роботи у будинку, і дані обставини бачили діти. Також ОСОБА_5 показав, що відповідачка зловживає спиртними напоями, оскільки неодноразово бачив її у сильному алкогольному сп'янінні, зокрема в той період, коли вона проживала у його будинку. Крім того, ОСОБА_5 пояснив суду, що змушений був сплачувати борги відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 ніколи не забороняв матері зустрічатися з дітьми, а навпаки бажає, щоб мати належним чином виховувала дітей.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка відповідач ОСОБА_1, пояснила суду, що дійсно з 2009 року перебувала за межами України, оскільки виїхала в Італію на тимчасові заробітки до свого чоловіка ОСОБА_8, який там перебував деякий час. За цей період вперше повернулась додому лише у 2014 році, оскільки не було можливості раніше це зробити, тому що працювала, а також у неї були відсутні документи, щоб безперешкодно повернутися додому. Також стверджує, що дійсно належним чином свої обов'язки матері в частині виховання дітей не виконує, оскільки постійно перебуває на заробітках за кордоном, однак перераховує кошти на утримання дітей, а також одяг, продукти харчування та всі необхідні речі. Крім того, відповідач купувала дітям велосипеди, телевізор, ноутбук, цифровий фотоапарат, для ОСОБА_7 мобільний телефон. По мірі можливості спілкувалася з дітьми по телефону, а також за допомогою Скайпу. Разом з цим, з 2015р. між відповідачем та позивачем виникли неприязні стосунки і з того часу діти змінили своє відношення до відповідача, а саме спілкувалися лише в присутності позивача, від матері тікали і взагалі не бажали з нею спілкуватися. Будь-які спроби передати посилку для дітей були марними. Також ОСОБА_1 пояснює, що позивач створює перешкоди у спілкування матері з дітьми, а саме налаштовує дітей проти матері.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що є бабусею неповнолітніх дітей, займається вихованням онуків з самого дитинства. Мати дітей ніякої участі у вихованні синів не приймає, не цікавиться їхнім здоров'ям, не відвідувала дитячий садок та школу, де навчаються діти. Грошові кошти, які надсилала мати, були витрачені на оплату праці найманим працівникам, які здійснювали ремонтні роботи в будинку відповідача. Будь-яких інших речей для дітей мати не надсилала, а діти не отримували.

Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що працює вчителем молодших класів, ОСОБА_7 є її вихованцем з 1-го по 4-й клас. В період навчання ОСОБА_7 мати жодного разу не відвідувала школу та не цікавилася успіхами дитини. Також зазначила, що успіхами ОСОБА_7 завжди цікавилися дідусь і бабуся, з якими разом проживав ОСОБА_7. Батько ОСОБА_14 був в школі лише один раз, при цьому поцікавився його справами.

Свідок ОСОБА_19 пояснила суду, що працює вчителем молодших класів, ОСОБА_8 навчається в її класі. Зазначила, що ОСОБА_8 проживає разом із дідусем і бабусею, які завжди цікавляться його успіхами в школі. ОСОБА_11 була в школі лише один чи два рази. Крім того вона бачила, що мама інколи буває на території школи, однак до класу не заходить. ОСОБА_19 пояснювала мамі, що це її велика помилка, що вона не приходить до школи. Також ОСОБА_19 пояснила, що у ОСОБА_8 05.11.2017р. був день народження і мати з Італії передала солодощі для дітей, а також подарунок для ОСОБА_8, а саме одяг та маленьку машинку. ОСОБА_11 погодився дітей пригостити солодощами, однак сам нічого не куштував, а подарунок від мами відмовився забирати. На даний час вказані речі перебувають в класі. Стосовно побиття матір'ю ОСОБА_8 в класі їй нічого невідомо, хоча припускає, що вчитель могла бути відсутньою в класі короткий період часу.

Свідок ОСОБА_20, пояснила суду, що проживає по сусідству із позивачем, і їй відомо, що діти проживають разом з дідусем і бабусею. Матері дітей за весь цей час вона не бачила, як і не бачили щоб хто-небудь приносив для дітей посилки від мами.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що проживає по сусідству із позивачем. Останній виховує двох своїх онуків, мати у вихованні не приймає участі, крім того, він не бачив, щоб від мами приносили для дітей якісь подарунки чи посилки. Батька дітей він також не бачив.

Свідок ОСОБА_22 пояснив суду, що перебуває у дружніх відносинах із позивачем, а тому неодноразово буває у нього в гостях, зокрема був присутній під час зустрічі матері з дітьми в жовтні 2017 року. Коли прийшла відповідач, то діти перебували у будинку та відмовлялися виходити з нього, однак на численні прохання діти все ж вийшли на вулицю до матері, при цьому винесли та віддали її книги та квитки, які надсилала їм мати. Діти з матір'ю не спілкуються, оскільки не мають про що говорити.

Свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що також був присутній під час зустрічі матері з дітьми в жовтні 2017 року, де побачив непорозуміння між ними. Також зазначив, що мати не приймає участі у вихованні дітей, стосовно забезпечення дітей одягом, коштами та продуктами харчування йому не відомо, оскільки він не бачив, щоб мати передавала якісь посилки. Крім того, він чув, коли позивач у присутності дітей, запитував у матері стосовно її поведінки. Стосовно приниження матері з боку позивача він не чув. Батька дітей свідок ОСОБА_23 бачив давно, приблизно чотири роки назад. Однак, зауважив, що діти дуже виховані і охайні.

Згідно з поясненнями свідка ОСОБА_24. останній в період з 2014 року працював по найму у будинку матері відповідача. Він був присутній у 2014 році, коли діти відповідача проживали разом із нею та бачив, що між матір'ю та дітьми нормальні теплі стосунки, щоб мати піднімала на дітей руку чи ображала він не бачив. Крім того, йому відомо, що мати віддала дітям цифровий фотоапарат та телефон у користування. А також діти користувалися ноутбуком. Крім того, пояснює, що відповідач забезпечувала працівників обідами і діти харчувалися нормально, оскільки їли те, що приготувала мати. Стосовно перебування свідка ОСОБА_24 з ОСОБА_1 в близьких стосунках заперечує, оскільки в нього є дружина і свої діти разом з якими він проживає. Сам ОСОБА_24 ніколи не бив дітей відповідача та не примушував до важкої фізичної праці, в тому числі носити каміння, оскільки в той період, коли перебували діти вони виконували малярські роботи в будинку, навпаки діти прибігали і цікавилися, що вони там роблять.

Свідок ОСОБА_25 пояснив суду, що у 2014 році, разом зі своїм зятем здійснював ремонтні роботи у будинку відповідача. Розрахунок за виконані роботи проводила мати відповідача, будь-яких коштів від позивача не отримував. Також пояснив про відсутність між ним та відповідачем близьких стосунків. Крім того, вказав, коли діти перебували разом із матір'ю, відносини між ними були теплими, діти нормально харчувалися. Ніхто дітей не примушував до важкої фізичної праці, оскільки в той період в будинку виконувались роботи по шпаклюванню стін будинку.

Свідок ОСОБА_26 пояснила суду, що є тіткою відповідача, а також те, що ОСОБА_26 отримувала посилки від ОСОБА_1 для подальшої передачі їх дітям. Усі речі, які передавала мати дітей, ОСОБА_26 відвозила до бабусі відповідача, де їх забирав позивач або його дружина. Також пояснила суду, що на прохання матері дітей, ОСОБА_26 купувала дітям велосипеди, які також передавала дітям.

Свідок ОСОБА_27 пояснила суду, що перебуває у дружніх відносинах із відповідачем, зокрема вони спільно перебували на роботі за межами України в Італії, спільно орендували житло. ОСОБА_27 відомо, що ОСОБА_1 у період до 2013 року постійно передавала для дітей одяг, продукти харчування, пересилала грошові кошти, велосипеди. Також ОСОБА_27 стверджує, що чула, як мати дітей завжди телефонувала дітям, при можливості спілкувалася за допомогою Скайпу.

Свідок ОСОБА_28 пояснила суду, що працює психологом у школі, де навчаються малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_27, діти завжди акуратно одягненні, гарно навчаються, виховані, спокійні. Свідку відомо, що вихованням дітей займаються дідусь і бабуся, а батьки перебувають за межами України на роботі. Також зазначила, що мати дітей у 2016 році зверталася з проханням бути присутньою під час зустрічі з дітьми, в поточному навчальному році зверталася до психолога з проханням надати допомогу в налагодженні стосунків зі своїми дітьми. Щодо побиття матір'ю молодшого сина свідку ОСОБА_28 нічого не відомо.

Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до пункту 15 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач стверджує, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_10.н., що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Для встановлення зазначених обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та обов'язково здійснювати необхідні дії для з'ясування позиції відповідача.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на цей орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві".

При цьому визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 Конвенції.

Європейським судом зазначалося, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Отже, відповідне рішення про позбавлення батьків батьківських прав має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

У судовому засіданні встановлено, що мати дітей поїхала за межі України з метою заробітку, щоб створити належні умови для розвитку дітей, намагається приймати участь у вихованні дітей, виявляє бажання у виконанні батьківських обов'язків. Покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, що відповідач не навідується до дітей, не цікавиться ними, вони жодного разу не бачили її з дитиною, не спростовують даного факту.

Також судом встановлена наявність між матір'ю та дідусем дітей негативних відносин і ця обставина, на думку суду, є причиною того, що відповідач не має можливості належним чином виконувати свої батьківські обов'язки по відношенню до дітей.

Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків та винної поведінки ОСОБА_1 відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні.

Суд, у відповідності до ч.6 ст. 19 СК України не погоджується з висновком № 9-1463-02-25 від 29.09.2017 року про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_21, оскільки він є недостатньо обґрунтованим.

Зокрема, на думку суду, орган опіки та піклування прийшов до передчасного висновку щодо позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей.

При цьому ні позивач, ні орган опіки та піклування (який надав висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав) не аргументували в чому полягає захист інтересів 11-ти та 9-ти річних дітей шляхом позбавлення їх матері по відношенні до них батьківських прав.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки ОСОБА_1 намагається приймати участь у вихованні дітей, виявляє бажання у виконанні батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Виходячи з того, що хоча діти і не проживають разом з відповідачкою ОСОБА_1, але підстав для позбавлення її батьківських прав відносно її синів, передбачених ст. 164 СК України суд не вбачає.

При цьому суд вважає, що відповідно до ст. 77 ЦПК України неналежними є докази, подані позивачем через канцелярію суду відповідно до клопотання від 08.11.2017р. (т.1 а.с.168-192), оскільки не стосуються предмета доказування. Також не стосуються предмета доказування аудіо записи вчителів (клопотання від 22.01.2018р. (т.2 а.с.79-82) щодо адаптації ОСОБА_7 до навчання. Крім того, позивач не зміг пояснити суду у який спосіб він здійснював запис вчителів та чи давали останні згоду на такий запис.

Щодо доданих до матеріалів справи аудіо записів телефонних розмов позивача із відповідачем судом враховується таке.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно, до офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32 Конституції України у системному зв'язку з частиною другою статті 34 цієї Конституції, Конституційний суд України в своєму рішенні по справі № 1-9/2012 від 20 січня 2012 року (№2-рп/2012) дійшов висновку, що збирання, зберігання, використання та поширення державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням в її особисте та сімейне життя, яке допускається винятково у визначених законом випадках і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ст. 236 ЦПК України зміст записів телефонних розмов фізичних осіб може бути досліджений у відкритому судовому засіданні або оголошений за клопотанням учасника справи лише за згодою осіб, визначених Цивільним кодексом України.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечувала щодо оголошення телефонних розмов, оскільки свою згоду на їх запис вона не надавала.

За наведених обставин, суд вважає, що прилучені позивачем до матеріалів справи звукозаписи телефонних розмов між позивачем та відповідачем, не можуть бути допустимими доказами по справі.

З урахуванням указаних обставин, суд вважає, що у задоволенні вимог про позбавлення відповідача батьківських прав слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до дітей і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням матір'ю ОСОБА_1 батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача, у зв'язку з відмовою в позові.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії НОМЕР_3 до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії НОМЕР_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт серії НОМЕР_5, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: Орган опіки та піклування Хотинської районної державної адміністрації м. Хотин, вул. О.Кобилянської, 2а, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання синів ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов'язків щодо синів ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний суд, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.03.2018р.

Суддя: Л. Л. Гураль