"30" жовтня 2018 р.
Справа № 642/2504/18
Провадження № 2/642/1142/18
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

30 жовтня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Буряковської К.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

25 травня 2018 року ОСОБА_1, звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача, ОСОБА_2, та просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2О на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 2000 грн., з дня перд'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги обґрунтував тим, що з травня 2017 року син став проживати з ним. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2018 року було звільнено позивача від сплати аліментів на утримання сина. ОСОБА_2 у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а він один не може забезпечити дитині рівень життя, необхідний для нормального його фізичного, розумового, духовного розвитку у звязку з чим змушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 29 травня 2018 року про відкриття провадження, вирішено дану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, передбаченого ст. 274-279 ЦПК України.

Копія ухвали про відкриття провадження по справі , копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачеві ОСОБА_2 . Крім того, відповідача ОСОБА_2 було повідомлено про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду.

Відповідач ОСОБА_2 в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі„Юніон Аліментаріа ОСОБА_4 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі в період з 01.06.2002 року до 05.06.2007 року.

Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

На час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів сторони спільно не проживають.

Неповнолітній син сторін на теперішній час знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з ним.

Відповідно до вимог ст.180 СК України- батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання дитини, що відповідач має сплачувати, необхідно визначити у твердій грошовій сумі, як просить позивач у своєму позові.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено те, що в 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня - 1944 гривні.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають, перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, а не солідарним.

Враховуючи вищевикладене та те, що позивач позов підтримує, а відповідач відзив на позов не надала, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров"я відповідача чи знаходження на її утриманні інших дітей або непрацездатних членів сімї, яких вона зобов"язана утримувати, а також ненадання нею матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, що знаходиться на утриманні позивача, є працездатною особою, суд вважає за необхідне стягувати із ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому судом прийнято до уваги, що обов'язок утримувати дитину до досягнення ним повноліття покладено на обох батьків.

Беручи до уваги те, що позивачем відповідно до вимог ст.ст.12,81,89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі 2000 грн., щомісячно, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Відповідно до ч.1ст.191 СК Україниаліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В силу п.1 ч.1ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 82,141,264,265, 268, 274, 430 ЦПК України, ст. ст.180-184,191 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,(і.н.) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (і.н. НОМЕР_1) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 1000 грн. (одна тисяча грн.) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,(і.н.) на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя О.В. Бородіна