Ухвала

Іменем України

10 травня 2018 року

м. Київ

справа № 2318/1520/12

провадження № 61-15540ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника ВасиляВолодимировича,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області МельникаВ. В.

Скарга мотивована тим, що 15 червня 2017 року за зведеним виконавчим провадженням № 52970755 проведено опис та арешт майна боржника, про що старшим державним виконавцем Мельником В. В. винесено постанову, копію якої йому не вручено. Вказував, що постанова від 15 червня 2017 року не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 в редакції, чинній на дату проведення виконавчих дій. Крім того, в постанові відсутній відбиток печатки Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, не вказано назву кожного предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу, тощо). Товар, опис та арешт якого проводив старший державний виконавець Мельник В. В., знаходиться в орендованому приміщенні фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, крім того, постанова написана кількома особами і різними почерками без зазначення цих осіб в самій постанові.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_4 просив визнати причину пропущеного строку оскарження дій та бездіяльності державного виконавця поважною; поновити строк на оскарження його порушених прав як боржника; визнати дії старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника В. В. протиправними та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15 червня 2017 року.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2017 року скаргу ОСОБА_4 задоволено. Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника В.В. під час проведення опису та арешту майна боржника 15 червня 2017 року в торговому приміщенні першого поверху магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1. Скасовано постанову про опис та арешт майна боржника старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника В.В., винесену 15 червня 2017 року в межах виконавчого провадження № 52970755.

Постановою апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2018 року ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2017 року скасовано та прийнято нову постанову про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_4 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2018 року ОСОБА_4 просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно розглянув апеляційну скаргу Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, який не приймав участі у справі та його права не порушувались; оскаржувана постанова старшого державного виконавця Мельника В. В. про опис та арешт майна не відповідає Інструкції з примусового виконання рішень, оскільки описане майно неможливо ідентифікувати, виходячи з його індивідуальних властивостей; до оскаржуваної постанови старшого державного виконавця вносились відомості іншими особами, в тому числі іншими державними виконавцями та понятими; державним виконавцем було порушено співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, оскільки судами не встановлено вартість описаного та арештованого майна.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини 4 статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: 1) Верховний Суд вже викладав в своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком; або 2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суди встановили, що в межах зведеного виконавчого провадження № 52970755 старшим державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельником В. В. було винесено постанову про опис та арешт майна боржника ОСОБА_4 від 15 червня 2017 року, згідно якої було описано та накладено арешт на майно, а саме: на 982 позиції товару, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в торговому приміщенні першого поверху магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Відповідно до статті 56 закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржувана постанова старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 15 червня 2017 року підписана державним виконавцем Мельником В. В., зберігачем - ОСОБА_4 та понятими.

Встановлено, що ОСОБА_4 як зберігач описаного майна під підпис отримав один примірник оскаржуваної постанови 15 червня 2017 року, а 19 червня 2017 року йому як боржнику було направлено постанову поштою.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні скарги, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що постанова старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника В. В. про опис та арешт майна боржника від 15 червня 2017 року відповідає вимогам статті 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Права ОСОБА_4 як сторони виконавчого провадження не порушено оскаржуваною постановою, її винесення не призвело до втрати ним описаного майна. Крім того, виконавче провадження завершено з підстави повного виконання рішення суду про стягнення боргу.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справі відділом ДВС, а не самим державним виконавцем, не свідчить про відсутність у заявника порушеного права, оскільки державні службовці є працівниками органу державної виконавчої служби та діють від його імені, що спростовує доводи касаційної скарги про неналежність особи-заявника за апеляційною скаргою.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Оскаржуване судове рішення, його зміст і мотивування, а також доводи касаційної скарги, свідчать про відсутність підстав вважати, що розгляд цієї справи в суді касаційної інстанції має значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки неправильного застосування норм права не встановлено.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Черкаської області від 14 березня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мельника Василя Володимировича відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А.О. Лесько

С.Ю. Мартєв