АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2018 року м. Чернівці

справа № 723/3488/17

провадження № 22ц/794/939/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Кулянди М.І.

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретаря Собчук І.Ю.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 червня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третьої особи ОСОБА_2 про визнання зобовязання, що виникло з договору поруки припиненим, (головуючий у 1-й інстанції Бужора В.Т.),

встановив:

В грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі-ПАТ «Укрсоцбанк», що є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Уксоцбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилалось на те, що 10 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії №925/167857-KV, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США з відсотковою ставкою в розмірі 15 % річних, з кінцевим терміном повернення 09 жовтня 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором 10 жовтня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір поруки за №925/167861-РО з ОСОБА_3, відповідно до умов якого остання зобов'язалася солідарно відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

07 листопада 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до кредитного договору №925/167857-KV від 10 жовтня 2008 року, відповідно до якого збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 16 % річних.

Цього ж дня, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін до договору поруки №925/167861-РО від 10 жовтня 2008 року, відповідно до якого збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 16 % річних.

Відповідач належним чином не виконував умови договору, станом на 18 серпня 2017 року в ОСОБА_2 виникла заборгованість в розмірі 61 587 доларів США 33 центи, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 28 222 доларів США 41 цент та заборгованості по відсотках в розмірі 33 364 доларів США 92 центи.

На підставі вищевикладеного, ПАТ «Укрсоцбанк» просив суд стягнути солідарно вищевказану суму заборгованості із відповідачів по справі.

Відповідачами подано заяви про застосування судом строку позовної давності.

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом про припинення договору поруки з 09 квітня 2014 року.

Просила суд, визнати зобовязання що виникло з договору поруки № 925/167861 -РО від 10 жовтня 2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 припиненим.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 червня 2018 року в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання зобовязання, що виникло з договору поруки припиненим задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просив скасувати рішення суду першої інстанції і задовольнити позов, оскільки суд не в повному обсязі встановив обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, судом першої інстанції належним чином не було досліджено обставини справи, а саме, що 31 серпня 2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №3 про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №925/167857-KV від 10 жовтня 2008 року, відповідно до умов якої кінцевий термін погашення кредиту не пізніше 09 лютого 2016 року.

Просили суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк», суд першої інстанції виходив з того, що останній черговий платіж ОСОБА_2 належало здійснити 09 жовтня 2013 року. Із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж було сплачено 24 жовтня 2012 року. Позивач звернувся до суду 19 грудня 2017 року, тобто зі спливом строку позовної давності, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідачів заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Матеріалами справи встановлено, що 10 жовтня 2008 року між ПАТ«Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії №925/167857-KV. Відповідно до п.1.1.1. кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30 000 доларів США з відсотковою ставкою в розмірі 15 % річних, з кінцевим терміном повернення 09 жовтня 2013 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №925/167861-РО, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на його підставі у майбутньому.

Між сторонами кредитного договору 7 листопада 2008 року укладено договір про внесення змін до договору кредиту №925/167857-KV від 10 жовтня 2008 року, відповідно до якого збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 16 % річних.

Цього ж дня, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін до договору поруки №925/167861-РО від 10 жовтня 2008 року, відповідно до якого збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 16 % річних.

Відповідно до додаткової угоди №3 від 31 серпня 2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір про внесення змін до договору кредиту №№925/167857-KV від 10 жовтня 2008 року, відповідно до якої кінцевий термін погашення кредиту встановлено не пізніше 9 лютого 2016 року.

Свої зобов'язання ПАТ «Укрсоцбанк» виконав, надавши грошові кошти позичальникові, що підтверджується матеріалами справи.

Однак, позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого, станом на 18 серпня 2017 року у нього виникла заборгованість в розмірі 61 587 доларів США, 33 центи, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 28 222 доларів США 41 цента та заборгованості по відсотках в розмірі 33 364 долари США 92 центи.

Відповідачам направлялися вимоги про погашення заборгованості 24 листопада 2017 року (а. с. 18,19) на протязі трьох днів з дня отримання вимоги. Дана вимога залишена останніми без задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони узгодили, що заборгованість за договором погашається щомісячними платежами у розмірі 401 долар США 30 центів до 20 числа кожного календарного місяця строку кредитування.

Отже, сторони кредитного договору встановили строки виконання окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входить до змісту зобов'язання за цим договором.

Відповідно до ч.3 ст.254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

За змістом ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, останній платіж за договором відповідач здійснив 24 жовтня 2012 року, а з позовними вимогами банк звернувся у грудні 2017 року.

При цьому, право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема із додаткової угоди №3 від 31 серпня 2009 року до кредитного договору кінцевим терміном повернення кредиту є 09 лютого 2016 року.

З позовом до суду ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся 19 грудня 2017 року, тобто в межах строку загальної позовної давності.

Таким чином, сума боргу по тілу кредиту, яке вийшло на прострочку за останні три роки, що передують даті звернення банку із позовом до суду, підлягає стягненню і становить 6 019 доларів США 44 центи (а.с. 20), саме ця сума є непростроченим залишком боргу по кредиту, станом на грудень 2014 року.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Отже, усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені кредитним договором, підлягають стягненню до дати повернення позики, але в межах строку позовної давності. Вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення 33 364 доларів США 92 центи заборгованості за процентами, нарахованими за період з 21 листопада 2012 року по 18 серпня 2017 року, позивачем заявлено на підставі умов кредитного договору.

Для зясування розміру та періоду заборгованості за кредитом, з якої підлягають нарахуванню проценти слід виходити з меж позовної давності, даних про фактичне погашення заборгованості за кредитом, заявлених вимог.

Враховуючи, що позов подано до суду 19 грудня 2017 року, трьохрічний строк починається з 19 грудня 2014 року до 18 грудня 2017 року, кінцевий термін погашення кредиту - 09 лютого 2016 року, то відсотки за користування кредитом підлягають стягненню за період з 19 грудня 2014 року по 09 лютого 2016 року.

Розмір процентів визначається за формулою: сума заборгованості х на річну відсоткову ставку за кредитом / 360 днів х на кількість днів, за які нараховуються проценти, та складає такі суми:

22202 доларів США 97 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 4 дні (період з 19 грудня по 22 грудня 2014 року) = 39 доларів США 47 центів;

22604 доларів США 27 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 29 днів (період з 23 грудня 2014 року по 20 січня 2015 року) = 291 доларів США 34центів;

23005 доларів США 57 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 33 дні (період з 21 січня по 22 люте 2015 року) = 337 доларів США 42 центи ;

23406 доларів США 87 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 28 днів (період з 23 лютого по 22 березня 2015 року) = 291 доларів США 29 центів;

23808 доларів США 17 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 29 днів (період з 23 березня по 20 квітня 2015 року) = 306 доларів США 86 центів;

24209 доларів США 47 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 30 днів (період з 21 квітня по 20 травня 2015 року) = 322 доларів США 79 центів;

24610 доларів США 77 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 33 днів (період з 21 травня по 22 червня 2015 року) = 360доларів США 96 центів;

25012 доларів США 07 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 28 днів (період з 23 червня по 20 липня 2015 року) = 311доларів США 26 центів;

25413 доларів США 37 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 31 днів (період з 21 липня по 20 серпня 2015 року) = 350 доларів США 14 центів;

25814 доларів США 67 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 32 днів (період з 21 серпня по 21 вересня 2015 року) = 367 доларів США14 центів;

26215 доларів США 97 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 29 днів (період з 22 вересня по 20 жовтня 2015 року) = 337 доларів США 89 центів;

26617 доларів США 27 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 33 дні (період з 21 жовтня по 22 листопада 2015 року) = 390 доларів США 39 центів;

27018 доларів США 57центів (сума заборгованості) х 16/360 х 29 дні (період з 23 листопада по 21 грудня 2015 року) = 348 доларів США 24 центів;

27419 доларів США 87 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 30 днів (період з 22 грудня 2015 року по 20 січня 2016 року) = 365 доларів США 60 центів;

27821 доларів США 17 центів (сума заборгованості) х 16/360 х 20 днів (період з 21 січня по 09 люте 2016 року) = 247 доларів США 30 центів.

Отже, розмір процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню, визначений кредитним договором у межах позовної давності, за період з 19 грудня 2014 року по 09 лютого 2016 року, складає 4668 доларів США 09 центів (з розрахунку: 39,47+291,34+337,42+291,29+306,86+ +322,79+360,96+311,26+350,14+367,14+337,89+390,39+348,24+365,60+247,30).

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оспорюваний договір поруки є таким, що припинив свою дію з 09 квітня 2014 року, оскільки позивачем позовні вимоги до поручителя ОСОБА_3 заявлено більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України. Також суд прийшов до висновку,що зобовязання поруки припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Закон пов'язує припинення договору поруки із сукупністю двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

З матеріалів справи вбачається, що додатковою угодою №3 від 31 серпня 2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду про внесення змін до договору кредиту №925/167857-KV від 10 жовтня 2008 року, відповідно до якої кінцевий термін погашення кредиту встановлено не пізніше 09 лютого 2016 року.

Матеріали справи не містять доказів узгодження з поручителем у письмовій формі змін до кредитного договору, а саме, збільшення терміну повернення кредиту до 09 лютого 2016 року.

З наведеного вбачається, що зміни до кредитного договору №925/167857-KV внесені додатковою угодою №3 від 31 серпня 2009 року, укладеногю між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 для забезпечення якого з ОСОБА_3 укладено договір поруки, збільшили відповідальність поручителя без його згоди.

Так, відповідно до пункту 6.2 договору поруки, зміни і доповнення до цього договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином, з обовязковим посиланням на цей договір і є невідємною складовою частиною даного договору (а.с.14 зворот).

Згідно пункту 6.3 вказаного договору усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, курєром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення звязку одержувача.

Оскільки зміни до основного зобов'язання в частині збільшення терміну кредитування призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителя, та такі зміни відбулися без згоди поручителя, оформленої відповідно до п.п.6.2,6.3 договору поруки.

Отже, порука з дати зміни основного зобов`язання, 31 серпня 2009 року, в силу положень ч. 1 ст. 559 ЦК України, є припиненою.

На вказані вимоги закону суд першої інстанції уваги не звернув та помилково визнав договір поруки таким, що припинив свою дію з 09 квітня 2014 року, посилаючись на ч. 4 ст. 559 ЦК України, у звязку із предявленням позовної вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

З ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №925/167857-KV від 10 жовтня 2008 року у розмірі 10 687 доларів США 53 центів, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 6 019 доларів США 44 центи та заборгованості по відсотках в розмірі 4 668 доларів США 09 центів.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання зобовязання, що виникло з договору поруки, припиненим слід задовольнити частково.

Визнати зобовязання що виникло з договору поруки № 925/167861 -РО від 10 жовтня 2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, припиненим.

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону (в редакції, чинній на момент подання до суду позовної заяви) встановлено розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону (в редакції, чинній на момент подання до суду апеляційної скарги) встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за кредитним договором в розмірі, 10 687 доларів США 53 центи що становить 17,4 відсотка від ціни позову.

З платіжного доручення № НОМЕР_1 від 30 листопада 2017 року вбачається, що позивач за подання до суду позову сплатив судовий збір в розмірі 24955 гривень 74 копійки. (а. с.4).

З платіжного доручення № від 07 серпня 2018 року вбачається, що позивач за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в розмірі 37251 гривні 25 копійок (а. с. 137).

Отже, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» слід стягнути 4321 гривню 14 копійок (24955.74*17,4/100) в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та 6481 гривню 72 копійки (37251.25*17,4/100) в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374,376 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 15 червня 2018 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №925/167857-KV від 10 жовтня 2008 року в розмірі 10 687 доларів США 53 центів, яка складається: із заборгованості за кредитом в розмірі 6 019 доларів США 44 центи; заборгованості по відсотках в розмірі 4 668 доларів США 09 центів.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третьої особи ОСОБА_2 про визнання зобовязання, що виникло з договору поруки припиненим,задовольнити частково.

Визнати зобовязання що виникло з договору поруки № 925/167861 -РО від 10 жовтня 2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3, припиненим.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 6481 гривню 72 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 4321 гривню 14 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2018 року.

Головуючий М.І.Кулянда

судді: Н.Ю. Половінкіна

ОСОБА_4