Справа № 141/297/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2018 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Слісарчука О.М.

за участю секретаря судового засідання Ставничого С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Оратів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у відсутності сторін, -

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.01.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складають між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank. ua /terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахунках.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № б/н від 24.01.2014 року відповідач не виконав, у зв'язку з чим станом на 23.03.2017 року має заборгованість - 17004,18 грн., яка складається з наступного: 492,53 грн. - заборгованість за кредитом; 12025,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 785,91 грн. - штраф (процентна складова).

Оскільки на даний час відповідач ОСОБА_1 продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача, тому ПАТ КБ "ПриватБанк" змушений був звернутися до суду з позовом та просить у відповідності до вимог ст.ст. 1050, 1054 ЦК України стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також стягнути судові витрати.

Представник позивача Сауляк Є.В., будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності відповідача, позов не визнала в повному обсязі, надала письмові заперечення. Із заперечень вбачається, що матеріали справи не містять докази укладення кредитного договору та видачі кредиту. Тарифи і Умови та правила не містять підпису позичальника. В Анкеті відсутня інформація про розмір процентної ставки, на який термін видано кошти, який порядок їх повернення, не встановлено строк платежів за кредитом чи процентами. Також зазначила, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які платежі, що не вказані у кредитному договорі. Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовими частинами договору, оскільки вони не містять підпису відповідача, тому стягнення штрафів є незаконним. Щодо зміни відсоткової ставки та нарахування боргу за процентами, то у заяві-Анкеті розмір відсоткової ставки взагалі відсутній. Відсоткова ставка вказана в позовній заяві - 27,6% річних, з 01.09.2014 року банк її змінює на 32,4%, з 01.04.2015 року - 42% річних, хоча з 12.12.2008 року статтею 1056-1 ЦК України зазначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом строку кредитного договору та не може бути змінений в односторонньому порядку. Щодо вимоги про стягнення боргу за процентами у розмірі 12025,74 грн., які нараховано за 3 роки на тіло кредиту 492,53 грн., то розрахунок проведено не тільки на основну суму боргу, а й на інші суми. Однак л. 2.1.1.12.7.3. Умов і Правил проценти за користування кредитом нараховуються на дату їх сплати, при цьому, проценти нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витраченими в рахунок кредиту чи Овердрафту кошти. Тому, оскільки розмірі тіла з 02.03.2014 року не змінювався і становив 492,53 грн., то розрахунок заборгованості за процентами здійснено невірно. Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовими частинами договору, оскільки вони не містять підпису відповідача. Крім того, штраф не може бути виражений у сталій сумі, оскільки штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках. Крім цього, враховуючи положення статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Крім цього, в позовній заяві міститься вимога про стягнення пені та комісії в розмірі 3200,00 грн., при цьому банком не розділяються вказані вимоги, хоча вони є різними та стягнення комісії взагалі не передбачено в Анкеті, яку підписав відповідач. Враховуючи, що банком не доведено факту укладення кредитного договору у письмовій формі з додержанням усіх істотних умов кредитного договору, не надано доказів ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами банку, розрахунок боргу не відповідає інформації,я ка міститься у позовній заяві, відсоткова ставка незаконно збільшена просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на засадах змагальності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.01.2014 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Договір укладений шляхом приєднання до умов договору, підтвердженням чому є підписана позичальником заява (а.с. 5) та Умови і Правила надання банківських послуг (а.с. 8-33). Слід зазначити, що заява є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

За користування кредитом і Овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому "Тарифами Банку" з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 договору (п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг).

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг визначена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунку. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. З огляду на вищевикладене, суд критично ставить до пояснень представника відповідача відносно того, що банк не мав права збільшувати відсоткову ставку в односторонньому порядку.

Слід зазначити, що до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам (п. 1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг).

Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Пунктом 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Суд критично ставить до твердження представника відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту укладення кредитного договору, оскільки в анкеті-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг міститься підпис відповідача ОСОБА_1. Таким чином, відповідач погодився на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Разом з цим, суд встановив, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором зобов'язання, що призвело до утворення в неї перед банком заборгованості.

З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 24.01.2014 року вбачається, що станом на 23.03.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом становить 17004,18 грн., яка складається з наступного: 492,53 грн. - заборгованість за кредитом; 12025,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією (а.с. 4).

Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідачу нараховано штраф (фіксована частка) в сумі 500,00 грн., а також штраф (процентна складова) в сумі 785,91 грн.

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 2 ст. 1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України).

Із розрахунку заборгованості, наданого банком та випуски про рух грошових коштів вбачається, що станом на 23.03.2017 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором - тілом кредиту в сумі 492,73 грн. Вказана заборгованість з 01.04.2014 року не змінювалась, тому вказана сума заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача.

При визначенні заборгованості по процентам за користування кредитом, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1.1.12.7.3. Умов та правил надання банківських послуг, проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) і/або Овердрафтом нараховуються на дату їх сплати, передбачену п. 2.1.1.12.4 і п. 2.1.1.12.5 при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використаний в рахунок кредиту і/або Овердрафта коштів, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) і/або Овердрафт стануть простроченим кредитом.

Відповідно до п. 2.1.1.12.7.3. Умов та правил надання банківських послуг, проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) і/або Овердрафтом нараховуються на дату їх сплати, передбачену п. 2.1.1.12.4 і п. 2.1.1.12.5 при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використаний в рахунок кредита і/або Овердрафта коштів, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) і/або Овердрафт стануть простроченим кредитом.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсотки нараховуються виключно на тіло кредиту.

З матеріалів справи видно, що банк в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку, а саме: з 24.01.2014 року відсоткова ставка становила 27,6%, з 01.09.2014 року 32,4%, з 01.04.2015 року 42%.

У правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі №6-1374цс17, передбачено, що відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків, при цьому банк зобов'язаний не менше ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта відповідно до п.1.1.3.1.9 цього договору, яким передбачено, що інформування здійснюється у спосіб, вказаний в заяві.

Так, судом встановлено, що відповідачу було надано кредитну картку та згідно наданого позивачем витягу з обслуговування кредитних карт ОСОБА_1 зазначено процентну ставку 2,3 % на місяць (27,6 річних), за тратами з 01.09.2014 року 2,7 % на місяць (32,4 % річних, а за тратами з 01.04.2015 року - 3,5 % (42 % річних), тобто підвищені процентні ставки, за тарифами банку, застосовуються лише до тих сум кредитних коштів, які було взято в кредит після певної дати, відповідно після 01.09.2014 року та 01.04.2015 року. Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_1 отримав кредитні кошти з до 01.04.2015 року процентною ставкою 2,3% на місяць, тобто 27,6 річних.

При цьому посилання додані до матеріалів справи представником позивача повідомлення про зміну умов кредитного договору, а саме збільшення кредитної ставки суд не приймає до уваги як належним чином повідомлення боржника про збільшення розміру процентної ставки, оскільки позивачем не доведено факту його вручення адресатові.

За даних обставин, сума заборгованості за процентами за користування кредитом станом на 23.03.2017 року має становити: 492,53 грн. (тіло кредиту) * 27,6 % річних (відсоткова ставка на 01.04.2014 року) / 100 % / 360 днів * 1088 дні, що становить 410,94 грн.

Щодо вимог про стягнення пені, то суд звертає увагу на те, що у наданому позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованість за договором №б/н від 24.01.2014 року, укладеному між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 заборгованість за пенею відсутня, а зазначено зокрема нараховану комісію в розмірі 3200 грн., тоді як у позові заявлено вимогу про стягнення заборгованості за пенею та комісією у вказаному розмірі, тобто фактично окремий детальний розрахунок пені відсутній, а також даний розрахунок проведено з урахуванням розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом, який суд до уваги не приймає, що відповідно є підставою для відмови у задоволенні зазначеної вимоги, при цьому посилання представника позивача на те, що під одночасним розрахунком комісії та пені, необхідно розуміти лише розрахунок пені, не може бути прийнятий до уваги, оскільки дане посилання ґрунтується лише на припущеннях.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

крім цього, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна позиція також висловлена в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року по справі № 6-2003цс15.

Всупереч вищевикладеному, позивач просить одночасно стягнути з відповідача 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 785,91 грн. - штраф (процентна складова).

Тому суд приходить до висновку про неможливість стягнення з відповідача пені, штрафів, оскільки це суперечить статті 61 Конституції України, зокрема заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № б/н від 24.01.2014 року щодо повернення кредитних коштів, суд вважає, що слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за користування кредитом в розмірі 903 грн. 17 коп. (дев'ятсот три гривні сімнадцять копійок), яка складається з наступного: 492 грн. 53 грн. (чотириста дев'яносто дві гривні п'ятдесят три копійки) - заборгованості за кредитом; 410 грн. 94 грн. (чотириста десять гривень дев'яносто чотири копійки) - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1600,00 грн., тому у зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 85 грн. 01 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого по АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", місцезнаходження за адресою: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ (, рах.№3111, МФО 305299), заборгованість за кредитним договором №б/н від 24.01.2014 року у розмірі 903 грн. 17 коп. (дев'ятсот три гривні сімнадцять копійок), яка складається з наступного: 492 грн. 53 грн. (чотириста дев'яносто дві гривні п'ятдесят три копійки) - заборгованості за кредитом; 410 грн. 94 грн. (чотириста десять гривень дев'яносто чотири копійки) - заборгованості по процентам за користування кредитом.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого по АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", місцезнаходження за адресою: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ (, рах.№3111, МФО 305299), витрати на оплату судового збору в розмірі 85 грн. 01 коп. (вісімдесят п'ять гривень одна копійка).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Оратівський районний суд Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено о 15 год. 40 хв. 25.05.2018 року.

СУДДЯ О.М. Слісарчук