Провадження № 2/389/1073/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2018 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Тьор Є.М.,

при секретарі Пахуті Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Вимоги обґрунтувала тим, що з 25 жовтня 2011 року з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружні взаємини між ними припинені. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що за вказаних обставин їх шлюб існує формально і його збереження неможливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Остроух». Також просить стягнути з відповідача витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп..

Сторони в судове засідання не зявились, надали заяви, в яких просять розглянути справу без особистої участі останніх, при цьому позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання судом за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ч. 4 ст. 3, ч. 1 ст. 24 СК України, сім'я створюється на підставах, що не суперечать моральним засадам суспільства, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

За змістом ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25 жовтня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом №1692. Дошлюбне прізвище позивача - "Костюченко" (а.с.24). Від спільного життя сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.4, 44).

Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, укладений між ними шлюб існує лише формально і як такий не відповідає інтересам сторін. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, що вказує на відсутність зі сторони останніх зацікавленості у збереженні шлюбу.

Спору про поділ майна між подружжям та місце проживання дитининемає.

Таким чином суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є недоцільним, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову вх. №2837/18 від 03 березня 2018 року та вх. №3624/18 від 20 березня 2018 року, вважаю за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, у розмірі 320 грн. 00 коп.

З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 320 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112, 113СК України, керуючись ст.ст.141, 142, 206, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, серія та номер паспорта: ЕВ 301227, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 таОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, серія та номер паспорта: НК 401413, зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 25 жовтня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1692.

Залишити позивачу прізвище «Остроух».

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову відповідно до квитанції від 20 листопада 2017 року №10010/0172 у сумі 320 (триста двадцять) грн. 00 коп.

Оригінал квитанції знаходиться в матеріалах даної судової справи провадження №2/389/1073/17 (ЄУН 389/2784/17) /а.с.1/.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, серія та номер паспорта: НК 401413, зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, серія та номер паспорта: ЕВ 301227, зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, сплачений судовий збір у сумі 320 (триста двадцять)грн. 00 коп..

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області в тридцятиденний строк з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.15 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Знамянського міськрайонного суду

Кіровоградської області Є ОСОБА_4