Справа № 345/2811/18
Провадження № 22-ц/4808/309/18
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Томин О.О., Ясеновенко Л.В.,

за участю секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду в складі судді Сухарник І.І., ухвалене 1 жовтня 2018 року в м. Калуші Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Голинська сільська рада, про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні дорогою,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Голинська сільська рада, про зобов'язання не чинити перешкод у користуванні дорогою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він є власником двох земельних ділянок площею 0,1912 га та 0,0162 га в с. Голинь Калуського району, до яких прилягає дорога загального користування. Вказана дорога відображена як в його, так і відповідача державних актах на право приватної власності на земельну ділянку. Останній постійно чинить йому перешкоди у користуванні дорогою, тому з цього приводу звертався до Калуського відділу поліції ГУПП в Івано-Франківській області та Голинської сільської ради. Рішенням сільської ради від 25 січня 2018 року ОСОБА_1 попереджено про недопустимість здійснення перешкод в користуванні під'їзною дорогою з АДРЕСА_1 до господарств жителів села, в тому числі і до його. Оскільки відповідач не дотримується правил добросусідства, не визнає права користування під'їзною дорогою (заїздом), просив зобов'язати його не чинити перешкоди у користуванні дорогою.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 1 жовтня 2018 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні під'їзною дорогою (заїздом) в с. Голинь Калуського району, прилеглою до належних ОСОБА_2 на праві власності земельних ділянок: площею 0,1912 га, що в описі меж Державного акта на право власності на земельну ділянку (серія НОМЕР_1) позначена літерами Е-А, та площею 0,0162 га, що в описі меж Державного акта на право власності на земельну ділянку (серія НОМЕР_2) позначена літерами А-Б. Також вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявність між сторонами спору про користування дорогою загального користування повністю підтверджується матеріалами справи. Відтак, невизнане відповідачем право позивача щодо користування цією дорогою підлягає судовому захисту в обраний ним спосіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, зокрема щодо наявності дороги шириною 8,54 м з АДРЕСА_1 до господарства ОСОБА_2 Фактично існує заїзд шириною 3,5 м, який безпосередньо примикає до його господарства та проходить повз земельні ділянки ОСОБА_3 (з одного боку) та ОСОБА_4 і ОСОБА_2 (з другого боку). Крім того, вказує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували недотримання ним правил добросусідства чи невизнання за позивачем права користування спірною дорогою.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 покликається на безпідставність доводів апелянта. Вказує, що ним надано достатньо доказів, а судом правильно їх оцінено, про наявність спільного з відповідачем заїзду до їх господарств, що останнім не визнається. Вказана дорога відноситься до земель загального користування, тому спір обґрунтовано вирішено на його користь. Посилаючись на дотримання судом норм матеріального та процесуального права просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення -без змін.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_5 доводи скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_6, представник Голинської сільської ради Лилак О.І. доводів скарги не визнали посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав - це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

В силу ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням його права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом встановлено, що згідно з Державними актами на право приватної власності на земельну ділянку від 6 лютого 2009 року ОСОБА_2 належить земельні ділянки площею 0,1912 га, кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,0162 га, кадастровий номер НОМЕР_4, що знаходяться в с. Голинь Калуського району. Відповідно до плану меж земельної ділянки площею 0,1912 га суміжним землевласником по лінії від літери Д до літери Е є ОСОБА_1, по лінії від літери Е до літери А зазначено - земля загального користування (дорога) шириною 8,54 м. За планом меж земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_4 від літери А до літери Б також вказано - земля загального користування (дорога) (а.с.6,7).

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо відсутності дороги шириною 8,54 м до господарства ОСОБА_2 не заслуговують на увагу.

29 червня 2005 року ОСОБА_1 видано Державний акта на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_5, відповідно до якого він є власником земельної ділянки площею 0,1025 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель, що розташована в с. Голинь. У плані меж земельної ділянки по лінії від літери Г до літери Д суміжною зазначено землю ОСОБА_2, по лінії від літери Г до літери В - землю загального користування (заїзд) шириною 3,63 га (а.с.18).

Матеріалами справи підтверджується, що розглядаючи 25 січня 2018 року заяву ОСОБА_2 Голинською сільською радою прийнято рішення №768, яким ОСОБА_1 попереджено про недопустимість перешкоджання громадянам села в користуванні під'їзною дорогою з АДРЕСА_1 до його та ОСОБА_2 господарств, визнано її дорогою загального користування (а.с. 15).

Зі змісту акту від 28 лютого 2018 року вбачається, що комісією в складі секретаря Голинської сільської ради Лилак О.І., завідувача сектору, головного архітектора сектору містобудування та архітектури Калуської райдержадміністрації Матвіїва О.В., спеціаліста сектору з питань цивільного захисту, екології та природних ресурсів райдержадміністрації Кнігіцької Л.П., головного спеціаліста міськрайонного управління в Калуському районі та м. Калуші Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Шутяк Н.М. проведено огляд дороги загального користування по АДРЕСА_1 При огляді встановлено, що дорога загального користування по АДРЕСА_1, яка належить органу місцевого самоврядування - Голинській сільській раді, проходить до земельних ділянок ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_1 та інших громадян, право власності на земельні ділянки якими не оформлено. Наявність цієї під'їзної дороги відображено і в генеральному плані с. Голинь, розробленому Івано-Франківською філією ДП УДНДІПМ «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя у 2014 р. Тому комісією рекомендовано ОСОБА_1 не перешкоджати проїзду по під'їзній дорозі загального користування до земельних ділянок жителям села (а.с. 16).

Окрім того, з'ясовано, що у грудні 2017 року ОСОБА_2 звертався до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_13 про усуненя перешкод у користуванні дорогою. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 1 лютого 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України (а.с.19,20).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність між сторонами спору щодо користування дорогою загального користування та обґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_2

Доводи апелянта щодо наявності в користуванні позивача іншого заїзду не заслуговують на увагу, оскільки спірний заїзд слугує ОСОБА_2 для належного використання земельної ділянки для ведення селянського господарства.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За змістом ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення місцевого суду без змін.

Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала скаргу.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 1 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.О. Томин

Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови виготовлено 11 грудня 2018 року.