ПОСТАНОВА

Іменем України

14 березня 2018 року м. Кропивницький

справа № 405/891/17

провадження № 22-ц/781/514/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів Суровицької Л.В., Чельник О.І.

за участю секретаря Бодопрост М.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача - адвокат ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

представник відповідача - адвокат ОСОБА_4

третя особа - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2017 року у складі судді Іванової Л.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про відшкодування суми завдатку,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про відшкодування суми завдатку.

Зазначав, що 22 грудня 2016 року між ним (завдаткодавцем), ОСОБА_3 (завдаткодержателем) та ОСОБА_5 (виконавцем) укладено договір завдатку на суму 1000 доларів США, який забезпечував виконання сторонами домовленості про перехід до нього права власності на квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу повинен був бути укладений до 30 грудня 2016 року. На прохання відповідача договір був продовжений до 30 січня 2017 року. З вини відповідача договір купівлі-продажу укладений не був. Отримані за договором завдатку кошти відповідач привласнила і повертати не бажає.

Просив стягнути з відповідача на його користь суму завдатку в розмірі 2000 доларів США, що еквівалентно 54000 грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2017 року позов задоволено частково. Суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений аванс в сумі 1000 доларів США, що еквівалентно 26972 грн. 80 коп. та судовий збір в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що суд дійшов без підставного висновку, що позивач відповідно до договору про завдаток від 22 грудня 2016 року передав відповідачу аванс за спірну квартиру в сумі 1000 доларів США. Проте, зі змісту договору про завдаток вбачається, що умова договору про те, що позивач передав, а відповідач отримала в рахунок оплати за спірну квартиру аванс відсутня. Отже такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи. Також рішення суду ґрунтується на свідченнях свідків, що є неналежним доказом. Отже встановлена судом обставина про те, що позивач передав, а відповідач отримала в рахунок оплати за спірну квартиру аванс в сумі 1000 доларів США є недоведеною.

Апеляційне провадження відкрито 05 лютого 2018 року (а.с.126).

Представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду - без змін, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не узгоджуються з нормами діючого законодавства та не підтверджуються доказами. Факт отримання передоплати підтверджується письмовим договором про завдаток та поясненнями свідків. Так, свідок ОСОБА_7 пояснила, що була присутня в агентстві, де працює ОСОБА_5 в момент передачі позивачем відповідачу завдатку в розмірі 1000 доларів США та укладення договору про завдаток, який був підписаний після передачі коштів. Покази ОСОБА_7 є належним доказом по справі і відповідачем не спростовані. Свідок ОСОБА_8 та ОСОБА_5 підтвердили факт передачі позивачем коштів та факт ухилення відповідача від укладення договору купівлі-продажу. Ці докази доводами апеляційної скарги не спростовані. Суд ухвалив рішення про стягнення з відповідача коштів в сумі 1000 доларів США, вважаючи, що ця сума є авансовим платежем. Позивачем рішення суду в цій частині не оскаржувалось (а.с.135-137).

Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду - без змін, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків рішення суду, є надуманими та направленими на ухилення відповідача від повернення отриманих від позивача коштів. Вона особисто була присутня при передачі коштів позивачем відповідачу та підписанні договору про завдаток, який був підписаний після передачі коштів. Договір купівлі-продажу спірної квартири не був укладений з вини відповідача, а відповідно отримані нею кошти мають бути повернуті позивачу (а.с.142-143).

В засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, а представник позивача та третя особа просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним та справедливим.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін відповідно до ст.375 ЦПК України, оскільки суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 22 грудня 2016 року між ОСОБА_1, як Завдаткодавцем, та ОСОБА_3, як Завдаткодержателем, та ОСОБА_5, як Виконавцем, укладено в письмовій формі договір про завдаток для забезпечення укладення договору купівлі-продажу (міни) нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до п. 1 якого Сторони договору дійшли згоди в тому, що для забезпечення укладання договору купівлі-продажу (міни) вищевказаного об'єкту нерухомого майна, передбачена передоплата у розмірі 1000 доларів США. Отримана передоплата має статус завдатку (п. 2 Договору). Відповідно до п. 5 Договору про завдаток Договір купівлі-продажу (міни) вищевказаного об'єкту нерухомого майна повинен бути укладений та нотаріально посвідчений не пізніше 30 грудня 2016 року. При необхідності цей строк може бути продовжений до 30 січня 2017 року.

Ці обставини підтверджуються текстом договору про завдаток, який підписали сторони договору (а.с.154), справжність підпису на договорі сторони не оспорюють. Також сторонами на договорі про завдаток підписано доповнення щодо продовження строку укладення договору купівлі-продажу до 31 січня 2017 року.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ч.2 ст.78 ЦПК України).

Оцінюючи за правилами ст.89 ЦПК України укладений сторонами письмовий договір про завдаток, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що отримання завдатку підтверджується безпосередньо текстом договору про завдаток.

Обставини, викладені в договорі про завдаток підтвердила в суді першої інстанції свідок ОСОБА_7, яка була присутня при передачі коштів та укладенні договору про завдаток.

Зазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги, що суд ухвалив рішення виключно на підставі пояснень свідків.

Факт домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про купівлю-продаж квартири, а також те, що договір купівлі-продажу сторонами не було укладено, представник відповідача не заперечує.

Досліджуючи укладений між сторонами та третьою особою письмовий договір про завдаток відповідно до ч.2 ст.367 ЦПК України, колегія суддів зазначає, що цей договір підтверджує не тільки факт домовленості про укладення договору купівлі-продажу квартири, а й отримання обумовленої договором передоплати, яка має статус завдатку.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.1 ст.570 ЦК завдатком визнається грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів,на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

За змістом указаної статті завдатком може забезпечуватись тільки дійсне зобов'язання, тому правила абз.1 ч.1 ст.571 ЦК про залишення завдатку особі, яка його одержала, застосовується у випадках, коли договір було укладено, але сторона ухиляється від його виконання.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, отримана відповідачем за договором про завдаток грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 13 лютого 2013 року у справі №6-176 цс/13.

В межах доводів та вимог апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішенняЛенінського районного суду м. Кіровограда від 21 грудня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 19 березня 2018 року.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

О.І.Чельник