Справа 688/288/18
№ 2/688/297/18
Рішення

Іменем України

17 квітня 2018 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця,

встановив:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення з останніх, які є спадкоємцями померлої ОСОБА_6, на її користь витрат на лікування та поховання спадкодавця в сумі 8829 грн. 47 коп. та судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

В обґрунтування позову посилається на те, що 30 травня 2015 року померла ОСОБА_6С, яка проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 та була рідною сестрою її матері ОСОБА_7. За час життя покійної вона їй допомагала, доглядала її, приносила продукти харчування та ліки. За тиждень до смерті ОСОБА_6 знаходилась в лікарні в стані коми, тому вона за власні кошти купувала ліки на загальну суму 2787 грн. 52 коп. Крім того, оплатила всі витрати на поховання на загальну суму 5 337 грн. 15 коп. Спадкоємцями ОСОБА_6 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за якими рішення Шепетівського міськрайонного суду від 01.03.2016 року визнано за кожним право власності на ? частину житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та ? частину земельної ділянки площею 0,087 га призначеної для обслуговування житлового будинку, що знаходяться по пров. Судилківському, 15 в м. Шепетівка Хмельницької області. Неодноразово зверталась до відповідачів за відшкодуваням понесених нею витрат однак останні добровільно відшкодувати їх відмовились. А тому, просить суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати на лікування та поховання спадкодавця в сумі 8829 грн. 47 коп. та судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

05.03.2018 року відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано відзив на позов, у якому проти задоволення позову заперечують, посилаючись на те, що на день смерті їхньої бабусі ОСОБА_6 вони були неповнолітніми, і був живий її син, а їхній батько ОСОБА_8 Будучи неповнолітніми та не маючи коштів, вони не могли здійснювати лікування та поховання померлої. Відповідно до ст. 1232 ЦК України витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, а відтак стягненню з спадкоємців не підлягають зазначені позивачем витрати на проведення поминального обіду в сумі 3000 грн. 75 коп. Разом з тим, їм стало відомо, що позивачка отримала допомогу на поховання померлої ОСОБА_6 в розмірі 2350 грн., за рахунок яких відшкодовуються витрати на поховання. В розрахунок розміру відшкодування, а саме: 8829 грн. 47 коп. включений судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., який не віднесено до витрат на поховання. З огляду на викладене сума відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця становить: 2773 грн. 92 коп. (8829 грн. 47 коп. 704 грн. 80 коп. (судовий збір) - 3000 грн. 75 коп. (витрати на проведення поминального обіду) 2350 грн. (допомога на поховання) = 2773 грн. 92 коп.). Однак, заперечують проти вказаних витрат на лікування та поховання, так як вони не підтвердженні належним чином, у фіскальних чеках не вказано, що ці ліки купувалися саме для померлої, а з квитанції до прибуткового касового ордеру ПП «Лідія -3000» №4520 від 25.05.2015 року слідує, що кошти отримані від самої ОСОБА_6 Також вказали, що у бабусі були відкладені кошти на поховання, а також у неї були золоті прикраси, які забрала позивачка, та 15 мішків цукру по 50 кг кожен, які ОСОБА_2 разом із своїм другом перенесли з гаража бабусі до позивачки. Крім того, в померлої були кошти на лікування, так як вона отримала пенсію за травень. Отже, в позивачки було достатньо коштів для лікування та поховання померлої, а тому у задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі.

22.03.2018 року позивачем ОСОБА_5 подано відповідь на відзив, у якій вказала, що відповідачі стверджують, що на час смерті їх бабусі ОСОБА_6 були неповнолітніми, однак у них був законний представник, тому це не звільняє їх від виплати витрат на поховання. На момент звернення з позовом до суду відповідачі є повнолітніми, правоздатними та дієздатними. Відповідачі стверджують, що померла мала відкладені кошти на поховання, золоті прикраси та 15 мішків цукру по 50 кг, при цьому не надали підтверджень голослівних їх тверджень. Крім того, син померлої ОСОБА_8, який проживав разом з нею, понад десять років зловживав спиртними напоями та ніде не працював, що відповідачі підтвердили своїми поясненнями при вирішенні питання про визнання права власності на майно в порядку спадкування в справі №2/688/290/16. В результаті сильної алкогольної залежності, син померлої виносив з дому усі речі та продукти харчування, які можна було продати. Тому ОСОБА_6 була вимушена утримувати себе, відповідачів та свого сина за рахунок пенсії, у звязку з чим у неї не було змоги відкладати кошти на поховання, так як їх ледь вистачало на харчі та комунальні послуги. Відповідачі вказують у відзиві, що поминальний обід не є частиною поховання, але влаштування поминального обіду є багатовіковим звичаєм українців. Відносно отримання допомоги від Пенсійного фонду України в сумі 2350 грн., то ця сума навіть не покрила ті витрати, які не включені в ціну позову, а саме: 500 грн. автобус супровід, 300 грн. послуги священика, 600 грн. послуги копачів, 3000 грн. поминальні обіди на 9 днів, 40 днів та 1 рік у Городищенському монастирі. На квитанціях ПП «Лідія -3000» №4520 від 25.05.2015 року платником вказано ОСОБА_6, однак на момент оплати послуг через хворобу остання не могла сама оплачувати за себе. В ціну позову, дійсно, помилково був врахований судовий збір, тому просить суд стягнути з відповідачів на її користь витрати на лікування та поховання спадкодавця в сумі 8124 грн. 67 коп. та судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

26.03.2018 року відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано заперечення на відповідь на відзив, у якому з обставинами викладеними у відповіді на відзив та з вимогами позовної заяви не погоджуються, посилаючись на те, що відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» та виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Отже, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відноситься до витрат на поховання, відшкодовувати які зобовязані спадкоємці у відповідності до ст.1232 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають 3000 грн. 75 коп. витрат на проведення поминального обіду. Посилаючись на доводи, викладені також у відзиві, у задоволенні позову просили відмовити.

Позивач ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, за участі її представника ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив, просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_9 у судовому засіданні позов не визнали, проти його задоволення заперечували з підстав, викладених у поданих відзиві та запереченні.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх предтавника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено в суді, 24 травня 2015 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_6, жителька м.Шепетівка, провулок Судилківський, 15, Хмельницької області, та тітка позивача, була госпіталізована до відділення анестезіології та інтенсивної терапії Шепетівської ЦРЛ. З 25 травня 2015 року по 30 травня 2015 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Шепетівської ЦРЛ з діагнозом: гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом в правому каротидному басейні, лівобічна геміплегія та отримувала лікування за власні кошти. 30 травня 2015 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 в Шепетівській ЦРЛ померла.

Спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 був її син ОСОБА_8 (батько відповідачів), який не встиг у встановленому законом порядку прийняти спадщину, оскільки 15.08.2015 року помер.

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_8 є його сини - відповідачі ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за якими рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2016 року, визнано у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, за кожним право власності на ? частину житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та ? частину земельної ділянки, площею 0,087 га, призначеної для обслуговування житлового будинку, що знаходяться по провулку Судилківському, 15 в м.Шепетівка Хмельницької області.

Вказане підтверджується даними копії медичної карти стаціонарного хворого №5333; повідомленням головного лікаря Шепетівської ЦРЛ №20/527 від 22.03.2018 року; свідоцтвом про смерть серії І-БВ №256228, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області; рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2016 року, яке набрало законної сили 15.03.2018 року.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями померлої бабусі ОСОБА_6

Згідно ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визнано в судовому засіданні сторонами, ліки протягом усього часу лікування ОСОБА_6 у Шепетівській ЦРЛ з моменту госпіталізації до дня смерті оплачувала ОСОБА_5 Згідно наданих фіскальних чеків та квитанції за період з 24.05.2015 року по 30.05.2015 року позивачем ОСОБА_5 було витрачено 2787 грн. 52 коп.

Дослідивши вказані докази, суд дійшов висновку, що витрати на лікування спадкодавця ОСОБА_6 підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, відповідають переліку призначених ліків, а тому підлягають частковому задоволенню в сумі 2696 грн. 14 коп. (550 грн. + 123 грн. 92 коп. + 46 грн. 82 коп. + 214 грн. 05 коп. + 221 грн. 95 коп. + 488 грн. 25 коп. +259 грн. 63 коп. + 79 грн. 42 коп. + 423 грн. 38 коп. + 288 грн. 72 коп. = 2696 грн. 14 коп.). Оскільки фіскальний чек на суму 91 грн. 38 коп. не містить дати придбання ліків, тому судом до уваги не приймається. При цьому, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу посилання відповідачів та їх представника про те, що не може бути прийнята до уваги квитанція до прибуткового касового ордера №4520 від 25.05.2015 року про проведення медико-діагностичних послуг МЗКТ головного мозку, оскільки у ній вказано, що такі кошти внесла сама ОСОБА_6, а вона на той час перебувала в комі. Як вбачається із копії медичної карти стаціонарного хворого №5333, останній лікуючим лікарем у звязку із наявним діагнозом назначалось проведення Rо-графії черепа та обстеження головного мозку, а відповідачами визнано, що лікування ОСОБА_6 оплачувалось позивачем.

Статтею 2 Закону України від 10 липня 2003 № 1102-IV «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, обов'язок щодо відшкодування яких покладається на спадкоємців на підставі статті 1232 ЦК України.

Такі правові висновки викладені Верховним судом у постанові від 19.03.2018 року у справі № 554/1793/15-ц та у постанові від 21.03.2018 року у справі № 753/15444/15-ц.

А тому, підлягають частковому задоволенню також витрати на поховання ОСОБА_6 в сумі 2336 грн. 40 коп. (1941 грн. + 395 грн. 40 коп. = 2336 грн. 40 коп.), які підтверджені належними доказами та понесені позивачем ОСОБА_5 Оскільки в розумінні вищевказаного закону витрати на обслуговування поминального обіду не відносяться до витрат на поховання, отже задоволенню позовні вимоги на поховання в сумі 3000 грн. 75 коп. не підлягають.

Крім того, судом встановлено та не спростовано відповідачами по справі, що тягар по лікуванню та похованню ОСОБА_6 ліг на позивача, а посилання на наявність коштів, золота та цукру у померлої, не підтвердженні належними, допустимими та достатніми доказами, а тому до уваги судом не приймаються. Крім того, проаналізувавши понесені витрати суд робить висновок, що такі є розумними.

З наданих позивачем накладної № 5 від 31.05.2015 року, договору-замовлення №332 від 31.05.2015 року, квитанції №4520 від 25.05.2015 року та фіскальних чеків за період з 24.05.2015 року по 30.05.2015 року вбачається, що позивач понесла витрати в загальному розмірі 5032 грн. 14 коп., які і підлягають задоволенню.

В той же час, в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 визнала, що позивачу ОСОБА_5, як особі, яка здійснила похорон виплачено державою допомогу на поховання ОСОБА_6 в розмірі двохмісячної пенсії в розмірі 2350 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, підтверджені документально належними, допустимими та достатніми доказами витрати, понесені позивачем ОСОБА_5 на лікування та поховання ОСОБА_6 не покриваються отриманими від держави на поховання коштами, а тому підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в сумі 2682 грн. 54 коп. (5032 грн. 54 коп. 2350 грн. = 2682 грн. 54 коп.). Отже, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, судовий збір сплачений позивачем підлягає стягненню з відповідачів на його користь пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 1232 ЦК України, ст. 2 Закону України від 10 липня 2003 № 1102-IV «Про поховання та похоронну справу», керуючись ст.ст.12, 76-82, 141, 259, 263-266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 1341 (одну тисячу триста сорок одну) гривню 27 копійок витрат на лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_6, яка померла 30 травня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 1341 (одну тисячу триста сорок одну) гривню 27 копійок витрат на лікування та поховання спадкодавця ОСОБА_6, яка померла 30 травня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) з кожного по 116 гривень 36 копійок судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17 квітня 2018 року.

Суддя С.В. Козачук