Справа № 405/7406/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зінов»єва ОСОБА_2, Зінов»євої ОСОБА_3, Зінов»євої ОСОБА_4 про виділення в натурі ? частини житлового будинку, надвірних забудов та земельної ділянки під домоволодінням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила винести рішення, яким виділити їй у власність, в натурі, ? частину житлового будинку за адресою: м. Кіровоград вулиця Сумська, 46, яка позначена на плані будинку в технічному паспорті від 29.12.2004 року цифрами «2-1», «2-2», «2-3», «2-4», а також надвірні забудови: гараж, позначений літерою «З» та гараж, який позначено літерою «Г», а також ? частину земельної ділянки, на якій розташоване вказане домоволодіння в її користування та стягнути з відповідачів судові витрати. Позов мотивує тим, що 22.12.2007 року вона прийняла спадщину після смерті матері Зінов»євої ОСОБА_5, яка складається з ? частини вищезазначеного будинку, який складається із двох ізольованих частин, що позначені в технічному паспорті цифрами 1 та 2. Ці частини є рівними між собою, кожна має окремий вхід із двору, одну частину займає вона з донькою ОСОБА_6 та онуком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Друга частина будинку, яка позначена на плані будинку цифрами «1-1», «1-2», «1-3», є спільною сумісною власністю відповідачів, яким належить по 1/3 частині половини будинку. На даний час спільно проживати та спільно користуватись будинком не має змоги, так як відповідачі не вчасно оплачують комунальні послуги, у неї не має змоги оформити субсидію, а тому вона вимушена звернутись в суд для виділення її частки в натурі.

Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить задовольнити позов.

За клопотанням позивача по справі була призначена судово-будівельна та оціночна експертиза. Після отримання висновку експерта позивачем уточнено позовні вимоги. Згідно наданих уточнень позивач просить винести рішення, яким виділити їй у власність, в натурі, ? частину житлового будинку за адресою: місто Кіровоград вулиця Сумська, 46, яка має окремий вхід та складається з кімнат позначених в плані будинку Технічного паспорту від 29.12.2004 року цифрами «2-1», «2-2», «2-3», «2-4», а також надвірні забудови: гараж, який позначений літерою «З» та гараж, який позначений літерою «Г».

Виділити їй ? частину земельної ділянки АДРЕСА_1, межа земельної ділянки проходить по перегородці домоволодіння, що межує між співвласниками виходить за ганок на відстань 1 м, для обслуговування, відповідно до ДНБ 360-92 ** Містобудування «Планування і забудова міських і сільських поселень», виходить на відстань 6,4 м від лівої межі та єднається з сараєм «61», проходить по межі між сараєм «61» та повертає на 90 градусів у напрямі лівої межі до перетину з лівою межею, земельна ділянка має розмір 290,15 кв.м, в її користування. Розподіл земельної ділянки експертом запропоновано відповідно існуючого використання земельної ділянки. Загально площа земельної ділянки дорівнює 580,3 м2. Кожному власнику відходить земельна ділянка площею 580,3/2=290,15 м2. Також просить стягнути з неї на користь відповідачів різницю у інвентарній вартості 624,74 грн., як власникам першої квартири.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_8»єва І.М. та Зінов»єв М.В. і їх представник адвокат ОСОБА_9 позов не визнали, надали суду заперечення та посилаючись на викладені в них обставини просили відмовити в його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_8»єва Г.М. в судове засідання не з»являлась, про час та місце слухання справи повідомлялась, причини неявки суду не сповістила.

Суд, заслухавши учасників процесу та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22.12.2007 року позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері Зінов»євої ОСОБА_5, яка складається з ? частини вищезазначеного будинку, який має дві ізольовані частини, що позначені в технічному паспорті на будинок цифрами 1 та 2, кожна має окремий вхід із двору. Право власності ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори 12.12.2007 року за реєстровим № 1-2273.

Друга частина будинку, яка складає ?, є спільною сумісною власністю відповідачів ОСОБА_8»єва ОСОБА_2, Зінов»євої ОСОБА_3, Зінов»євої ОСОБА_4, яким належить по 1/3 частині половини будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_10 від 11.06.2015 року.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі користуються своїми частками, порядок користування встановлено між ними, частини будинку, якими користуються сторони, є відокремленими, мають окремі входи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки.

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

В даній справі за клопотанням позивача у справі була проведена судово-будівельна та оціночна експертиза. Відповідно до висновку експерта № 17-709, 710 від 26.06.2017 року, враховуючи будівельні норми, можливо виділення власнику 1/2 частини житлового будинку ОСОБА_1 в натурі частини житлового будинку, яка має окремий вхід та складається з кімнат, позначених в плані будинку технічного паспорту від 29.12.2004 року літерами «2-1», «2-2», «2-3», «2- 4», гаражу, позначеному на плані земельної ділянки літерою «Г» та сараю, позначеного на плані земельної ділянки технічного паспорта від 29.12.2004 року літерою «З», а також ? частини земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння за адресою: м. Кропивницький вулиця Сумська,46. Причому в наслідок розподілу ОСОБА_1 необхідно сплатити різницю у інвентарній вартості 624,74грн. власнику першої квартири. Розподіл житлового будинку та земельної ділянки показаний у додатку № 2 до висновку. Дійсна ринкова вартість домоволодіння складає 468 674 грн.

Під час вирішення справ про стягнення грошової компенсації вартостічастки будинку (квартири), що знаходиться у спільній частковій власності, суд враховує загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності й розумності, зважаючи на права та інтереси всіх співвласників. Зі змісту висновку експерта (стор. 10) вбачається, що експерт запропонував виділити позивачу приміщення інвентаризаційною вартістю 19 109 грн. (51%) за технічним описом та оцінкою станом на 29.12.2004 року.

Вартість грошової компенсації 1% спірного домоволодіння експерт обчислив за технічним описом та оцінкою станом на 29.12.2004 року в сумі 624,74 грн.

В судовому засіданні досліджені матеріали інвентаризаційної справи і за даними інвентаризаційної справи технічний опис та оцінка станом на 29.12.2004 року погашена та обчислено загальну інвентаризаційну вартість спірного домоволодіння станом на 28.11.2007 року в сумі 90 919 грн., з яких вартість частини спірного домоволодіння 43 414,32 грн.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 пояснив, що при проведенні експертизи інвентаризаційна справа ним не досліджувалась. Відомості щодо загальної інвентаризаційної вартості спірного домоволодіння станом на 28.11.2007 року в сумі 90 919 грн. вплинули б на висновки експертизи, але вони були йому не відомі, своє дослідження проводив за даними технічного паспорта, який міститься в матеріалах цивільної справи. Експертом було запропоновано призначення додаткової експертизи.

Відповідно до вимог статей 110, 113 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта має бути мотивоване в судовому рішенні. Якщо висновок експерта буде визнано неповним або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Судом встановлено, що висновок експерта є неповним, викликає сумніви в його правильності, що не заперечувалося самим експертом, яким не досліджено в повному обсязі всі необхідні документи.

Судом неодноразово роз»яснювалось сторонам право про призначення повторної експертизи, поставлення додаткових питань на вирішення експерта, але своїм правом позивач та відповідачі не скористались, спеціальних знань у галузі будівництва сторони також не мають для визначення самостійно часток спірного домоволодіння за даними інвентаризаційної вартості спірного домоволодіння.

Суд не приймає до уваги висновок експерта, а тому вимоги щодо технічної можливості виділу частини спірного домоволодіння та наданого розрахунку компенсації є недоведеними.

Позивач запропонувала стягнути з неї на користь відповідачів різницю інвентарної вартості в сумі 624,74 грн., але вказана різниця не визначена, виходячи з ринкової вартості спірного домоволодіння. Крім того, зі змісту експертного висновку вбачається, що спірне домоволодіння забезпечене централізованим електропостачанням, водопостачанням, газопостачанням і для виділу в натурі позивачу частини домоволодіння потрібне переобладнання та погодження відповідних служб для встановлення відокремленого газо-, водо-, електропостачання.

Відповідачі ОСОБА_8»єва І.М. та Зінов»єв М.М. категорично заперечують проти отримання компенсації, як пояснив їх представник вказана сума не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. Грошові кошти, направлені на їх адресу позивачем в сумі 218,25 грн. кожному ними повернуті позивачеві.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України. відповідно до якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Зінов»єва ОСОБА_2, Зінов»євої ОСОБА_3, Зінов»євої ОСОБА_4 про виділення в натурі ? частини житлового будинку, надвірних забудов та земельної ділянки під домоволодінням відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко