Справа № 625/19/18
Провадження № 2-з/625/5/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2018 року с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області у складі судді Лосєва Д.К., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове Життя» про визнання додаткових угод до договорів оренди землі недійсними та скасування їх державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2018 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до ПСП ОСОБА_8», в якому просять суд визнати додаткові угоди до договорів оренди землі недійсними та скасувати їх державну реєстрацію.

18 січня 2018 року провадження у вищевказаній справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

10 квітня 2018 року представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ПСП «Нове Життя» користуватись (здійснювати мульчування, оранку, боронювання, культивацію, розкидання добрив, посів, коткування, внесення гербіцидів, міжрядний обробіток, збирання врожаю, тощо..) земельною ділянкою площею 6,18 га, кадастровий номер :02:000:0054, що належить ОСОБА_2

ОСОБА_2 в обґрунтування позову, а його представник ОСОБА_3 в обґрунтування заяви про забезпечення позову посилаються на ті обставини, що ОСОБА_2 додаткову угоду від 30 червня 2017 року до договору оренди землі від 10 жовтня 2007 року із ПСП «Нове Життя» не укладав і не підписував, а навпаки неодноразово письмово повідомляв ПСП «Нове Життя» про відсутність намірів продовжувати вказаний договір оренди землі на будь яких умовах.

При цьому, аргументуючи заяву про забезпечення позову, представник позивача ОСОБА_3 зазначив, що на теперішній час спір щодо справжності і дійсності додаткової угоди, нібито укладеної 30 червня 2017 року між ПСП «Нове Життя» та ОСОБА_2, не вирішений і невжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення відповідачу заборони використовувати відповідну земельну ділянку, власником якої є ОСОБА_2, може порушити його права щодо володіння, користування та фактичного розпорядження земельною ділянкою, яка належить йому на праві приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно ч. 3 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для зясування питань, повязаних із зустрічним забезпеченням.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 наполіг на задоволенні заяви про забезпечення позову і дав суду пояснення з приводу заявлених вимог, пояснивши, що 10 жовтня 2007 року між ОСОБА_2 та ПСП «Нове Життя» укладений договір оренди земельної ділянки площею 6,18 га, кадастровий номер :02:000:0054, власником якої є ОСОБА_2

Також, ОСОБА_3 пояснив, що державна реєстрація вказаного договору оренди землі проведена 13 серпня 2012 року, і оскільки вказаний договір укладався сторонами строком на 5 років, то строк його дії закінчився 13 серпня 2017 року.

Крім того, представник позивача у судовому засідання вказав, що перед закінченням строку дії вищевказаного договору оренди землі, не маючи жодного наміру на його пролонгацію, 11 червня 2017 року ОСОБА_2 відповідною заявою, направленою на адресу відповідача рекомендованим листом з описом вкладення, повідомив директора ПСП «Нове Життя» ОСОБА_9 про відсутність у ОСОБА_2 бажання продовжувати раніше укладений договір оренди землі.

Натомість, як запевнив представник позивача ОСОБА_3, 05 липня 2017 року на адресу ОСОБА_2 разом із текстом додаткової угоди, датованої 30 червня 2017 року, відповідач направив лист повідомлення, в якому ПСП «Нове Життя» виклало свою пропозицію щодо намірів поновити вищевказаний договір оренди землі від 10 жовтня 2007 року, що зареєстрований 13 серпня 2012 року.

Також, ОСОБА_3 пояснив, що у відповідь на вказану пропозицію відповідача щодо поновлення раніше укладеного договору оренди землі, строк дії якого закінчувався 13 серпня 2017 року, ОСОБА_2 на адресу ПСП «Нове Життя» відповідним поштовим відправленням направив лист-повідомлення, в якому виклав свою незгоду щодо поновлення вказаного вище договору оренди землі.

Проте, як пояснив представник позивача, 28 грудня 2017 року ОСОБА_2, отримавши із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна відповідну інформаційну довідку за № 109508117, дізнався, що у вказаному реєстрі міститься запис державного реєстратора Шеченківської районної державної адміністрації Харківської області за № 19758532 про зареєстроване право оренди земельної ділянки площею 6,18 га, кадастровий номер :02:000:0054, власником якої є ОСОБА_2, строком до 30 червня 2024 року, і що у якості підстави виникнення такого права державний реєстратор зазначив договір оренди землі від 10 жовтня 2007 року, а також додаткова угода до нього від 30 червня 2017 року.

Також, ОСОБА_3 пояснив, що дізнавшись про вищевказані обставини, маючи намір самостійно використовувати належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання недійсною відповідної додаткової угоди, якою продовжено дію раніше укладеного договору оренди землі, і яку він не підписував.

З огляду на вищевказані обставини, у судовому засіданні ОСОБА_3 просив суд задовольнити заяву про забезпечення позову ОСОБА_2, позаяк між сторонами дійсно виник спір з приводу відповідної земельної ділянки, існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду та допущення порушення законних прав позивача з приводу володіння, користування та розпорядження своєю земельною ділянкою, і вид забезпечення позову, який він просить застосувати, відповідає позовним вимогам і не порушує баланс інтересів позивача і відповідача та осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідного заходу.

Крім того, у судовому засіданні ОСОБА_3 просив суд не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки визначені ст.. 154 ЦПК України підстави для обовязкового застосування судом зустрічного забезпечення відсутні, а розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову на теперішній час нікому, в тому числі і самому відповідачеві, невідомий і можливі збитки є наслідком виключно неправомірної поведінки відповідача, який за відсутності згоди власника земельної ділянки на поновлення раніше укладеного договору оренди землі, самовільно використовує належну позивачеві земельну ділянку.

Заслухавши пояснення особи, яка подала заяву про забезпечення позову, дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та інших матеріалів справи, суд приходить до висновку про доцільність вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Так, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №120556, виданого Коломацьким районним відділом земельних ресурсів 04 листопада 2005 року, власником земельної ділянки площею 6, 18 га, розташованої на території Шляхівської сільської ради Коломацького району Харківської області, кадастровий номер :02:000:0054, є ОСОБА_2 (а.с. 143).

10 жовтня 2007 року між ПСП «Нове Життя» і ОСОБА_2 строком на 5 років укладений договір оренди землі і вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Коломацькому районі Харківської області 13 серпня 2012 року за № 00379 (а.с. 134-135).

Із заяви ОСОБА_2 від 11 червня 2017 року, адресованої виконавчому директору ПСП «Нове Життя» ОСОБА_9 через свого представника ОСОБА_10, яка діє на підставі довіреності від 23 вересня 2015 року (а.с. 136, том 2 а.с. 127), та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 137) вбачається, що ОСОБА_2 повідомив ПСП «Нове Життя» про відсутність у власника земельної ділянки із кадастровим номером :02:000:0054 наміру продовжувати договір оренди вказаної земельної ділянки шляхом підпису додаткових угод до нього ні на яких умовах.

Згідно опису до поштового відправлення 047 та квитанції про сплату цього поштового відправлення (а.с. 140) позивач повідомив відповідача про відсутність у нього згоди у поновленні раніше укладеного договору оренди землі шляхом направлення листа повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі разом з копією довіреності.

Із інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 109508171 від 28 грудня 2017 року вбачається, що у вказаному реєстрі міститься запис державного реєстратора Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_11 за № 19758532 про зареєстроване право оренди земельної ділянки площею 6,18 га, кадастровий номер :02:000:0054, власником якої є ОСОБА_2, строком до 30 червня 2024 року, і що у якості підстави виникнення такого права державний реєстратор зазначив договір оренди землі від 10 жовтня 2007 року, а також додаткову угоду до нього, що укладена 30 червня 2017 року між ПСП «Нове Життя» та ОСОБА_2. (а.с. 141).

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачено перелік видів забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Беручи до уваги те, що між сторонами дійсно виник спір з приводу відповідної земельної ділянки, існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду та допущення порушення законних прав позивача з приводу володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, власником якої є позивач, а також те, що вид забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача, відповідає позовним вимогам і не порушує баланс інтересів позивача і відповідача та осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідного заходу, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про забезпечення позову та наявність визначених законом підстав для її задоволення.

Разом із цим, суд зазначає, що відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Беручи до уваги те, що підстави для обовязкового застосування судом зустрічного забезпечення відсутні, а розміром збитків, яких може зазнати відповідач у звязку із забезпеченням позову на теперішній час суду невідомі, і їх виникнення може бути повязаним із неправомірними діями відповідача, суд приходить до висновку про недоцільність застосування зустрічного забезпечення, що не позбавляє права відповідача звернення до суду із відповідною заявою у подальшому.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150,153, 154, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Нове Життя» про визнання додаткових угод до договорів оренди землі недійсними та скасування їх державної реєстрації задовольнити.

Заборонити Приватному сільськогосподарському підприємству «Нове Життя» користуватись земельною ділянкою площею 6,18 га кадастровий номер :02:000:0054, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності серії ХР №120556, виданого Коломацьким районним відділом земельних ресурсів 04 листопада 2005 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Коломацький районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: