Справа № 161/3436/18
Провадження № 2/161/1679/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючої судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі Загоровській І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву б/н від 02.10.2012 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Оскільки позичальник ОСОБА_1О свої зобовязання по договору не виконав, станом на 21.01.2018 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі з процентами та штрафами в розмірі 22173,81 грн. А тому просив, стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 22173,81 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, просив зменшити нараховану пеню.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву б/н від 02.10.2012 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 1900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 8-23).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1, порушуючи умови договору, свої зобовязання за договором належним чином не виконував в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування ним.

Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором (а.с. 5-7) вбачається, що станом на 21.01.2018 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 22173,81 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 1410,89 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом 338,15 грн., заборгованість за пенею 18892,68 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина) та 1032,09 грн. (процентна складова).

Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Визначаючи суми неустойки, яку необхідно стягнути з відповідача, суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 03 вересня 2014 року № 6-100 цс 14.

Установивши, що розмір пені (18892,86 грн.) значно більший від розміру заборгованості за тілом кредиту (1410,89 грн.), суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України, тобто зменшити розмір пені до суми заборгованості за тілом кредиту -1410,89 грн.

Підсумовуючи все вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути із ОСОБА_1О на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.10.2012 року у загальному розмірі 4692,02 грн. з яких: 1410,89 тіло кредиту; 338,15 грн. проценти за користування кредитом; 1410,89 грн. пеня; а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина) та 1032,09 грн. (процентна складова).

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» платіжним дорученням сплатило судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. (а.с.1).

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково в сумі 4692,02 грн., тому на користь позивача слід стягнути у пропорційному розмірі судовий збір, що становить 373 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1054, 1055 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, що проживає за адресою: 43024, АДРЕСА_1, в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02.10.2012 року в розмірі 4692,02 ( чотири тисячі шістсот девяносто дві гривні дві копійки ).

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 373 (триста сімдесят три гривні) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_2