Справа № 226/2171/17
Провадження № 2/226/55/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Клепка Л.І.,

при секретарі Тіссен О.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника третьої особи Скрипник Г.С.,

розглянувши у заочному судовому засіданні в залі суду в м. Мирноград Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі по вона перебувала у шлюбі з 09.10.2004 року по 08.06.2010 року. Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею і знаходиться на її вихованні, так як відповідач невдовзі після народження дитини залишив сім'ю, повністю усунувшись від виховання і матеріального забезпечення дитини, що спонукало її в вересні 2010року звернутися з позовом до суду про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання доньки. Однак жодного разу він аліментів їй за виконавчим листом не сплатив, життям дитини, її розвитком, станом здоров'я і її нагальними потребами не цікавився. Зазначаючи на тому, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, позивачка просить суд позбавити його батьківських прав щодо доньки.

В судовому засіданні позивачка, обґрунтовуючи вимоги викладеними в позовній заяві обставинами, позов підтримала і суду зазначила, що їх з шлюб з відповідачем видався невдалим і коли дитині ще не виповнилося одного року, він залишив сім'ю, повернувшись до своїх батьків в м.Горлівку. З тих пір стосунки ні з нею, ні з дитиною не підтримував. Дитиною ніколи не цікавився, про її розвиток і матеріальне забезпечення не дбав, внаслідок чого дитина взагалі не знає свого батька, називаючи батьком іншого чоловіка, з яким вона вже тривалий час перебуває у фактичних шлюбних стосунках, від яких мають спільного сина. Зазначаючи на тому, що позбавлення батьківських прав відповідача не нестиме в собі негативного впливу на інтереси дитини, позивачка просить суд її позов задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду шляхом розміщення виклику на веб-сайті судової влади, до судового засідання не з'явився, клопотань з приводу розгляду справи суду не надіслав, що за вказаних обставин не перешкоджає здійсненню заочного судового розгляду справи зі згоди позивача на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Димитровської міської ради вимоги позивачки щодо позбавлення відповідача батьківських прав підтримала, зазначивши суду, що під час підготовки висновку у даній справі було встановлено, що батько з дитиною не проживає майже з її народження, родинних стосунків з нею не підтримує, про її фізичний і духовний розвиток не дбає, тому дитина свого біологічного батька фактично не знає. У зв'язку з цим рішенням комісії було визнано, що він ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання і утримання дитини та що позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідатиме її інтересам.

Вислухавши позиції сторін та дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітньої ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Димитров, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_3, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області (а.с.9).

Шлюб між батьками дитини розірвано 08.06.2010 року на підставі рішення Димитровського міського суду, що підтверджується свідоцтвом про розлучення НОМЕР_4, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції (а.с.8).

Рішенням Димитровського міського суду від 18.10.2012 року з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (а.с.18).

Відповідно довідок ВДВС та пояснень позивачки в судовому засіданні, стягнення за виконавчим листом № 2/0513/966/2012 про утримання з відповідача на користь позивачки аліментів не провадилися. Місце перебування відповідача державним виконавцем не встановлено (а.с.10-12).

Згідно акту житлово-побутових умов проживання, позивачка разом зі своїми дітьми: донькою ОСОБА_4, сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, і чоловіком ОСОБА_6, з яким вона перебуває у фактичних шлюбних стосунках, проживають за адресою: АДРЕСА_2. Родина проживає у п'ятикімнатному будинку, де повністю дотримані санітарно-гігієнічні умови і є все необхідне для розвитку, навчання і проживання дітей (а.с.26).

Відповідач значиться зареєстрованим в АДРЕСА_1.

Згідно довідки навчального закладу, неповнолітня ОСОБА_4 навчаться в 7б класі загальноосвітньої школи №12 Покровської міської ради. Батько дитини ОСОБА_3 в школі не буває, участі у навчальному і виховному процесі доньки не бере, результатами успішності та поведінки доньки не цікавиться (а.с. ).

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та поважати дитину. В разі, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини, вони, відповідно до вимог ч.4 ст.155 та п.2 ч.1 ст.164 СК України, можуть бути позбавлені батьківських прав. Для позбавлення батьківських прав необхідно встановити, що особа свідомо порушує батьківські обов'язки і злісно не виконує вимог та рекомендацій органів опіки і піклування.

Встановлені судом обставини і досліджені у справі докази дають підстави для висновку, що відмова відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої доньки є свідомою. Обставин, які б звільняли його від обов'язку виховання дитини, судом не встановлено.

Такого ж висновку дійшов і орган опіки і піклування, яким визначено доцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.59-60).

Розглядаючи спір, що виникає з позбавлення батьківства, суд у відповідності до вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка передбачає право на повагу до сімейного життя, повинен, зокрема, з'ясувати, чи є мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі та чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (рішення Європейського Суду "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 року).

Встановлені судом обставини, поведінка відповідача, тривалий і постійний прояв байдужості до життя, здоров'я, інтересів і внутрішнього світу дитини від самого її народження, небажання піклуватися про неї свідчать не лише про умисне ухилення відповідача від виконання свого прямого батьківського обов'язку з виховання дитини, а й про доречність позбавлення його батьківських прав.

Висновок органу опіки і піклування від 16 лютого 2018 року з цього питання прийнятий на підставі всестороннього аналізу обставин і є достатньо обґрунтованим і переконливим.

Таким чином, суд погоджує доводи позивачки і органу опіки і піклування, що застосування до відповідача за встановлених судом обставин такого заходу, як позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки, виправдовується інтересами дитини, які мають переважний характер над його інтересами, що відповідатиме вимогам виваженості і справедливості і не суперечитиме гарантіям статті 8 Конвенції.

Вирішуючи питання судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду, в розмірі 640 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.150,155,164 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 12, 13, 141, 263, 265, 280-284, 288ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Мирноградської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), місце реєстрації: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в місті Димитров Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), місце реєстрації: АДРЕСА_2, судовий збір у сумі 640 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Димитровського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошені 14.03.2018року. Повний текст виготовлено та підписано в нарадчій кімнаті 19.03.2018 року.

Суддя Клепка Л.І.