Справа № 438/591/18
Номер провадження 2/438/311/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 листопада 2018 року Бориславський міський суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Слиша А.Т.

при секретарі Наминанік О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бориславі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.07.2008 року, виданого виконкомом Бориславської міської ради на підставі рішення від 18.06.2008 року №217, зареєстрованого комунальним підприємством Львівської обласної ради Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 19592852 від 19 липня 2008 року, реєстраційний номер 24046024, номер запису 1619 в книзі 7, їй, позивачу, на праві власності належить квартира №2,що становить 64/100 будинку АДРЕСА_1. У даній квартирі зареєстрована позивач, її чоловік ОСОБА_5 та відповідачі (доньки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та внучка ОСОБА_4). Фактично проживають у квартирі лише позивач з чоловіком. Відповідачі вибули на постійне місце проживання у Королівство Швеція - ОСОБА_2 у 2004 році, ОСОБА_3 у 2010 році та ОСОБА_4 у 2011 році. Відсутність відповідачів за місцем реєстрації підтверджується і актами складеними ДКП «ЖЕК №3» від 27.04.2015 та 23.05.2018.

Відповідачі на даний час у квартирі не проживають, знятися з реєстрації не можуть, так як тривалий час проживають за кордоном, приїхати у них не має можливості, цесвідчить про втрату ними права на користування зазначеним житловим приміщенням.

Ухвалою від 04 липня 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просить справу роглядути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, надіслали на адресу суду відзиви на позовну заяву, в яких позов визнали в повному обсязі та просили його задоволити. Зазначили, що проживають в Королівстві Швеція, прибути в Україну та знятися з реєстрації у них не має можливості, у зв»язку з характером роботи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно світлокопії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.07.2008 року, виданого виконкомом Бориславської міської ради на підставі рішення від 18.06.2008 року №217, зареєстрованого комунальним підприємством Львівської обласної ради Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 19592852 від 19 липня 2008 року, реєстраційний номер 24046024, номер запису 1619 в книзі 7, позивач ОСОБА_1 є власником 64/100 частки будинку АДРЕСА_1.

Згідно світлокопії будинкової книги на даний час у квартирі №2 будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_1, ОСОБА_5 та відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до акту комісії ДКП «ЖЕК №3» від 23.05.2018 за №30 та від 27.04.2015 вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у квартирі №2, що в будинку АДРЕСА_1. Зі слів мешканців квартири відповідачі проживають з 2010 року у Швеції, що підтвердили сусіди: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Крім цього, факт проживання відповідачів у Швеції підтверджено світлокопіями витягу з реєстру населення Шведської податкової служби від 2015 року, зокрема: відповідач ОСОБА_2, дошлюбне прізвище ОСОБА_2, є громадянкою Швеції і зареєстрована 16.01.2004 року; відповідач ОСОБА_3 зареєстрована у Швеції 22.02.2011 року та відповідач ОСОБА_4, зареєстрована в Швеції 25.05.2011 року.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Стаття 405 ЦК України передбачає, щочлени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, проживаючи у Швеції та будучи зареєстровані у належній позивачу квартирі, порушують права та законні інтереси позивача ОСОБА_1 на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним їй майном, наміру та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням не виявляють.

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на визнання позову відповідачами, враховуючи, що позивач наполягає на задоволенні позову, суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають у квартирі №2, що в будинку АДРЕСА_1 більше одного року без поважних причин, добровільно залишивши спірне жиле приміщення, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням на підставі ст.405 ЦК України.

Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

Керуючись ст.156 ЖК України, 16, 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 13, 82, 141, 206, 263, 265, 268, 279-282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3), такими, що втратили право користування житлим приміщенням у квартирі №2, що в будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4солідарно на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду через Бориславський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивні частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Т. Слиш