АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Київ

Справа № 22-ц/796/3214/2018

Унікальний номер 756/11300/17

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Майбоженко А.М., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 є власником квартири №489, що розташована поверхом вище того ж будинку.

21 квітня 2017 року квартиру позивачки було затоплено і згідно з актом комісії ТОВ «УПРАВ-ДОМ» №5 від 21 квітня 2017 року, причиною затоплення був виток води з квартири відповідачки, що стався через халатність.

Згідно з висновком, що зазначений у звіті про оцінку майна від 31 травня 2017 року, складеним оцінювачем ПП «АВЕРТІ» ОСОБА_5, вартість збитку, що завдано внаслідок залиття квартири №483 становить 30 611,00 грн., за проведення оцінки позивачкою сплачено 1000,00 грн.

Крім того, неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для її нормалізації. Так, внаслідок неправомірних дій відповідача позивачка була позбавлена нормальних умов проживання, квартира втратила естетичний вигляд. Все це завдає позивачу фізичних і моральних страждань, тому завдану моральну шкоду вона оцінює в розмірі 3000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст. 22, 23, 319, 322, 323, 1166, 1167 ЦК України, позивачка просила стягнути на свою користь із відповідачки відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 30611,00 грн., витрати на проведення оцінки майнового збитку в розмірі 1000,00 грн., відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн., а також просила стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн. (а.с.2-4)

Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_6 подала письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що Акт про залиття № 5 від 21 квітня 2017 року не може бути доказом неправомірних дій відповідача щодо пошкодження внутрішнього оздоблення належної позивачці квартири. Відповідачка не була запрошена на проведення огляду квартири позивачки, в Акті відсутні підписи відповідачки та свідків, які підтверджують, що відповідач відмовилась його підписати, тому вважала, що даний Акт не відповідає вимогам п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76. Посилаючись на відсутність вини відповідачки у заподіянні шкоди майну позивачки, а також те, що позивачкою не доведено наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача такої шкоди та не надано належних доказів щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди завданої внаслідок залиття, просила в задоволенні позову відмовити. (а.с.70-71)

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30 611 грн. в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди, 1000 грн. в рахунок відшкодування завданої немайнової (моральної) шкоди, 1000 грн. в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних із залученням спеціаліста та 640,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, а в іншій частині позовних вимог відмовлено. (а.с.91-96)

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_6 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність і необґрунтованість рішення суду, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначила, що суд неповно з'ясував обставини справи, не врахував обставин та доводів, які викладені на обґрунтування заперечень проти заявленого позову та дійшов помилкових висновків по справі. Вказувала, що 21 квітня 2017 року при обстеженні квартири позивачки слюсарем також було оглянуто квартиру відповідачки та встановлено, що витоків води в квартирі № 489, що розташована поверхом вище немає, що свідчить про недоведеність факту залиття квартири позивачки саме внаслідок протиправної поведінки та вини відповідачки. Крім того, у звіті про оцінку вартості майна від 25 травня 2017 року складеним оцінювачем ОСОБА_5 враховано також вартість матеріальних збитків внаслідок старого залиття стіни кухні площею 1,2 м*0,8 м, щодо якого не встановлено обставин виникнення та обставин протиправної поведінки відповідача. За таких обставин, вважала, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених збитків, а також не доведено наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача такої шкоди. (а.с.101-106)

Апеляційні скарги від інших осіб, які беруть участь у справі на вказане рішення суду не надходили.

Зважаючи на положення пункту 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІАпеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_6 підтримала скаргу і просила її задовольнити, позивачка ОСОБА_2 заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Відповідачка ОСОБА_1 була сповіщена врученням повістки її представнику - адвокату ОСОБА_6, цього остання не заперечувала в суді апеляційної інстанції про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. (а.с. 148-149)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

З огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є власником АДРЕСА_1, зареєстрована і проживає у вказаній квартирі. (а.с.5-8)

Належність відповідачці на праві власності квартири АДРЕСА_3 яка розташована поверхом вище над квартирою позивачки, відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_6 в суді не заперечували.

Позивачка ОСОБА_2 в суді зазначила, що 15 квітня 2017 року відбулось залиття її квартири, в цей день вона намагалась потрапити до квартири відповідачки, в якій за її поясненнями фактично проживали квартиранти, проте двері їй ніхто не відчинив. Позивачка потрапила до вище розташованої (над квартирою відповідачки) квартири і будь яких слідів витоків води не виявила. (а.с. 151-152)

Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_6 заперечувала проти позову із посиланням на те, що квартира відповідачки у день залиття не була оглянута комісією і не були встановлені обставини залиття саме з квартири відповідачки.

Колегія суддів перевірила доводи і заперечення сторін і дійшла наступних висновків.

Згідно Акту № 5 від 21 квітня 2017 року, складеного комісією у складі головного інженера ТОВ «УПРАВ-ДОМ» ОСОБА_7, інженера ОСОБА_8, чергового слюсаря-сантехніка ОСОБА_9 та затвердженого директором ТОВ «УПРАВ-ДОМ» ОСОБА_10, було проведено обстеження квартири АДРЕСА_1 з приводу звернення власника з питання встановлення причин та наслідків залиття його квартири. За результатами обстеження квартири, яке проведено 21 квітня 2017 року було встановлено:

- зі слів власника квартири залиття сталося 15 квітня на момент залиття, при відвідуванні вище розташованої квартири двері ніхто не відчинив. 21 квітня 2017 року слюсарем в вище розташованій квартирі витоків води або слідів вологи не виявлено. Ймовірно виток води стався по халатності мешканців квартири № 489;

- комісійне обстеження про нанесені збитки після залиття проведено 21 квітня 2017 року в присутності власника квартири № 483, та виявлено наступне: на стіні на кухні вологою пошкоджено оздоблення венеціанською штукатуркою площею 1,4м х 1,0 м; на другій стіні сліди старого залиття площею 1,2 м х 0,8 м., яка також оздоблена венеціанською штукатуркою. (а.с. 9)

За звітом про оцінку майна складеного оцінювачем ПП «АВЕРТІ» ОСОБА_5 від 25 травня 2017 року, сума збитку завданого внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 30 611 грн., за проведення оцінки позивачкою сплачено 1 000 грн. за квитанцією до прибуткового касового ордера № 25 від 25 травня 2017 року. Кваліфікація оцінювача ОСОБА_5 та право складати товарознавчий висновок підтверджується наданими копіями посвідчень і свідоцтв, витягом з Державного реєстру оцінювачів.(а.с.11-58)

Судом першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_11, який підтвердив, що за заявою позивачки було здійснено вихід комісії для огляду квартири позивачки і встановлено вищезазначені обставини і пошкодження завдані залиттям у квартирі позивачки. При цьому, свідок ОСОБА_11 зазначив, що огляд квартири № 489 йому провести не вдалось, оскільки двері вказаної квартири ніхто не відчинив.(а.с. 83-87)

На пропозицію колегії суддів викликати і допитати як свідка слюсаря-сантехника ОСОБА_9, який за вищевказаним Актом зазначений як такий, що брав участь у його складенні та оглядав квартиру відповідачки 21 квітня 2017 року і не виявив у квартирі відповідачки витоків води або слідів вологи, представник апелянта адвокат ОСОБА_6 та позивачка ОСОБА_2 такого клопотання не заявили, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання.(а.с. 151-152)

Посилання представника відповідачки на те, що складений Акт не відповідає Додатку № 4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2006 року № 76, колегія суддів відхилила, оскільки Акт від 21 квітня 2017 року складений уповноваженими особами ТОВ «УПРАВ-ДОМ»: головним інженером ОСОБА_7, інженером ОСОБА_8, слюсарем-сантехніком ОСОБА_9, тобто представниками організації, яка обслуговує вищевказаний житловий будинок, в Акті належним чином відображені виявлені і зафіксовані обставини (факт та обсяг залиття квартири позивачки), які мають значення для предмету доказування по цій справі, а сам по собі факт невідповідності складеного Акту затвердженому зразку не може бути визнаний підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

При цьому, колегія суддів врахувала, що заперечення апелянта фактично обґрунтовані тим, що квартира відповідачки у день залиття не була оглянута комісією і не були встановлені обставини залиття саме з квартири відповідачки, проте, відповідачкою до суду не надано доказів, що відповідачка забезпечила можливість огляду її квартири у день залиття - 15 квітня 2017 року на предмет виявлення причин такого залиття.

Доводи апелянта, що 21 квітня 2017 року у квартирі відповідачки витоків води не було виявлено колегія суддів оцінила критично та відхилила з огляду на те, що такий огляд квартири відповідачки проводився 21 квітня 2017 року, тобто через шість днів після залиття квартири позивачки (15 квітня 2017 року), що не виключає можливості усунення (приховування) причин і наслідків такого.

Відповідно до положень ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Згідно до вимог ст. 190 ЖК України, підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом передбачає обов'язок саме відповідача довести відсутність його вини у заподіянні шкоди.

На пропозицію колегії суддів представником апелянта адвокатом ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції не наведено обставин і доказів, які б вказували на інші причини залиття та виключали б вину відповідачки ОСОБА_1 у залитті квартири позивачки.

Тому, оцінивши вищевказані обставини і докази в їх сукупності, колегія суддів не погодилась із доводами апелянта про відсутність її вини у залитті квартири позивачки.

Посилання апелянта на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року № 6-2125цс16, колегія суддів відхилила, оскільки судом касаційної інстанції відмовлено в задоволенні заяви про перегляд судових рішень. Крім того, зазначено, що у справі, яку переглядав суд касаційної інстанції, позивачі не довели факту залиття їхньої квартири, тобто були встановлені інші фактичні обставини.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом вказаних норм, способом відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, позивач вправі обрати стягнення на його користь вартості виконання ремонтних робіт, необхідних для усунення пошкоджень та відновлення стану квартири.

Доводи представника апелянта адвоката ОСОБА_6 про те, що суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5, яка складала звіт про оцінку майнового збитку внаслідок залиття квартири позивачки, необґрунтовано визначений розмір матеріальної шкоди, об'єктивними доказами по справі не підтверджені.

Клопотання про виклик ОСОБА_5 або про призначення судової товарознавчої експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 представник апелянта адвокат ОСОБА_6 в суді першої інстанції та апеляційному суді не заявляла, хоча таке питання ставилось на обговорення судом про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання.(а.с. 83-87, 151-152)

З власної ініціативи колегія суддів не має права призначати таку експертизу.

Зважаючи на положення ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи встановлені по справі обставини і докази та вищенаведені вимоги законодавства, колегія суддів погодилась із висновком районного суду, що вартість матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири позивачки, яке мало місце 15 квітня 2017 року, складає 30 611 грн. та 1000 грн. за проведення оцінки, оплата яких підтверджується квитанцією. (а.с. 4)

Внаслідок залиття квартири позивачка зазнала моральних переживань, необхідність звернення до відповідачки і суду за захистом порушених прав примушували її порушити звичайний порядок організації свого життя та докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав, як власника квартири і відновлення попереднього стану, тому колегія суддів вбачає наявність причинного зв'язку між винними діями відповідачки ОСОБА_1 і наслідками про які зазначала позивачка, тому погодилась із визначеним районним судом розміром - 1000 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди.

Обставин обізнаності з розглядом справи районним судом, як і факт належного повідомлення відповідача про розгляд справи призначений судом на 18 грудня 2017 року ОСОБА_1 та її представник в апеляційному суді не заперечували.

З огляду на наведене та положення ч. 6 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про забезпечення районним судом процесуальних прав відповідача ОСОБА_1 на участь в розгляді справи, поданні доказів і заперечень проти заявленого позову, тому відхилила посилання апелянта на неповноту судового розгляду.

За таких обставин, рішення районного суду є законним і обґрунтованим, доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 08 червня 2018 року.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова