У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року справа № 542/131/15-ц

провадження № 6/542/50/18

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрельченко Т.Г.,

при секретарі Нестеренко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, подання державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

26.04.2018 року державний виконавець Новосанжарського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області звернувся до суду з поданням про скасування тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що 08.07.2015 року ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області було встановлено відносно нього обмеження у праві виїзду за кордон до повного виконання зобовязання по сплаті заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Станом на 26.04.2018 року стягувач звернулася з заявою про повернення виконавчого листа без подальшого виконання, виконавче провадження закінчено, відповідно перестала існувати підстава для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1.

На підставі викладеного державний виконавець звернувся до суду з вищевказаним поданням.

В судове засідання представник Новосанжарського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області не зявився, про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що подання державного виконавця підлягає задоволенню у звязку з наступним.

У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та норми права, суд вважає, що подання щодо скасування обмежень вільно залишати територію України підлягає розгляду в судовому порядку, а тому неприйняття рішення про скасування такого заходу матиме наслідком порушення ст. 33 Конституції України та ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом

Відповідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 2 ст. 6 вищевказаного Закону підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 08.07.2015 року ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області було встановлено відносно ОСОБА_1 обмеження у праві виїзду за кордон до повного виконання зобовязання по сплаті заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

26.04.2018 року стягувач звернулася з заявою про повернення виконавчого листа без подальшого виконання та 26.04.2018 року винесена постанова державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області про повернення виконавчого листа стягувачу ОСОБА_2 за її заявою, припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення (а.с. 36, 37).

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Враховуючи, що постановою державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Полтавській області від 26.04.2018 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 аліментів був повернутий стягувачу ОСОБА_2 за її заявою, то відповідно відпала необхідність в застосуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, як заходу забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, подання державного виконавця підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-268, 441 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Подання державного виконавця Новосанжарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, обмеження у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 08.07.2015 року по справі № 542/903/15-ц (провадження № 6/542/44/15).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

ОСОБА_4 Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_5