Справа № 573/1283/18
Номер провадження 2/573/451/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст рішення)

02 листопада 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Сітало Ю.С.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника третьої особи: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житловик Білопілля», третьої особи: Білопільської міської ради Сумської області,- про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Житловик Білопілля», третьої особи: Білопільської міської ради Сумської області,- про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 06 серпня 2018 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.12).

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 28 серпня 2018 залучено в якості третьої особи у вказаній справі Білопільську міську раду (а.с. 42).

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала у наступний спосіб. Вона з 05 травня 2015 року працювала на посаді бухгалтера в КП «Житловик Білопілля», а наказом № 81 К від 04 липня 2018 року вона була звільнена із займаної посади в звязку зі скороченням штату працівників ( п.1 ст.40 КЗпП України), на підтвердження чого приєднала копію наказу про звільнення.

Вважаючи своє звільнення незаконним з мотивів недотримання порядку та підстав звільнення, позивач наводить такі підстави.

Однією з найважливіших гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Обовязком власника підприємства чи уповноваженого ним органу при скороченні чисельності або штату є працевлаштування працівника.

04 травня 2018 року від керівництва КП «Житловик Білопілля» позивач дізналася про скорочення з 04 липня 2018 року посади бухгалтера, яку вона обіймала на той час. З наказом № 62-К від 04 травня 2018 року «Про внесення змін у структуру та штатний розпис КП «Житловик Білопілля» вона не згодна.

Комунальне підприємство «Житловик Білопілля» у відповідності до ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» є підзвітним Білопільській міській раді Сумської області та входить до сфери її управління.

Відповідно до Статуту КП «Житловик Білопілля» Білопільська міськрада є засновником даного підприємства, до її компетенції входить визначення організаційної структури комунального підприємства, затвердження штатного розпису та змін до нього. Згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» міська рада проводить свою роботу сесійно. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні шляхом голосування. В даному випадку розглядається подання керівництва КП « Білопільський Житловик» з аргументованим обгрунтуванням причин скорочення його працівників, яке в міськраду не направлялось. Недотримання процедури затвердження змін до штатного розпису є підставою для скасування наказу № 62-К від 04 травня 2018 року як протиправного та такого, що суперечить ст.ст.36,40 КЗпП України та Статуту підприємства.

Наказ № 62-К від 04 травня 2018 року не містить обгрунтування щодо потреби у скороченні посади бухгалтера, що ставить під сумнів дану необхідність. Він не повинен містити посилання на конкретні прізвища. В цьому наказі відображене скорочення не посади ( штатної одиниці ) бухгалтера, а позивача, як працівника.

Пунктом 1 ст.40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку змін в організації виробництва і праці ( скорочення штату працівників), але лише у разі дотримання певного порядку їх звільнення.

Керівництвом КП «Житловик Білопілля» при оформленні вивільнення позивача не враховано переважне право на залишення на роботі, яке передбачене законодавством, а саме ст.42 КЗпП України. При скороченні чисельності чи штату працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

У КП «Житловик Білопілля», крім позивача, посаду бухгалтера займали ще дві особи, які прийняті на роботу після закінчення ВУЗів, без трудового стажу. Позивач же, отримавши попередній досвід роботи в підприємствах житлово-комунального господарства, виконувала її з більш високою продуктивністю праці. Порушень трудової дисципліни не допускала. Всі покладені на неї обовязки виконувала належним чином, своєчасно та в повному обсязі. Зауваження з цього приводу від керівництва підприємства не надходили, дисциплінарні стягнення не накладались. Як більш досвідчений працівник допомагала в роботі молодшим спеціалістам.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці має запропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При цьому звільнення працівника допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Протягом двох місяців до її незаконного звільнення жодної пропозиції від керівництва щодо можливого переведення на іншу роботу вона не отримувала. В період оголошення повідомлення про її вивільнення, а саме 04 травня 2018 року, на підприємстві були вакантними декілька посад, в т.ч. посада економіста. Семирічний стаж роботи на попередніх роботах та отриманий досвід давав позивачу переважне право залишення на роботі та з належною кваліфікацією і високою продуктивністю працювати на посаді економіста, на підтвердження чого позивач приєднала копію трудової книжки. Пізніше на цю посаду прийнята особа без відповідної кваліфікації та стажу роботи. Крім цього, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у пятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою згодою.

Позивач же, як член профспілки КП «Житловик Білопілля», на розгляд подання роботодавця про її можливе звільнення не запрошувалась. Їй відомо, що подання до виборчого органу первинної профспілкової організації КП «Житловик Білопілля» керівництвом підприємства взагалі не направлялось. Накази № 62-К від 4 травня 2018 року «Про внесення змін у структуру та штатний розпис КП «Житловик Білопілля» та № 81-К від 04 липня 2018 року «Про скорочення посади бухгалтера» з представником профкому КП «Житловик Білопілля» не погоджені. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, на належні умови праці. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просить суд поновити її на посаді бухгалтера в КП «Житловик Білопілля» та стягнути з КП «Житловик Білопілля» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 липня 2018 року до дня поновлення на роботі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представники відповідача- Янченко Л.М. та ОСОБА_4 повністю не визнали позовних вимог та просили відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи ОСОБА_5 також не визнала позовних вимог повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до запису у трудовій книжці серії БТ-1 № 8381804 в графі «Сведения о работе» згідно з наказом № 48-к від 13.06.2014 року прийнята на посаду економіста в КП « Білопільський Житловик» та відповідно до наказу № 65(g2)-к від 30.04.2015 року звільнена з посади за угодою сторін ст.36 п.1 КЗпП України Наказом № 3(g 4)-к від 05.05.2015 року вона прийнята в КП «Житловик Білопілля» на посаду бухгалтера, а наказом № 81-к від 04.07.2018 року звільнена з займаної посади в звязку зі скороченням штату ( а.с.6).

Позивач є інвалідом третьої групи довічно та отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії АА1 № 057079 ( а.с.9).

Даючи пояснення у судовому засіданні, позивач пояснила, що 04.07.2018 року її звільнено з посади бухгалтера на підставі наказу керівника № 81-К. Видано наказ № 62-К від 04 травня 2018 року «Про внесення змін у структуру та штатний розпис КП «Житловик Білопілля», який позивач вважає незаконним з мотивів невідповідності ст.ст. 40,41,49-2,49-4 КЗпП України. Наказ не повинен містити прізвища особи працівника, коли мова йде про скорочення посади, вказується штатна одиниця як вимір. Наведені порушення вказують, що причиною такого звільнення є неприязні відносини та упереджене ставлення керівника до позивача і велике бажання її звільнити. Ці доводи підтвердили і свідки, які були допитані в судовому засіданні. ОСОБА_1 вказала, що керівником КП не було направлено до засновника в особі Білопільської міської ради Сумської області обгрунтованого подання причин і підстав скорочення штату, а також і інформаційного листа та клопотання до профспілкової організації про надання згоди на її звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України. Відповідач порушив законний порядок звільнення, не запропонувавши вакантні посади, не зважаючи на те, що вона працювала на посаді економіста в КП «Білопільський Житловик» тривалий час, має досвід роботи та виключно позитивні характеристики від керівництва за цей період роботи, а на момент її звільнення були в наявності вакантні посади, що не заперечує і представник відповідача, тому факт такого порушення може не доводитися. На момент проведення зборів профспілки ніяких відомостей про скорочення штату та його причин не було представлено до профспілкового органу, інформаційного листа про причини скорочення та заплановану кількість вивільнюваних працівників теж не надавали. Відсутні докази про направлення та вручення позивачу повідомлення або запрошення на збори ППО, де повинно було б розглядатися питання про надання згоди на її звільнення з підстав скорочення штату працівників КП. Внаслідок цього відбулося порушення її прав- вона не мала змоги висловити свої заперечення, надати пояснення, викласти доводи. У матеріалах справи відсутня згода профспілкового органу щодо її звільнення.

Вже після звільнення позивачу стало відомо, що власником не приймалося рішення про реорганізацію, що повязана зі змінами в організації виробництва і праці, яке супроводжувалось би скороченням штату працівників. Вона вважає, що переважне право на залишення на роботі мають працівники з вищою кваліфікацією та продуктивністю праці, але такі вимоги закону не розглядалися відповідачем. Позивач зазначає, що на профспілкових зборах 03.05.2018 року вона була присутня, але питання про скорочення чисельності штату не було предметом розгляду цих зборів. Відповідач свідчив у суді про те, що він самостійно прийняв рішення про скорочення штату підприємства, при цьому керувався положенням статуту про можливість самостійного вирішення фонду оплати праці. Таке рішення керівник прийняв у звязку із збільшенням вартості оплати за комунальні послуги внаслідок збільшення тарифів. ОСОБА_4 пояснив, що не направляв звернення до голови профспілкової організації із клопотанням надати згоду на звільнення ОСОБА_1, бо голова профспілкової організації ОСОБА_7 звільнилася із КП «Житловик Білопілля» у квітні 2018 року, але не подала заяви про вихід із профспілки та не склала своїх повноважень голови первинної профспілкової організації.

Наказ № 62-К від 04 травня 2018 року «Про внесення змін у структуру та штатний розпис КП «Житловик Білопілля» не містить підпису керівника підприємства (а.с.4). У змісті зазначеного наказу зазначено, що підставою його винесення є перерозподіл обовязків бухгалтерів КП. Згідно зі вказаним наказом виконуючий обовязки директора КП «Житловик Білопілля» ОСОБА_8 наказує попередити бухгалтера ОСОБА_1 про те, що посада, яку вона обіймає, скорочується у звязку із розробленим новим штатним розписом. Наказує скоротити посаду бухгалтера з 04 липня 2018 року, а економісту внести відповідні зміни до штатного розпису і покладається контроль за його виконанням на ОСОБА_4 Відсутні відомості про ознайомлення з даним наказом ОСОБА_1 Зазначено, що остання відмовилася від його підпису, але відповідачем не надано акту про фіксацію факту відмови від підпису та ознайомлення зі змістом зазначеного наказу. Причиною скорочення штату згідно з вказаним наказом є перерозподіл обовязків між бухгалтерами, що не може бути підставою звільнення за ч.1 ст.40 КЗпП України. Зазначений наказ містить протиріччя, а саме: повідомляється про наявність розробленого штатного розпису, відповідно до якого посада, яку обіймає позивач, скорочується. Наказує скоротити посаду, а також покладається обовязок на економіста внести зміни до штатного розпису, тобто виключити вказану посаду як штатну одиницю. Пункти наказу суперечать один одному, тому що у п.1 вказано про наявність нового штатного розпису у звязку із чим її повідомляють, і є підстави для прийняття такого рішення, а у п.2 вказується про зобовязання економіста його виготовити. Висновком є те, що на момент винесення вищевказаного наказу відсутній новий штатний розпис, відповідно до якого посада бухгалтера була б виключена. З огляду на що відсутні підстави скорочення штату підприємства та незаконними є дії щодо повідомлення ОСОБА_1 про скорочення. Інших документів і рішень засновника, які б давали підстави проводити звільнення у порядку п.1 ст.40 КЗпП України у змісті наказу не зазначено. Отже, підстави проведення звільнення є незаконні. Відповідачем не надано документів на підтвердження того, що ОСОБА_8 станом на 04.05.2018 року мав повноваження директора КП «Житловик Білопілля», що ставить під сумнів правомірність винесення наказів вказаною особою. Копія наказу, приєднана до матеріалів судової справи, не посвідчена юридичною особою відповідно до п.5.27 Національного стандарту Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації «Вимоги до оформлення документів» ( ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. № 55).

У наказі від 04 липня 2018 року № 81-К зазначено звільнити ОСОБА_1 з посади бухгалтера в КП «Житловик Білопілля» у звязку із скороченням штатів згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України, підставою якого є зміни в штатному розписі. Але такої підстави звільнення, як «зміни у штатному розписі» не зазначено у п.1 ст.40 КЗпП України, відповідно до якої підставою звільнення може бути лише зміни в організації виробництва і праці, повязані з ліквідацією, реорганізацією, банкрутством або перепрофілюванням підприємства, що призводить до скорочення чисельності або штату працівників. Останнє повинно підтверджуватися рішенням власника або засновника, у даному випадку це сесійний орган- Білопільська міська рада.

Згідно з записом у трудовій книжці ОСОБА_1 внесено відомості КП «Житловик Білопілля» про прийняття на посаду бухгалтером (наказ № 3g 4)-к від 05.05.2015 року)) та звільнення з посади у звязку із скороченням штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України( наказ № 81-К від 04.07.2018 року, наказ № 62-К від 04.05.2018 року). Тобто позивача звільнено за двома наказами про звільнення, які датовані: 04.05.2018 року та 04.07.2018 року. Вказане є порушенням трудового законодавства та порядку оформлення записів у трудовій книжці. Не допускається звільнення працівника на підставі двох наказів, які, до речі, мають двомісячний проміжок у часі, запис № 55 вчинено 04.07.2018 року. Відповідно до Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року «Про затвердження інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» зазначено, що пунктом 1.1. Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; п.2.3. Записи в трудовій книжці при звільненні працівника повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону; п.2.4 Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або звільнення, вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу, але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу; п.2.27 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2- дата звільнення; у графі 3- причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Останнім днем роботи працівника вважається день його звільнення у звязку із скороченням штату, при цьому у графі 4 зазначається дата і номер наказу про звільнення.

Відповідно до штатного розпису від 05.04.2017 року, затвердженого головою Білопільської міської ради ОСОБА_9, мається три одиниці бухгалтерів на підприємстві відповідача і одна одиниця економіста. Мається штатний розпис від 12.07.2018 року, який затверджений вищевказаною особою, але у ньому наявні дві одиниці бухгалтерів другої категорії і збережено ставку економіста. Відповідно до п.7.2 Статуту КП «Житловик Білопілля» Білопільська міська рада затверджує штат підприємства, а не голова ради.

25 червня 2018 року Білопільською міською радою Сумської області прийнято рішення за №102 «Про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги, здійснювані КП «Житловик Білопілля». Дане рішення, приєднане відповідачем до судової справи, ніякої доказової інформації не містить щодо причин і підстав скорочення штату на вказаному підприємстві, окрім того воно прийняте після винесення наказу за № 62-К від 04 травня 2018 року «Про внесення змін у структуру та штатний розпис КП «Житловик Білопілля», яким, нібито, попереджено позивача про скорочення штату і водночас звільнено. За таких обставин воно підлягає виключенню з числа доказів по даній справі.

Відповідачем надано копію трудової книжки ОСОБА_10, яка не містить записів про працевлаштування останньої у КП « Житловик Білопілля», тому наданий документ не містить ніякої доказової інформації для даного спору.

У матеріалах вказаної справи мається наказ за № 60/1-К від 02.05.2018 року, виданий директором КП «Житловик Білопілля» ОСОБА_4 про доплату ОСОБА_8 за суміщення посад, яким ОСОБА_8- головному інженеру підприємства, надається доплата за суміщення посади економіста за період з 01.05.2018 року по 15.05.2018 року в розмірі 40% від посадового окладу економіста за рахунок збільшення праці та обсягу роботи. Згідно з вищевказаним документом ОСОБА_8 станом на 04.05.2018 року обіймає три посади: посаду інженера підприємства, суміщує посаду економіста і в цей же час виконує обовязки директора КП «Житловик Білопілля». Вказане є неможливим протягом установленої законодавством тривалості робочого часу. В цей період ОСОБА_8 виконує обовязки за основним трудовим договором на посаді інженера, суміщує посаду економіста та водночас виконує обовязки тимчасово відсутнього працівника- директора КП. Зазначені обставини викликають сумніви щодо наявності повноважень директора у ОСОБА_8 станом на 04.05.2018 року, тобто на момент прийняття наказу № 62-К «Про внесення змін у структуру та штатний розпис КП «Житловик Білопілля». Отже, даний наказ є незаконним. Наказ про виконання обовязків директора відносно ОСОБА_8 до суду не надано.

Рішення виконавчого комітету Білопільської міської ради за № 88 від 23.05.2018 року «Про погодження для обговорення проекту рішення виконавчого комітету «Про встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, здійснювані КП «Житловик Білопілля» не містить будь-якої інформації щодо змін в організації виробництва і праці, яке б супроводжувалось скороченням штату працівників КП «Житловик Білопілля», внаслідок чого не являється належним доказом у даній справі.

Відповідачем в якості доказу надано протокол зборів первинної профспілкової організації за №14 від 03.05.2018 року. Як вказала позивач, цієї дати дійсно проходили збори і вона була присутня, однак вирішувалося питання про обрання голови ППО та вихід із профспілки директора ОСОБА_4, інших питань не розглядалося. Отже, наданий протокол не відображає дійсних обставин і питань, які розглядалися, не містить підпису ОСОБА_1, яка була присутня, має ознаки підроблення, тому на момент проведення перевірки управлінням праці зазначено про відсутність такого протоколу. Окрім цього, у даному протоколі не відображено, хто вносив пропозиції до порядку денного або про надходження будь-яких заяв і звернень з питань розгляду і узгодження рішення про вивільнення працівників у звязку із формуванням нового тарифу та скороченням штату працівників, проведення порівняльного аналізу переважного права на залишення на роботі посадовими особами підприємства. Зазначено голову зборів ОСОБА_6, але про її обрання і голосування з цього питання не надано до суду протоколу зборів і відповідного рішення. З огляду на вищенаведене неможливо встановити факт переобрання голови профспілкової організації, яка має право підписувати прийняті рішення, які ухвалені цією організацією. Факти вибуття або звільнення від обовязків обраної раніше загальними зборами членів голови ПО ОСОБА_7 не встановлені. Остання була допитана у судовому засіданні, де пояснила, що вона звільнилася з комунального закладу, але не вийшла з членів вказаної вище профспілкової організації та не подала заяви про складення обовязків голови профспілкової організації. На збори профспілки вона не була запрошена, про скликання зборів їй не повідомили.

У протоколі зазначено про прийняття рішення про скорочення бухгалтера ОСОБА_1, що є грубим порушенням, оскільки профспілкові збори не мають права вирішувати питання і ухвалювати рішення про скорочення працівника. В обовязки профспілки входить лише розгляд подання керівника про надання згоди на звільнення, але такого подання разом з необхідними матеріалами не надходило до ППО. Відбулося порушення норм Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», зокрема п.10 ст.38 щодо повноважень виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, якою передбачено, що виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві профспілкової організації, у випадках, передбачених законом. Статтею 39 цього ж закону передбачено, що подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано, розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі незявлення працівника або його представника на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному незявленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. Враховуючи, що профспілкова організація є представником працівників і діє в їх інтересах щодо захисту трудових прав, вона не може приймати рішення ані про скорочення чисельності чи штату працівників, ані ухвалювати рішення про звільнення у звязку із скороченням штату, так як це б суперечило її основним засадам.

З огляду на вищезазначене, позивач вказує на порушення прав працівника, а також грубе порушення трудового законодавства та порядку звільнення працівника на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

У судовому засіданні від 22.10.2018 року свідок ОСОБА_6, яка обіймає посаду двірника, вказала на те, що вона лише підписала документи, які їй надав директор КП ОСОБА_11, а склала їх юрист підприємства. Також повідомила, що подання керівником до профспілкового органу не подавалося щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 Свідку невідомо чи приймалося рішення про призначення її головою профспілкової організації, сам процес проведення зборів та які питання на ньому вирішувалися вона не памятає. Зазначила, що питання щодо скорочення вирішувалося пятьма працівниками, наближеними до керівника, що позивач під час вирішення цього питання не була присутня. На самих зборах не повідомляли про розгляд питання щодо скорочення, не приймалося і рішення про повідомлення. Їй не пропонували посаду економіста, яка була вільна на той момент. Текст протоколу готувала юрист, а свідок просто підписала, не ознайомившись з його змістом.

У матеріалах справи міститься лист-відповідь Управління Держпраці у Сумській області від 07.08.2018 року, де зазначено про проведення інспекції з дотримання трудового законодавства, виявлено порушення ряду норм: п.1 ст.40. ч.2 ст.40, ст.42, ч.3 ст.49-2, ч.2 ст. 49-4 КЗпП України. За результатами перевірки складено протокол відносно директора ОСОБА_11 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.41 КУпАП. До матеріалів судової справи приєднано скаргу позивача до управління праці.

У матеріалах справи наявний лист відповідача до управління праці від 08.08.18 року за № 109, у якому повідомляється, що працівників про заплановане вивільнення було повідомлено в усній формі, з чого слідує, що відсутнє письмове повідомлення ОСОБА_1 про скорочення її посади за два місяці до фактичного звільнення, вказане є грубим порушенням КЗпП України. Вказується про пропонування вільної посади економіста, від якої вона начебто відмовилася. Однак свідки у судовому засіданні і представник відповідача надали пояснення, що вказана посада не пропонувалася позивачеві, що підтверджується відсутністю письмової відмови останньої.

Також позивач зазначила, що підприємство відповідача, а саме керівник не має повноважень щодо прийняття рішень про скорочення чисельності чи штату, а голова Білопільської міської ради- затверджувати штатний розпис із змінами внесеними щодо вивільнення працівників без рішення Білопільської міської ради, тому що голова міської ради лише виконує рішення, прийняті сесією ради, що прописано у законі «Про місцеве самоврядування» та статуті ради. Відповідно до статуту підприємства глави 7 визначені повноваження керівника, де відсутні правомочності скорочувати штат без відповідного рішення власника. Пунктом 7.2 Статуту передбачено права ради по управлінню підприємством, зокрема затвердження штату підприємства та прийняття рішення про ліквідацію чи про реорганізацію.

Підприємство має право визначати фонд оплати праці, який включає в себе розміри заробітної плати та розміри доплат, але це не стосується змін в організації виробництва та праці і скорочення штату. Відповідач помилково вважає, що визначення фонду оплати праці повязано з самостійним вирішенням чисельності штату, а також що зміни у виробництві можливі без реорганізації або ліквідації, перепрофілювання підприємства. Статутом підприємства не передбачено право на прийняття рішення про реорганізацію або скорочення чисельності чи штату самостійно без рішення власника. Відповідач надав рішення про КП «Житловик Білопілля» від 27.03.2015 року, але у статуті зазначено інше рішення ради про створення від 24.11.2016 року ( п.1.2). Невідомо на підставі якого саме рішення створено комунальний заклад. Щодо статуту підприємства зазначила, що засновником є Білопільська міська рада ( п.1.3), а власником майна- територіальна громада; майном управляють на праві господарського відання ( п.2.3). Також не передбачено право керівника підприємства на прийняття рішення про реорганізацію або скорочення чисельності чи штату.

З ОСОБА_4 укладено контракт від 15.04.2018 року, на підставі якого він обіймає посаду директора КП «Житловик Білопілля». Згідно з його умовами, зокрема: п.1.5 він підзвітний міській раді; п.2.4 визначено прерогативу ради в управлінні підприємством і отримання звітів від керівника; п.2.5 визначено, що рада звільняє керівника; п.2.8 керівник укладає трудові договори; у п.2.6 перелічені права керівника комунального закладу, де відсутня правомочність порушувати питання щодо реорганізації та скорочувати чисельність чи штат або вирішувати подібні питання одноособово. Якщо міська рада має право на його звільнення, то і прийняти його на посаду керівника комунального підприємства належить раді, однак остання не затверджувала кандидатуру ОСОБА_11 та не приймала рішення щодо призначення його керівником КП «Житловик Білопілля».

Наказ № 81-к від 04.07.2018 року є незаконним і прийнятим з перевищенням повноважень. Відповідач не може звільнити ОСОБА_1 із займаної посади з 04.07.2018 року у звязку із скороченням штатів, тому що не має права без рішення ради про реорганізацію або ліквідацію, що є підставою для змін в організації виробництва і праці, внаслідок чого виникає необхідність у скороченні чисельності чи штату працівників. Це право не передбачено контрактом, а також право звернення до ради із проханням скорочення штату або звернення до міського голови, зокрема і самостійного внесення змін до штатного розпису. Під змінами в організації виробництва і праці слід мати на увазі, зокрема, ліквідацію, реорганізацію або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників. Власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці має запропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві. Власник вправі із своєї ініціативи звільнити працівника тільки за умови, що є підстави, з якими закон повязує виникнення в нього права на розірвання трудового договору. І лише за наявності права на звільнення працівника. Не дотримання цих вимог є порушенням п.1 ст.40 КЗпП України, яке і було встановлено в ході перевірки інспектором управління Держпраці у Сумській області.

У відзиві на позовну заяву за підписом директора КП «Житловик Білопілля» ОСОБА_4, відповідач вказує, що вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. КП «Житловик Білопілля» у відповідності до ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» є підзвітним Білопільській міській раді Сумської області та входить до сфери її управління. Відповідно до статуту КП «Житловик Білопілля» Білопільська міська рада є засновником даного підприємства. КП «Житловик Білопілля», як зазначено у статуті підприємства, є самостійним субєктом господарювання на базі відокремленої частини комунальної власності. В п.7 Статуту «Органи управління підприємством» наведений чіткий перелік повноважень, які здійснює Білопільська міська рада по управлінню підприємством. 27.04.2018 року КП «Житловик Білопілля» у звязку з введенням в дію змін та доповнень до Галузевої угоди між Міністерством Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Обєднанням організацій роботодавців «Всеукраїнська конференція роботодавців житлово- комунальної галузі України» та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2017- 2018 роки, підвищення вартості паливно-мастильних матеріалів, відповідно до Закону України від 24.06.2004 року № 1875-1У «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ від 26.07.2006 року № 1010 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги за вивезення побутових відходів» за вихідним № 75 направлено пакет документів разом з штатним розписом до Білопільської міської ради для перевірки. 30 квітня 2018 року постановою первинної профспілкової організації КП «Житловик Білопілля» скликані збори первинної профспілкової організації на 03 травня 2018 року. 03 травня 2018 року на підприємстві проведені збори первинної профспілкової організації. На порядку денному розгляд, проведення порівняльного аналізу надання переважного права та узгодження рішення про вивільнення працівників у звязку з формуванням нового тарифу і скороченням чисельності та штату працівників з реєстром присутніх на зборах первинної профспілкової організації. У відповідності до КЗпП, проаналізувавши надання переважного права на залишення на посаді бухгалтера, а саме ОСОБА_10 Григорівна- відповідає займаній посаді, має відповідний диплом бухгалтера, а ОСОБА_1 та ОСОБА_12 диплома бухгалтера не мають, але ОСОБА_12 з 03.04.2017 року перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку. На підприємстві на момент винесення наказу про попередження про вивільнення 04.05.2018 року була вакантна посада економіста, але так як у позивачки немає освіти економіста, то керівником і не пропонувалося обійняти дану посаду, так як не відповідає кваліфікаційним вимогам. 23.05.2018 року виконавчим комітетом Білопільської міської ради рішенням № 88 погоджено для обговорення проект рішення «Про встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, здійснювані КП «Житловик Білопілля» та з моменту оприлюднення надано термін для обговорення. 25.06.2018 року рішенням Білопільської міської ради № 102 затверджено тарифи на житлово-комунальні послуги здійснювані КП «Житловик Білопілля» та затверджено штатний розпис із внесеними змінами, тобто скороченням посади бухгалтера.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона стала тимчасово на місяць чи на два головою профспілкового органу КП «Житловик Білопілля» в квітні 2018 року, після звільнення голови профспілки ОСОБА_7 Протокол про те, що підлягає звільненню ОСОБА_1 вона особисто підписувала як голова профспілки, а складала його юрист підприємства, це питання вирішувалося на зборах профспілки. Подання керівником до профспілкового органу не подавалося щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_1 Свідку невідомо чи приймалося рішення про призначення її головою профспілкової організації, сам процес проведення зборів та які питання на ньому вирішувалися вона не памятає. Зазначила, що питання щодо скорочення вирішувалося пятьма працівниками, наближеними до керівника, що позивач під час вирішення цього питання не була присутня. На самих зборах не повідомляли про розгляд питання щодо скорочення, не приймалося і рішення про її повідомлення. Їй не пропонували посаду економіста, яка була вільна на той момент. Текст протоколу готувала юрист, а свідок просто підписала, не ознайомившись з його змістом. Вона не знає чи можуть збори профспілки вирішувати питання про скорочення штатів. Повідомлення ОСОБА_1 про майбутнє звільнення вона не надсилала. Як проголосував колектив, те й вона підписала. Особисто вона не пропонувала вільних посад ОСОБА_1, їй хтось інший пропонував посаду, але хто-вона не знає. На засіданні профкому ОСОБА_1 не була, її не було на роботі. Вона не обізнана з повноваженнями голови профспілки.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона 23.04.2018 року останній робочий день працювала в КП «Житловик Білопілля», що її не запрошували на профспілкові збори і в усній формі повідомили про те, що обрали нового голову профспілкового комітету, тобто вона не вийшла з членів профспілкової організації та не подала заяви про складення обовязків голови профспілкової організації. На збори профспілки вона не була запрошена, про скликання зборів їй не повідомили. Письмово вона не складала повноважень голови ПК. До 23 квітня 2018 року від керівника КП «Житловик Білопілля» не надходило подання чи інших документів про звільнення працівників за скороченням. Їй про скорочення відомо на рівні розповідей колективу. Їй відомо, що між позивачем та начальником КП були конфліктні ситуації. Свідок пояснила як повинно проходити скорочення, а саме: оголошується на зібранні яка посада скорочується, запрошуються члени профспілки та особа, якій пропонують скорочення. Треба вислухати ту особу, якій пропонується скорочення, чи є догани, недоліки в роботі. Не можна скоротити особу, не вислухавши її. А якщо людина не прийшла і є поважна причина, відкласти засідання на іншу дату. Профспілковий орган не має права виносити рішення про скорочення штату, лише щодо погодження, профспілковий комітет погоджує, а організація затверджує.

Судом встановлено, що перед зверненням із позовною заявою до суду позивач зверталася до Управління Держпраці у Сумській області зі скаргою на порушення трудових прав.

Відповідно до припису про усунення виявлених порушень № СМ 129 /185/АВ/П від 02 серпня 2018 року інспектором праці ОСОБА_13 було проведено інспекційне відвідування КП «Житловик Білопілля», за результатами якого складено акт інспекційного відвідування від 02 серпня 2018 року № СМ1209/185/АВ та зобовязано директора ОСОБА_4 усунути такі порушення: 1) забезпечити дотримання вимог п.1 ст.40 КЗпП України при скороченні штату чи чисельності працівників - строк усунення - 09.08.2018 року; 2) одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці пропонувати працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації строк усунення - 09.08.2018 року; 3) завчасно надавати професійним спілкам інформацію про причини наступних вивільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення - строк усунення - 09.08.2018 року; 4) при скороченні чисельності чи штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України аналізувати переважне право на залишення на роботі- строк усунення - 09.08.2018 року; 5) звільнення працівників з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40 КЗпП України проводити у разі неможливості їх переведення на іншу роботу за згодою - строк усунення - 09.08.2018 року. Вказаний припис вручено відповідачеві ( а.с.57).

Відповідно до акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № СМ 1209/185/АВ від 02 серпня 2018 року інспектором праці ОСОБА_13 було проведено інспекційне відвідування КП «Житловик Білопілля», за результатами якого проведено опис стану додержання вимог законодавства про працю з детальним описом виявлених порушень, а саме:

-ПОРУШЕННЯ пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП: в ході інспекційного відвідування встановлено, що бухгалтера ОСОБА_1 ознайомлено з наказом від 04.05.2018 року № 62-к «Про внесення змін у структуру та штатний розпис» про майбутнє скорочення посади бухгалтера з 04.07.2018 у звязку з перерозподілом обовязків бухгалтера. Слід зазначити, що перерорзподіл обовязків бухгалтера підприємства не є зміною в організації виробництва і праці. Пунктом 1- Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 установлено, що зміною в організації виробництва і праці визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну або на індивідуальну форму, впровадження передових методів, технологій, тощо. Приймаючи рішення про скорочення чисельності або штату, роботодавець видає економічно обгрунтований наказ (з основної діяльності). У наказі вказується перелік посад, роботи на яких з певних причин не проводитимуться, кількість і категорії працівників, які будуть виключені зі штатного розпису підприємства. При цьому прізвища вивільнюваних працівників не зазначаються. Окрім цього, обгрунтування причин скорочення посади бухгалтера до Білопільської міської ради не направлялось. Слід зазначити, що ставити підпис про ознайомлення з Наказом бухгалтер ОСОБА_1 відмовилася, про що складено відповідний акт за підписом трьох осіб. Згідно із наказом від 04.07.2018 року № 81-к бухгалтера ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штатів з 04.07.2018 року.

-ПОРУШЕННЯ частини другої статті 40 КЗпП: Відповідно до штатного розпису, введеного в дію з 23 квітня 2018 року та який діяв і у травні 2018 року на Підприємстві були наявні вакантні посади економіста, маляра, штукатура, двірника. Проте бухгалтеру ОСОБА_1 не запропоновано такі посади та звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України з 04.07.2018 (наказ від 04.07.2018 № 81-к). Слід зазначити, що звільнення працівника з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 статті 40 КЗпП проводиться у разі неможливості його переведення на іншу роботу за його згодою. Документу, який би підтверджував пропозиції щодо роботи бухгалтера ОСОБА_1 на вакантних посадах головному державному інспектору в ході інспекційного відвідування не надано.

ПОРУШЕННЯ статті 42 КЗпП: Згідно із наказом від 04.05.2018 року № 62-к «Про внесення змін у структуру та штатний розпис» бухгалтера ОСОБА_1 ознайомлено з наказом про майбутнє скорочення посади бухгалтера з 04.07.2018 у звязку з перерозподілом обовязків бухгалтера. Слід зазначити, що у діючому в травні 2018 році штатному розписі Підприємства були наявні три посади бухгалтера. Про майбутнє вивільнення повідомлено лише одного бухгалтера. Підтверджувальних документів щодо аналізу переважного права на залишення на роботі посадовими особами Підприємства в ході інспекційного відвідування не надано.

ПОРУШЕННЯ частини третьої статті 49-2 КЗпП: Згідно з наказом від 04.05.2018 № 62-к «Про внесення змін у структуру та штатний розпис» бухгалтера ОСОБА_1 ознайомлено з наказом про майбутнє скорочення посади бухгалтера з 04.07.2018. Відповідно до вимог чинного законодавства одночасно з попередженням про звільнення власник або уповноважений ним орган пропонує працівнику іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві працівник на власний розсуд звертається за допомогою до центру зайнятості. У ході інспекційного відвідування встановлено, що вакантна посада за професією економіст та маляр, штукатур, двірник були на підприємстві. Проте, документів, які б підтверджували пропонування бухгалтеру ОСОБА_1 іншої роботи в ході інспекційного відвідування роботодавцем не надано.

ПОРУШЕННЯ частини другої статті 49-4 КЗпП: В ході інспекційноо відвідування встановлено, що посадовими особами КП «Житловик Білопілля» не повідомлено завчасно профспілковий комітет з часу прийняття рішення про вивільнення працівників (04.05.2018) у звязку із скороченням чисельності та штату працівників та не проведено консультацій з питань визначення кількості і категорії працівників, що підлягають звільненню, строки проведення звільнень, про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або помякшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення, а також інші спільні заходи. Для перевірки надано повідомлення директора Підприємства ОСОБА_4 від 10.05.2018 № 77 голови профспілкової організації про те, що з 04.07.2018 року буде проведено скорочення посади бухгалтера ОСОБА_1 Профспілковим комітетом надано згоду на вивільнення вищевказаного працівника шляхом внесення запису на повідомленні «погоджено: голова профспілки, казначей». Головою профспілкової організації погоджено питання щодо скорочення бухгалтера ОСОБА_1 без зазначення дати. При цьому документів, які підтверджували розгляд повідомлення в присутності ОСОБА_1 в ході інспекційного відвідування, не надано (а.с.109-112).

Згідно з ч.1 ст.2 КЗпП України цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Відповідно до ст.2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема, порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоровя, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обовязків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому обєднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не повязаними з характером роботи або умовами її виконання.

Згідно зі ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необгрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Як зазначено у положеннях ч.1 ст. 42 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема: сімейним - при наявності двох і більше утриманців;(п.1); особам, в сімї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;(п.2); працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації (п.3).

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджують не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, зі змінами, при вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги про надання роботи працівникові, який вивільняється у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, необхідно виходити з того, що працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише за відсутності такої роботи інша наявна робота.

Відповідно до розяснень, наданих в п.19 Постанови Пленуму ВСУ від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів», розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обовязок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зявилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Вказана правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-40 цс 15 від 01 квітня 2015 року.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення»,- вакансія- вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа.

Під час розгляду справи було встановлено, що відповідач провів звільнення позивача з порушеннями: п.1 ч.1 ст.40, ст.42, ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2, ч.2 ст. 49-4 КЗпП України.

В той же час наявна була вільна посада економіста, яка не була запропонована позивачу, і яка позивачем раніше виконувалась на час роботи в КП «Білопільський житловик» при іншому керівникові, який особисті та виробничі якості позивача охарактеризував виключно позитивно, що підтверджено характеристикою на ОСОБА_1

На посаду економіста, як зазначив в судовому засіданні ОСОБА_4, прийнята особа без відповідної кваліфікації та стажу роботи, лише із середньою освітою. І це сталося після попередження позивача про майбутнє звільнення.

Відповідно до вимог частини третьої статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у звязку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень, надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо заробігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або помякшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Вищезазначених вимог відповідач не дотримався, звільнив ОСОБА_1 з порушеннями п.1 ч.1 ст.40, ст.42, ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2, ч.2 ст. 49-4 КЗпП України та порушенням ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», що підтверджено актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № СМ 1209/185/АВ від 02.08.2018 року, тому є правові підстави для задоволення позовних вимог позивача та поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді бухгалтера в КП «Житловик Білопілля» та виплаті їй середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Згідно зі ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, якій розглядає спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, що розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи. Згідно з наданої суду представником відповідача довідкою про середній заробіток бухгалтера КП «Житловик Білопілля» від 02.11.2018 року № 163 на користь позивача необхідно стягнути 13 671 грн. 07 коп.

Крім того відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави в особі Державної судової Адміністрації підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1409 (одна тисяча чотириста девять) грн. 60 коп. у звязку із задоволенням судом двох позовних вимог. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати за надання правової допомоги у сумі 12800 (дванадцять тисяч вісімсот) грн., згідно з наданими позивачем квитанціями.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1) до КП «Житловик Білопілля» (41800, м.Білопілля, вул. Торгова площа, буд.6, ), третьої особи: Білопільської міської ради Сумської області (м.Білопілля, вул. Соборна,70, код КОАТТУ НОМЕР_2), - про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді бухгалтера в Комунальному підприємстві «Житловик Білопілля».

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Стягнути з Комунального підприємства «Житловик Білопілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 13 671 (тринадцять тисяч шістсот сімдесят одну) грн. 07 коп.

Стягнути з Комунального підприємства «Житловик Білопілля» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 12 800 (дванадцять тисяч вісімсот) грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Житловик Білопілля» на користь держави в особі Державної судової Адміністрації України судовий збір у сумі 1409 (одна тисяча чотириста девять) грн. 60 коп.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя

Справа № 573/1283/18

Номер провадження 2/573/451/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

02 листопада 2018 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Сітало Ю.С.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника третьої особи: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «Житловик Білопілля», третьої особи: Білопільської міської ради Сумської області,- про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до КП «Житловик Білопілля», третьої особи: Білопільської міської ради Сумської області,- про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді бухгалтера в комунальному підприємстві «Житловик Білопілля».

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Стягнути з комунального підприємства «Житловик Білопілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 13 671 (тринадцять тисяч шістсот сімдесят одну) грн. 07 коп.

Стягнути з комунального підприємства «Житловик Білопілля» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 12 800( дванадцять тисяч вісімсот) грн.

Стягнути з комунального підприємства «Житловик Білопілля» на користь держави в особі Державної судової Адміністрації України судовий збір у сумі 1409 (одна тисяча чотириста девять) грн. 60 коп.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя

Повний текст рішення буде виготовлений 09 листопада 2018 року.