ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/1132/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Сирбул О.Ф.

за участю секретаря - Петрик А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Білан Ю.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, суд -

встановив:

Головний державний виконавець Дарницького РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Білан Ю.С. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_3

В обгрунтування подання державний виконавець вказує на те, що на виконанні Дарницького РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві знаходиться виконавче провадження № 53232242 з виконання виконавчого листа № 753/6305/16, виданого 21.12.2016 року Дарницьким районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 133 644,00 грн.

Як зазначає державний виконавець, рішення суду на сьодогні боржником не виконано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження". Під час виконання рішення суду, державним виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити РСЦ МВС України в м.Києві та інформаційної довідки з Державного реєстру нерухомого майна - майно, належне боржнику на праві власності відсутнє. ОСОБА_3 не перебуває на пенсійному обліку та не працює.

Враховуючи те, що рішення суду не виконано, а боржник ухиляється вій його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення суду за рахунок належного йому майна та доходів, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_3 до виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

У судове засідання головний державний виконавець Білан Ю.С. не з'явилась, однак у поданні просила суд про його задоволення.

Представник стягувача у судове засідання з'явився, вимоги подання підтримав, не заперечував проти його задоволення.

Боржник у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлений про час, день та місце судового засідання.

Заслухавши пояснення представника стягувача, дослідивши наявні матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення подання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та у порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 26.12.2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, а саме: подання готується на бланку відповідного відділу державної виконавчої служби за підписом начальника цього відділу та обов'язково має містити: найменування суду, до якого направляється подання; реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; реквізити виконавчого провадження; прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); підтвердження факту ухиляння боржника від виконання своїх зобов'язань.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянинові який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань.

Згідно узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного суду України, особа, яка має невиконанні зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов'язкове обмеження у праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов'язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутись і бути об'єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.1975 року, "Де Жуффр де ля Прадель проти Франції" від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку будь-яка особа при зверненні до суду із заявою, скаргою чи поданням повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає пітстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду. Подання не може грунтуватись на припущеннях.

У той же час, з наданих до суду матеріалів виконавого провадження, суд не вбачає ухилення боржника від виконання рішення суду. Зокрема, надані державним виконавцем копії матеріалів виконавчого провадження не містять доказів направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику та її вручення. Тобото, відсутні докази, що боржнику достименно відомо про здійснення виконавчого провадження, оскільки надана копія конверта не може бути належним доказом відправки боржнику постанови від 17.01.2017 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 53232242, оскільки вона взагалі не містить прізвища, ім'я та по батькові одержувача та його адреси, а тому встановити що вказаний конверт направлявся саме боржнику ОСОБА_3 суд позбавлений можливості.

Крім того, посилання державного виконавця на те, що боржник ігнорує виклики державного виконавця від 01.09.2017 року, від 14.11.2017 року та від 12.02.2018 року суд також до уваги прийняти не може, оскільки не надано жодного доказу направлення викликів саме боржнику, а також отримання ним цих викликів, а тому відсутні підстави вважати, що боржник умисно ігнорує вимоги державного виконавця.

Враховуючи наведене, з урахуванням відсутності доказів умисного ухилення боржника від виконання судового рішення, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити за відсутністю для цього законних підстав.

Керуючись ст.ст. 353, 354, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Дарницького районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Білан Ю.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п'ятнадяти днів.

Суддя: