ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/11/18 Справа № 204/2868/18 Суддя у 1-й інстанції - Тітова І.В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2018 року

у цивільній справі за клопотанням ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та про видачу виконавчого документу на підставі рішення іноземного суду,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2018 року клопотання ОСОБА_2 про визнання та виконання на території України ухвали Ленінського районного суду м.Єкатеринбурга від 19 березня 2018 року у цивільній справі № 2-2177/2018 (26) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу і акту прийому передачі грошових коштів задоволено.

Визнано і дозволено примусово виконати на території України ухвалу Ленінського районного суду м.Єкатеринбурга від 19 березня 2018 року у цивільній справі №2-2177/2018 (26) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу і акту прийому передачі грошових коштів.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті за ухвалою Ленінського районного суду м.Єкатеринбурга від 19 березня 2018 року судові витрати у справі № 2-2177/2018 (26) у розмірі 12 701 (дванадцять тисяч сімсот одна) грн.

На підставі цієї ухвали видати виконавчий лист.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, просила ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вона не була повідомлена належним чином про розгляд справи в іноземному суді, а суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_1 поновлено строк на оскарження ухвали іноземного суду, яка є предметом визнання. Крім того клопотання від 26.04.2018 року про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду підписано та подано неіснуючою особою ОСОБА_3, хоча 18.01.2018 року він змінив прізвище на "Раєвський".

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву ОСОБА_2 не скористався.

Справа знаходяться на розгляді в суді апеляційної інстанції з 09.08.2018 року, неодноразово призначалась до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 28 листопада 2018 року учасники справи не з`явились.

ОСОБА_2 - з невідомої суду причини, про час розгляду справи повідомлений належним чином.

Заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 - вдруге подала клопотання про відкладення розгляду справи через її зайнятість у іншому судовому процесі в суді першої інстанції як адвоката. Однак колегія суддів відхиляє зазначене клопотання, оскільки заявник таким чином недобросовісно користується своїми процесуальними правами, віддає пріоритет представництву інтересів інших осіб, що призводить до затягування судового процесу, в якому ОСОБА_1 є стороною спору.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності та змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки, зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, зловживання правом не допускається.

Статею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом рішення Констуційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 у справі № 1-9/2011, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_4 проти Іспанії" визначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 березня 2018 року Ленінський районний суд м.Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації розглянув цивільну справу № 2-2177/2018 (26) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійним договору купівлі-продажу і акту приймання передачі грошових коштів та постановив ухвалу про припинення провадження у справі, у зв'язку з відмовою позивача від позову, якою стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі 30 346 рублів. Ухвала набрала законної сили 04.04.2018р. (а.с.2).

Згідно з ч.1 ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст.463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили.

Згідно з ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Задовольняючи клопотання про надання дозволу на примусове виконання ухвали іноземного суду, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.462-470 ЦПК України, Законом України «Про міжнародне приватне право», обґрунтовано виходив із того, що справа розглянута компетентним судом, інших рішень по даному спору немає, строк пред'явлення рішення до примусового виконання не сплинув, а виконання даного рішення не суперечить інтересам України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона не була повідомлена належним чином про розгляд справи в іноземному суді, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з описової частини ухвали Ленінського районного суду м.Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації від 19 березня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 була повідомлена в строк та належним чином, а в матеріалах справи наявне її клопотання про залишення позову без розгляду, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо судового розгляду спору.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що їй поновлено строк на оскарження ухвали іноземного суду, що є предметом визнання та надання дозволу на виконання, підлягають відхиленню, оскільки на момент звернення ОСОБА_3 з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду-ухвала Ленінського районного суду м.Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації від 19 березня 2018 року набрала законної сили, відомостей про її скасування на час розгляду справи заявник не надала.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_3 на момент підписання клопотання було змінено прізвище, не може бути підставою для відмови у задоволенні його клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Передбачені ст.468 ЦПК України підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду колегією суддів не встановлені.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а визначені статтею 376 ЦПК України підстави для скасування судового рішення відсутні, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова