Справа № 548/312/16-ц
Провадження №2-п/548/2/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2018 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Миркушіної Н.С.

за участю секретаря судового засідання - Вовк М.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Хорол заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 07.04.2016 року по цивільній справі № 548/312/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 07.04.2016 року по цивільній справі № 548/312/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , мотивуючи її тим, що заочним рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 07 квітня 2016 року у цивільній справі № 548/312/16-ц задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 в порядку відшкодування матеріальної шкоди - 8 217, 50 грн. та в порядку відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., а всього 108 217, 50 грн.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем ОСОБА_1, пропущений з поважних причин, з підстав наведених нижче.

Як зазначає представник відповідача ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_1, починаючи з 08 січня 2015 року перебуває в установах виконання покарань Полтавської області. На момент розгляду справи він відбував покарання у ОСОБА_4 виправній колонії (№64), у звязку з засудженням за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 вересня 2015 року у справі № 548/989/15-к.

Перебування в установі відбування покарань обмежило право відповідача на особисту участь у судовому розгляді, у вивчені доказів та наданні своїх доказів, які б повністю чи частково заперечували позовні вимоги, тобто забезпечити належний судовий захист своїх прав та інтересів, а також можливість викласти свої заперечення у ході розгляду цивільної справи № 548/312/16-ц.

Можливість укласти договір про надання професійної правничої допомоги з адвокатом особи, яка перебуває в місцях позбавлення волі, а також здійснювати оплату послуг адвоката, також явно є обмеженою.

Згідно ст. 63 КК України покарання у вигляді позбавлення волі полягає саме в ізоляції засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Головною рисою позбавлення волі, що відображає його сутність, є ізоляція засудженого від суспільства. Засуджений позбавлений особистої свободи, права вільного пересування, вибору місця проживання, характеру і роду занять за своїм розсудом, обмеження права обирати спосіб життя.

Лише 17 квітня 2018 року ОСОБА_1 та адвокат ОСОБА_2 уклали договір про надання правничих послуг № 38/18, яким відповідач уповноважив представника здійснювати представництво його інтересів у Хорольського районному суді Полтавської області у розгляді справи № 548/312/16-ц.

Представник відповідача здійснив ознайомлення з матеріалами справи 23 квітня 2018 року, що підтверджується відповідною відміткою, яка міститься у матеріалах справи.

Встановлено, що Хорольський районний суд Полтавської області за відсутності умов, визначених у ст. 224 ЦПК України (в редакції, що діяла на момент розгляду справи), здійснив заочний розгляд справи № 548/312/16-ц.

Так, згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомленні ним причини неявки визнанні неповажними.

Відповідно до узагальненням практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах Верховного суду України від 01.05.2007 року, суди повинні дотримуватись таких умов проведення заочного розгляду справ: неявка відповідача в судове засідання; належне повідомлення відповідача про час і місце судового засідання; відсутність поважних причин неявки відповідача; відсутність клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності; відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи. Отже, лише за наявності всіх пяти умов суд може провести заочний розгляд справи.

На підставі ст. 224 ЦПК України суд до постановлення ухвали про заочний розгляд справи обовязково повинен перевірити факт повідомлення відповідача належним чином про час і місце судового засідання. Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи повинно проводитися відповідно до вимог статей 7476 ЦПК України. При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином, і підстав для заочного розгляду справи не існує.

Відповідач ОСОБА_1 невчасно повідомлявся про проведення судових засідань, а в засідання, яке відбулось 07.04.2016 року і на якому було постановлене відповідне заочне рішення, Хорольським районним судом Полтавської області його виклик не здійснювався взагалі.

Ухвала про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками та повістка про виклик у судове засідання, призначене на 09.03.2016 року була направлена до ОСОБА_4 установи виконання покарань (№23) для вручення відповідачу 01.03.2016 року за вих. № 548/312/16-ц/988/2016.

Згідно повідомлення ОСОБА_4 установи виконання покарань (№23), яке датоване 09.03.2016 року за вих.№10/6-1400, та надійшло до Хорольського районного суду 15.03.2016 року за вх. № 1613/16, ОСОБА_1 вибув до Полтавської ВК УДПтСУ в Полтавській області (№64). Також вказано, що судові документи відносно ОСОБА_1 направлені за місцем його перебування.

У подальшому, 17.03.2016 року за вих. № 548/312/16-ц/1323/2016 Хорольський районний суд направив до ОСОБА_4 виправної колонії (№64) листа, у якому прохав відібрати від засудженого ОСОБА_1 письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, його позиції щодо визнання чи невизнання позову. Вказано на необхідність надіслання такої заяви не пізніше 30 березня 2016 року. Також, направлено повістку про виклик у судове засідання, призначене на 30.03.2016 року.

Як зазначає представник відповідача ОСОБА_2, що суд вказав лише про необхідність написання відповідачем письмової заяви про розгляд справи за його відсутності, цим самим обмежив право відповідача на безпосередню участь у розгляді справи, або участь у режимі відео конференції (в порядку ст. 158-1 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент розгляду справи).

З огляду на те, що ОСОБА_1 бажав бути присутнім під час судового розгляду вказаної вище справи, останній відмовився писати заяву про розгляд справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у його відсутність, оскільки саме таку заяву вимагав суд та запропонували написати працівники пенітенціарної установи, у якій останній відбуває покарання.

ОСОБА_4 виправної колонії (№ 64) від 22.03.2016 року, яким засвідчений факт відмови написання заяви про розгляд справи у відсутність Відповідача ОСОБА_1 направлений на адресу суду 01.04.2016 року за вих. № 5/2059. До Хорольського районного суду Полтавської області вказаний акт надійшов 07.04.2016 року за вх. № 2173.

07 квітня 2016 року Хорольським районним судом Полтавської області було постановлене заочне рішення у справі № 548/312/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Матеріали справи взагалі не містять копій повістки про виклик відповідача у судове засідання та розписки про її отримання, що було призначене на 07.04.2016 року.

Частиною 4 статті 169 ЦПК України (в редакція, яка діяла на момент розгляду справи) визначено, що суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином.

Прийняття заочного рішення суду можливе лише за повторною неявки відповідача у судове засідання.

Виклик судом ОСОБА_1 здійснювався лише одного разу у судове засідання, призначене на 30.03.2016 року.

Заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 07.04.2016 року у справі № 548/312/16-ц було направлено до Полтавської ВК (№ 64) 26.05.2016 року та надійшло до відповідної установи 30.05.2016 року. Вручене Відповідачу ОСОБА_1 02.06.2016 року.

Як зазначає представник відповідача ОСОБА_2, зазначене свідчить про відсутність належних доказів повторної неявки відповідача у судове засідання та вважає, що в даному випадку, суд керуючись ст. 169 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи), зобовязаний був повторно відкласти розгляд справи.

Враховуючи викладене,представник відповідача ОСОБА_2 просить визнати причину неявки відповідача у судове засідання, призначене 07.04.2016 року поважною, оскільки останній завчасно, як того вимагала ч. 4 ст. 74 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи), не був належним чином повідомлений про його проведення.

Таким чином, відповідач по справі був позбавлений свого законного права на захист своїх цивільних прав та інтересів в суді під час вирішення даної цивільної справи та не мав можливості подати заперечення до позовних вимог стосовно стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав.

Як зазначає представник відповідача ОСОБА_2, що з наведеного можна зробити висновок, що судом не було забезпечено принцип змагальності сторін, чим було надано перевагу позивачу.

Враховуючи викладені обставини, представник відповідача ОСОБА_2, просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, у звязку з його пропуском з поважних причин, зокрема: перебування відповідача в умовах позбавлення волі, позбавляло останнього можливості на отримання належної правової допомоги, висловлення своєї позиції та заперечень з приводу предявленого до нього позову, подання та дослідження доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а також сплати судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення.

Як зазначає представник відповідача ОСОБА_2 суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 грн., зокрема без підтвердження належними доказами її розміру, а рішення суду постановлене на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими і його висновки невідповідають обставинам справи.

Так, незважаючи на те, що відповідач засуджений вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17.09.2015 року (справа № 548/989/15-к) за злочин, передбачений ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України закінчений замах на вбивство, потерпілому ОСОБА_3 згідно висновку судово-медичної експертизи та додаткових судово-медичних експертиз було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 5-го ребра зліва, травматичного гемо пневмотораксу зліва, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран голови, лівого передпліччя та лівої кисті, які в сукупності кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеня тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоров'я (п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Представник відповідача ОСОБА_2 вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди за заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, який визначим Хорольський районний суд Полтавської області у розмірі 100000 грн., явно не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в цій частині, знайшли своє підтвердження та ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Вказаний висновок не відповідає обставинам справи, яким суд не надав належну правову оцінку.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.,

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 постанови від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі по тексту - Постанова) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Крім того, у пунктах 4-5 вказаної Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

При недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ЦПК .

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розмір моральної шкоди підтверджується позивачем лише вказівкою у позовній заяві на перебування на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Хорольської ЦРЛ та перенесеними фізичним болем та незручностями.

Обґрунтовуючи й оцінюючи розмір відшкодування моральної шкоди та вирішуючи питання про те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги заявника, та якими доказами вони підтверджуються, суд першої інстанції при постановленні заочного рішення від 07.04.2016 року необґрунтовано вказує, що необхідною та достатньою компенсацією моральних страждань є сума 100 000 грн. при цьому не взято до уваги характер та обсяг страждань потерпілого ОСОБА_3, їх тривалість та тяжкість. Представник відповідача ОСОБА_2 наголошує, що потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Крім того, судом не враховано тієї обставини, що злочин відносно ОСОБА_3 було вчинено під час спільного святкування та вживання алкогольних напоїв, а також ту обставину, що злочин був вчинений двома особами: відповідачем та його братом ОСОБА_5, ступінь вини кожного з нас не визначався.

Хоча у відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суди повинні мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємоповязаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром) покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню.

Пунктом 9 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Таким чином, висновки суду щодо обставин заподіяння та розміру відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які його підтверджують. Зазначене має істотне значення для правильного визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Як вказує представник відповідача ОСОБА_2 неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи призвело до неправильного вирішення цієї справи, а саме стягнення необґрунтованого, завищеного розміру відшкодування позивачу моральної шкоди. Хоча останнім не надано належних доказів в обгрунтування її розміру.

На обґрунтування необхідності скасування заочного рішення Хорольського районного суду від 07.04.2016 року з посиланням на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, представник відповідача зазначає, що відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на те, що відповідач фактично не мав можливості бути присутнім під час розгляду справи, його виклик у судові засідання здійснювався неналежним чином, а тому останній не міг надати суду вищенаведені аргументи та захистити свої права. Тому представник відповідача вважає, що є підстави поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 07.04.2016 року та для його скасування.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подала заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без її участі, підтримує заяву в повному обсязі з викладених в ній підстав.

Позивач ОСОБА_3 подав заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без його участі, зазначивши, що проти скасування заочного рішення не заперечує.

Ознайомившись з матеріалами зазначеної вище цивільної справи, заявою про перегляд заочного рішення та доданими до неї матеріалами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Статтею 284 ЦПК України визначений порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення. Так, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч.3 ст.187 ЦПК Україниу результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення чи скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України (в редакції, яка діє на даний час), заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи .

Заочне рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 07.04.2016 року у справі № 548/312/16-ц було направлено до Полтавської ВК (№ 64) 26.05.2016 року та надійшло до відповідної установи 30.05.2016 року. Вручене Відповідачу ОСОБА_1 02.06.2016 року, а тому зазначене свідчить про відсутність належних доказів повторної неявки відповідача у судове засідання та вважає, що в даному випадку, суд керуючись ст. 169 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи), зобовязаний був повторно відкласти розгляд справи.

Враховуючи викладене,представник відповідача ОСОБА_2 прохала визнати причину неявки відповідача у судове засідання, призначене 07.04.2016 року поважною, оскільки останній завчасно, як того вимагала ч. 4 ст. 74 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи), не був належним чином повідомлений про його проведення.

Таким чином, відповідач по справі був позбавлений свого законного права на захист своїх цивільних прав та інтересів в суді під час вирішення даної цивільної справи та не мав можливості подати заперечення до позовних вимог стосовно стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що є всі підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку, оскільки відповідач з поважних причин не з`явився у судове засідання, а надані ним заперечення та докази мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 19 ЦПК України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Таким чином, справа має бути розглянута в порядку загального позовного провадження, з обовязковим проведенням підготовчого провадження відповідно до ст. 189, 196 ЦПК України та з викликом сторін.

Керуючись ст. ст. 287,288 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 07.04.2016 року по цивільній справі № 548/312/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,- задовольнити .

Визнати причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Хорольського районного суду Полтавської області у справі № 548/312/16-ц від 07.04.2016 року поважними та поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Скасувати заочне рішення від 07.04.2016 року по справі № 548/312/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, та призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін на 18 червня 2018 року на 10:40 год. в приміщенні Хорольського районного суду Полтавської області: м. Хорол, вул. Незалежності, 82 Полтавської області.

Не пізніше п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про перегляд заочного рішення, до початку розгляду справи по суті, відповідач має право надіслати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду),висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.

Позивач не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати відповідь на відзив, виклавши письмово свої міркування, аргументи, надати відповідні докази, та направити відповідачу та суду з підтвердженням такого направлення учаснику справи.

Відповідач не пізніше п'яти днів з дня отримання відповіді позивача на відзив, до початку розгляду справи по суті, має право підготувати заперечення на відповідь на відзив, та направити позивачу й суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.

Роз'яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інформацію щодо справи можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://vs.zp.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя : Н.С. Миркушіна