Справа № 185/6046/18
Провадження № 2/185/3346/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 року позивач звернулася до суду до ОСОБА_2, ОСОБА_4, яка в подальшому змінила прізвище на Василенко, про стягнення боргу, в якому просила стягнути з відповідачів борг за договором позики в розмірі 187 864,80 грн., з яких 25 600,00 грн. - заборгованість за позикою, 162 264,80 грн. - заборгованість за відсотками.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 17 серпня 2015 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого останній взяв у неї в борг гроші в розмірі 25 600,00 грн., які зобовязався повернути частками починаючи з 17 вересня 2015 року до 17 серпня 2018 року, по 712,00 грн. щомісячно, протягом 35 місяців та 680,00 грн. в останній день строку сплати. У разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі, позичальник сплачує проценти у розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості. Крім того, 17 серпня 2015 року між позивачем та ОСОБА_4, яка в подальшому змінила прізвище на Василенко, був укладений договір поруки, згідно якого поручитель поручився перед позивачем за виконання позичальником зобовязань. Станом на 10 лютого 2017 року заборгованість за тілом кредиту складає 25 600,00 грн., заборгованість за відсотками 162 264,80 грн. Відповідачі ухиляються від повернення боргу, тому ОСОБА_5 вимушена звернутися до суду для захисту своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає частково в межах Договору поруки, яким передбачено відповідальність її як поручителя в розмірі 800,00 грн.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

17 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей, відповідно до якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 25 600,00 грн., а останній в свою чергу зобовязувався повернути зазначену суму у строк до 17 серпня 2018 року.

Пунктом 4.2 договору передбачений графік погашення боргу, а саме: заборгованість сплачується позичальником шляхом здійснення на розрахунковий рахунок позивача 36 щомісячних платежів, які повинні сплачуватися у термін до 17 числа кожного місяця, починаючи з 17 вересня 2015 року з першого по тридцять пятий платіж по 712,00 грн., останній 36 платіж - 680,00 грн. 17 серпня 2018 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладання зазначеного договору відповідачем була надана розписка про отримання ним від позивача грошових коштів в сумі 25 600,00 грн.

Виконання позичальником зобовязань за договором позики забезпечується договором поруки від 17 серпня 2015 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка в подальшому змінила прізвище на Василенко, згідно якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за договором позики від 17 серпня 2015 року в розмірі 800,00 грн.

Таким чином, форма договору позики не порушена.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач за договором позики грошей жодного платежу не зробив.

Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4.4 договору позики грошей, в разі неповернення грошей в строки, які вказані в договорі (п.4.2) позичальник сплачує проценти за користування позикою у розмірі 5% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем.

Проценти за користування позикою за кожен день несплаченого по договору платежу згідно графіка за період з 18.09.2015 року по 10.02.2017 рік складають 162 264,80 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Оскільки договором поруки від 17 серпня 2015 року передбачена відповідальність поручителя в розмірі 800,00 грн., тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача суму боргу за договором позики грошей від 17 серпня 2015 року в розмірі 800,00 грн. З відповідача ОСОБА_2 до стягнення підлягає сума у загальному розмірі 187 864,80 грн., яка складається з суми заборгованості у розмірі 25 600,00 грн. та 5% річних від простроченої суми у розмірі 162 264,80 грн.

На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір по 939,33 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_6 Альгертасівни до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_2) суму боргу за договором позики грошей від 17 серпня 2015 року в розмірі 25 600 (двадцять пять тисяч шістсот) грн. 00 коп., проценти за користування позикою за період з 18.09.2015 року по 10.02.2017 рік в розмірі 162 264(сто шістдесят дві тисячі двісті шістдесят чотири) грн. 80 коп., всього 187 864 ( сто вісімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_2) суму боргу за договором позики грошей від 17 серпня 2015 року в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_3), на користь ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_2) понесені судові витрати по справі, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі по 939 (девятсот тридцять девять) грн. 33 коп., з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Бондаренко