Провадження №2/521/1318/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 листопада 2018 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Поліщук І.О.,
при секретарі Бєрової А.В.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим будинком,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом доОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим будинком, в якому просить судвстановити порядок користування житловим будинком, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Північна, 146 наступним чином: у користування її, ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 18,3 кв.м. з зобовязанням закласти дверний отвір між приміщеннями 1-1 та 1-3 та провести влаштування дверного отвору між приміщенням 1-3 та 1-5; гараж за літером «З» площею 27.7 кв.м.; у користування ОСОБА_2 виділити житлові кімнати площею 9,5 кв.м. та 9.7 кв.м., сарай літер «Ж» площею 17,1 кв.м., навіс літер «И» площею 7 кв.м., душ літер «Е» площею 1,2 кв.м., вбиральню літер «Д» пл. 2.3 кв.м.; в загальному користуванні залишити: кухню площею 10,4 кв.м., веранду площею 10,8 кв.м., санвузол площею 6,2 кв.м.; огорожу №3,6,7, мостіння І, ІІ, IV, колодязь V. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вона, ОСОБА_1 на підставі договору дарування частки житлового будинку від 12.03.2015 року, посвідченого ОСОБА_3 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області є власником 1/2 частини житлового будинку під №146 по вул. Північна в місті Одесі, що складається в цілому з одного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 64,9 кв.м, в тому числі житловою площею 37,5 кв.м., та надвірних споруд під літерами: «Ж» - сарай, «З» - гараж, «Д» - вбиральня, «Е» - душ, «И» - навіс, № 3,6,7 - огорожа, І, II, IV - мостіння, V - колодязь, розташованих на земельній ділянці 536 кв.м, яка знаходиться в фактичному користуванні. Інша 1/2 частка вказаного будинку належить відповідачці. Оскільки відповідач відмовляється добровільно визначитеся з порядком користування будинком та надвірними спорудами, тому позивач змушена звернутися до суду з вимогою про встановлення порядку користування будинком та надвірними спорудами.
Представник позивачки в судове засідання, надав до канцелярії суду заяву де зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, з врахуванням Висновку №17-841/4288.
Відповідачка та її представник в судові засідання не зявлялись, про час та місце судових засідань повідомлялись. В матеріалах справи містяться заяви відповідачки та її представника про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи.
У зв'язку з неявкою відповідачки, її представника та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим будинком підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК).
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування частки житлового будинку від 12.03.2015 року посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 597, дарувальник, ОСОБА_4 передав безоплатно у власність, а обдаровуваний, ОСОБА_1, прийняла у власність 1/2 частку житлового будинку під № 146 по вулиці Північній в місті Одесі, що складається в цілому з одного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 64,9 кв.м, в тому числі житловою площею 37,5 кв.м., та надвірних споруд під літерами: «Ж» - сарай, «З» - гараж, «Д» - вбиральня, «Е» - душ, «И» - навіс, № 3,6,7 - огорожа, І, II, IV - мостіння, V - колодязь, розташованих на земельній ділянці 536 кв.м, яка знаходиться в фактичному користуванні.
З технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок № 146 по вул. Північна в м. Одеса вбачається, що об'єкт складається з наступних узаконених будівель та споруд: Літ. «А-ж» - житловий будинок з прибудовами літ. «а», а1 в складі приміщень: житлова пл. 9,5 кв.м; житлова пл. 9,7 кв.м; житлова пл. 18,3 кв.м; кухня пл. 10,4 кв.м; веранда пл. 10,8 кв.м; санвузол пл. 6,2 кв.м. Всього 64,9 кв.м в тому числі житловою площею : 37,5 кв.м. Надвірні будівлі та споруди Літ. «Д» - вбиральня; Літ. «Е» - душ; Літ. «Ж» - сарай; Літ. «З» - гараж; №№ 3,7,6 - огородження; І, II, IV - мостіння, V - колодязь.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
За нормами міжнародного права, зокрема ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як у громадських інтересах і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».
Приписами ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
У Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного ОСОБА_1 України у справі № 6-12цс13 від 03 квітня 2013 року зазначено, що ст.358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.
Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування приміщенням (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.
Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на будинок. Разом із тим виділені в користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Така правова позиція виражена у Постанові Верховного Суду України від 03.04.2013р. у цивільній справі №6-12цс13.
Так, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Суд проаналізувавши висновок № 17-841/4288 судової будівельно-технічної експертизи від 31.10.2017 року, з врахуванням позиції сторони позивача та ігнорування судових засідань з боку сторони відповідачки, яка не подала до суду ні заперечень проти позову, ні відгуку, ні будь - яких інших документів спростовуючих позовні вимоги ОСОБА_1, суд приходить до висновку що ОСОБА_1 необхідно виділити у користування частину житлових приміщень зазначених у висновку експертизи по варіанту 1, а саме у житловому будинку літ. «А», 1-3 житлова площею 18,3 кв.м.; 1-4 кухня (1/2 частина) площею 10,4 кв.м., 1-5 веранда ( ? частина) площею 10,8 кв.м., 1-6 санвузол ( ? частина) площею 6,2 кв.м., з надвірних будівель літ. «З» гараж, з зобовязання виконати роботи по переобладнанню погодивши їх з компетентними органами. Перелік робіт необхідний для переобладнання суміжній житловій кімнати в ізольовану включає в себе демонтаж дверного блоку з наступною закладкою отвору пом. 1-1 в пом.1-3 і влаштування нового отвору з пом.1-3 в пом.1-5 з використанням двері від розборки. Детально перелік робіт наведений у кошторисі. Суд вважає що такий порядок користування не приведе до порушення прав відповідачки ОСОБА_2, оскільки їй виділяється в користування дві житлові кімнати загальною площею -19,2 квадратних метрів, що є більше ніж виділяється у користування ОСОБА_1.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, 356, 358, 364 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим будинком задовольнити.
Встановити порядок користування житловим будинком № 146 по вулиці Північна в місті Одесі:
Виділити ОСОБА_1 в користування у житловому будинку літ. «А»: 1-3 житлову кімнату площею 18,3 кв.м. зобовязавши виконати перелік робіт, необхідний для переобладнання суміжній житлової кімнати в ізольовану, який включає в себе демонтаж дверного блоку з наступною закладкою отвору з пом. 1-1 в пом. 1-3 і влаштування нового отвору з пом. 1-3 в пом. 1-5 з використанням двері від розборки. З надвірних будівель: літ. «З» гараж.
Виділити ОСОБА_2 в користування у житловому будинку літ. «А»: 1-1 житлову кімнату площею 9,5 кв.м, 1-2 житлову кімнату площею 9,7 кв.м., загальною житловою площею 19,2 кв.м. З надвірних будівель: літ. «Д» убиральня, літ. «Ж» сарай, літ. «Е» душ.
В загальному користуванні залишити: 1-4 кухня площею 10,4 кв.м., 1-5 веранда площею 10,8 кв.м., 1-6 санвузол площею 6,2 кв.м.; огорожа №3,6,7, мостіння І, ІІ, IV, колодязь V.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку в тридцятиденний термін.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: