ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Харків

Справа № 638/1414/17

Провадження № 22-ц/818/1609/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря Кучер Ю.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1;

Відповідачі: Прокуратура Харківської області,

Державна казначейська служба України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Цвірюком Д.В.,-

в с т а н о в и в :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди у розмірі 522 000, 00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ухваленням численних незаконних рішень та неправомірної тривалої бездіяльності посадові особи прокуратури Харківської області спричинили йому глибокі моральні страждання, оскільки позивач, будучи інвалідом 2 групи повинен був на протязі більше ніж 3,5 років відвідувати суди. На його думку, з вини відповідача зменшено авторитет правоохоронних органів, він позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства права, порушено його психологічне благополуччя, тривалий час повинен витрачати свій особистий час та звертатись до суду за захистом своїх прав, гарантованих Конституцією України, що призвело до позбавлення можливості реалізації своїх звичок та бажань, неможливості продовжувати активне особисте та суспільне життя та потребує додаткових зусиль для організації свого життя. Також зазначає, що він втратив віру у законність та справедливість власті, в свою соціальну безпеку, що спровокувало відчуття правової беззахисності, вседозволеності та ігнорування відповідачем всіх норм права та моралі. Своєю тривалою бездіяльністю йому спричинено глибокі моральні страждання, компенсацію яких він оцінює у розмірі 522 000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, Будь-яких переконливих і безспірних доказів на підтвердження обставин, з якими як з юридичним фактом пов'язувались матеріально-правові вимоги, позивачем не надано, не містять їх і матеріали справи, а обставини, на які позивач посилається, не є достатніми для висновку про наявність цивільно-правових підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі та стягнути 576 000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та правовим позиціям судів вищих інстанцій.

Посилається на обставини, які були викладені ним у позовній заяві.

Зауважує, що суд безпідставно не застосував статті 1167, 1174, 1176, 23 ЦК України.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що слідчі органи прокуратури за нормами Конституції не є органами державної влади та до суб'єктів, вказаних у статті 1174 ЦК України не відносяться.

Прокуратурою Харківської області на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до апеляційної інстанції надано відзив, в якому вона просить про її відхилення та залишення рішення районного суду без змін.

Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановленні під час розгляду справи.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.08.2013 року позивач в порядку ст.214 КПК України звернувся до відповідача із заявою про вчинення кримінального правопорушення, однак відповідні відомості до ЄРДР не були внесені.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 03.09.2013 року зобов'язано відповідача внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою позивача від 06.08.2013 року.

10.09.2013 року на виконання ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 03.09.2013 року відповідачем внесено відомості до ЄРДР за №0000136 за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України.

09.10.2013 року слідчим прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду від 02.12.2013 року постанову про закриття кримінального провадження скасовано.

07.02.2014 року слідчим прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06.08.2015 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження.

11.08.2015 року слідчим прокуратури винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим.

17.08.2015 року слідчим прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.09.2015 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження.

03.09.2015 року слідчим прокуратури винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим.

30.10.2015 року слідчим прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 31.12.2015 року постанову про закриття кримінального провадження скасовано.

29.04.2016 року слідчим прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26.07.2016 року постанову про закриття кримінального провадження скасовано.

05.09.2016 року слідчим прокуратури винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим.

05.09.2016 року слідчим прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.09.2016 року постанову про закриття кримінального провадження скасовано.

03.10.2016 року слідчим прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.11.2016 року постанову про закриття кримінального провадження скасовано.

21.11.2016 року слідчим прокуратури винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 28.12.2016 року постанову про відмову у визнанні потерпілим скасовано.

06.01.2017 року слідчим прокуратури винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 07.03.2017 року скасовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.

29.06.2017 року слідчим прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 25.07.2017 року зобов'язано слідчого прокуратури Харківської області розглянути клопотання, подані до прокуратури Харківської області ОСОБА_1 09.03.2017 року та 19.06.2017 року та повідомити скаржника про результати їх розгляду.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14.11.2017 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження.

28.11.2017 року слідчим прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12.03.2018 року скасовано постанову про закриття кримінального провадження.

28.03.2018 року слідчим прокуратури винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21.05.2018 року відведено слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління прокуратури Харківської області Горгуля Д.В. від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.05.2018 року скасовано постанову про відмову у визнанні потерпілим.

На спростування доводів апеляційної скарги слід зазначити про таке.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку обґрунтовано виходив з того, що позивач не довів причинно-наслідкового зв'язку між діями заподіювача та шкодою, на яку він посилається. Сам факт закриття кримінального провадження в справі за відсутністю в діях осіб складу кримінального правопорушення, подальше його скасування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади.

Таким чином, встановивши, що позивач належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, суду не надав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з його недоведеністю.

Матеріали справи не містять доказів про те, що посадовими особами органу прокуратури вчинено будь-які протиправні дії стосовно ОСОБА_1 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000136.

Матеріали справи не містять як висновків компетентних органів прокуратури вищого рівня відповідно до вимог ст. 308 КПК України так і судових рішень щодо недотримання слідчим, прокурором розумних строків, і якими б встановлено факт невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000136та притягнення цих осіб до відповідальності, передбаченої чинним законодавством.

Колегією суддів не встановлено наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні; з'ясовано, позивач не надав доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань, яких він міг зазнати у зв'язку з процесуальними рішеннями слідчого, тому правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 жовтня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 11 грудня 2018 року