Постанова

Іменем України

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 332/1310/16-ц

провадження № 61-10681св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідач - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз»,

представники відповідача: Туркін Олексій Сергійович, Жейнова Анжела Іванівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя у складі судді Марченко Н. В. від 22 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області у складі колегії суддів: Трофимової Д. А., Крилової О. В., Бєлки В. Ю., від 17 жовтня 2017 року

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (далі - ПАТ «Запоріжгаз») про захист прав споживачів.

Позовна заява мотивована тим, що 21 лютого 2012 року між нею та ПАТ «Запоріжгаз» укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання до належного їй приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, за умовами якого облік спожитого природного газу здійснюється побутовим лічильником газу G4 «Самгаз» 2006, № 2654850. Вказаний побутовий лічильник газу належним чином було змонтовано за адресою споживача уповноваженими працівниками ПАТ «Запоріжгаз» та прийнято до експлуатації, про що складено відповідний акт про прийняття до експлуатації робіт по встановлення побутового лічильника газу від 27 листопада 2006 року, який підписано і нею.

19 вересня 2015 року працівником ПАТ «Запоріжгаз» без надання заміни іншого лічильника демонтовано для проведення експертизи лічильник газу G4 «Самгаз» 2006, № 2654850, з показаннями спожитого газу 41 149,3 куб. м, про що складено відповідний акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи, який також нею підписано. Інші акти вона не підписувала.

Зазначала, що порушені її права як споживача послуг, оскільки вона безпідставно позбавлена можливості отримувати послугу з газопостачання відповідно до договору про надання населенню послуг з газопостачання від 21 лютого 2012 року без належно облікованої заборгованості.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1, уточнивши позовні вимоги, просила суд зобов'язати ПАТ «Запоріжгаз» відновити становище з обліку споживання природного газу відповідно до договору про надання населенню послуг з газопостачання від 21 лютого 2012 року у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, для чого провести належним чином монтаж демонтованого 19 вересня 2015 року лічильника газу G4 «Самгаз» 2006, № 2654850 у вказаному домоволодінні та здійснити перерахунок безпідставно нарахованих боргових зобов'язань споживача.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов'язано ПАТ «Запоріжгаз» відновити становище з обліку споживання природного газу відповідно до договору про надання населенню послуг з газопостачання від 21 лютого 2012 року № 97434 споживачеві ОСОБА_1 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, для чого провести належним чином монтаж демонтованого 19 вересня 2015 року лічильника газу G4 «Самгаз» 2006, № 2654850 у вказаному домоволодінні та здійснити перерахунок безпідставно нарахованих боргових зобов'язань споживача.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Запоріжгаз» не доведено порушення позивачем Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, чинних на час виникнення спірних правовідносин, умов укладеного між сторонами договору від 21 лютого 2012 року та пошкодження ОСОБА_1 лічильника газу.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Запоріжгаз» залишено без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком місцевого суду, зазначивши, що відповідачем не доведено дотримання строків міжповірочного інтервалу лічильника газу, тому наявне порушення прав ОСОБА_1, як споживача, зокрема, щодо якісного періодичного технічного обслуговування газових приладів і пристроїв у встановлені законодавством строки, права на одержання житлово-комунальної послуги відповідної якості згідно з законодавством та умовами договору (пункт 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

У січні 2018 рокуПАТ «Запоріжгаз» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просило скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не прийнято до уваги той факт, що на виконання вимог статті 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», який був чинним до 01 жовтня 2015 року, з 01 липня 2015 року виконано відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу. У зв'язку з цим з 01 липня 2015 року ПАТ «Запоріжгаз» виконує лише функції з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу відповідно до отриманої ліцензії та є оператором газорозподільної системи, а товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» отримало ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Запоріжжя та Запорізької області (крім м. Мелітополя, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та с. Темирівка Гуляйпільського району) усім категоріям споживачів, крім підприємств теплоенергетики.

Проте товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» не є стороною у справі, а саме за ним рахується заборгованість за поставлений природний газ позивачеві у спірний період, тому зобов'язання ПАТ «Запоріжгаз» здійснити перерахунок заявлено до неналежного відповідача.

У березні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила, що судові рішення є законними і обґрунтованими, суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

19 квітня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 21 лютого 2012 року між ПАТ «Запоріжгаз» та ОСОБА_1 укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання, за умовами пункту 5.2 якого споживач зобов'язується під час користування газом дотримуватися вимог Правил безпеки систем газопостачання, Правил надання населенню послуг з газопостачання, інструкцій заводів-виготовлювачів з експлуатації газового обладнання та пристроїв, а також умов цього договору; забезпечувати збереження і цілість лічильників газу і пломб на них та на газових приладах та пристроях, відключених від систем газопостачання.

Відповідно до акта прийняття до експлуатації робіт по встановленню побутового лічильника газу від 27 листопада 2006 року за замовленням абонента ОСОБА_1 27 листопада 2006 року встановлено лічильник газу з опломбуванням пломбою № 1659891.

19 вересня 2015 року працівником ПАТ «Запоріжгаз» з домоволодіння ОСОБА_1 без надання заміни іншого лічильника демонтовано для проведення експертизи лічильник газу G4 «Самгаз» 2006, № 2654850, із показаннями спожитого газу 41 149,3 куб. м, про що складено відповідний акт про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» з 01 липня 2015 року передбачено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.

З 01 листопада 2016 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року, яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.

Відповідно до пунктів 17, 33, 34 частини першої статті 1 Закон України «Про ринок природного газу» наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

оператор газорозподільної системи - суб'єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників);

ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG;

розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

За положенням частини першої статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 2 глави 1 розділу IКодексу газорозподільних систем цей Кодекс визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб'єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Судом установлено, що з 01 липня 2015 року ПАТ «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Таким чином, ПАТ «Запоріжгаз» є оператором газорозподільної системи та здійснює діяльність з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу в межах ліцензійної території.

Пунктом 8 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем встановлено, якщо за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки засобу вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, пов'язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ, та витрати, пов'язані з експертизою або позачерговою чи експертною повіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). При цьому якщо сам ЗВТ за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки буде визнаний таким, що непридатний до подальшої експлуатації та потребує ремонту, витрати, пов'язані з ремонтом ЗВТ або встановленням нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ).

Згідно з статтею 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки (ЗВТ)- засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об'єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Отже, ЗВТ - це технічний засіб, який застосовується під час вимірювань фізичних величин і має нормовані метрологічні характеристики.

У частині першій статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Судом установлено, що 30 вересня 2015 року проведено експертизу лічильника газу позивача, за результатами якої складено акт експертизи лічильника газу № 550, де встановлено, що пломба заводу-виробника не відповідає встановленим стандартам та регіону випуску лічильника, похибка вимірювання перевищує допустиму величину, лічильник газу визнано непридатним, про що свідчить довідка державного підприємства «Запоріжстандартметрологія» від 30 вересня 2015 року.

Відповідно до пункту 16-1 Правил надання населенню послуг з газопостачання, чинних на час виникнення спірних правовідносин, у разі коли замість тимчасово вилученого лічильника неможливо встановити інший, розрахунки із споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менш як шість місяців.

Згідно з пунктом 5 глави 8 розділу Х Кодексу газорозподільних систем у разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців.

Так, розрахунок обсягів природного газу за період відсутності лічильника природного газу з 19 вересня 2015 року до 12 квітня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1, здійснювався залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року.

Крім того, з 01 липня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» отримало ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Запоріжжя та Запорізької області (крім м. Мелітополья, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та с. Темирівка Гуляйпільського району) усім категоріям споживачів, крім підприємств теплоенергетики.

При цьому заборгованість з оплати за поставлений природний газ за період з 19 вересня 2015 року до 12 квітня 2017 року рахується за постачальником, тобто товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ».

Проте до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» позивач вимог не пред'являла, а згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, суди зобов'язали ПАТ «Запоріжгаз» здійснити дії, що виходять за межі його повноважень і функцій, визначених нормативно-правовими актами.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палатиКасаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 17 жовтня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про захист прав споживачів відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк