Справа № 703/419/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді О палинської О.П.

при секретарі судового засідання Бойко Л.М.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем перебував з 05 лютого 2011 року по 25 квітня 2016 року. Від шлюбу мають малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з ним та знаходиться на його утриманні. Оскільки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, звернувся до суду з позовом про стягнення з неї аліментів на їх утримання в твердій грошовій сумі у відповідності до ст. 184 СК України.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги і просив стягувати аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала вважаючи їх необґрунтованими і пояснила, що вона виконує свої обовязки по утриманню дітей, яких забрав позивач та надає таку допомогу щомісячно. Також зазначила, що має нерегулярний дохід, працює неофіційно і вважає, що аліменти в зазначеному позивачем розмірі не повинна сплачувати, оскільки позивач забрав дітей силоміць.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, відповідача, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

19 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25 квітня 2016 року шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області від 05 лютого 2011 року актовий запис № 25 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 2).

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-СР № 196001 виданого 02 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Згідно свідоцтва про народження серії І-СР № 131093 виданого 08 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Як вбачається із довідки СКП «Наш дім» №35 від 22 січня 2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані та проживають разом з батьком ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (а.с. 5).

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Як передбачено ч. 1,2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторонами коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частині від доходу як раз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дітей та платника аліментів.

Суду не надано належних та допустимих доказів відповідачем на предмет обґрунтування заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог та наявності підстав, які унеможливлюють сплати нею аліментів.

Враховуючи, що відповідач не має постійного місця роботи, в службі занятості не зареєстрована, отримує неофіційний дохід, про який позивачу невідомо, суд вважає доцільним призначити аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 грн.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що на її утриманні знаходиться мати, яка є непрацездатною та хворіє, оскільки доказів на підтвердження зазначеного нею суду не надано.

Отже, суд приходить до беззаперечного висновку про недоведеність відповідачем неможливості сплати аліментів на неповнолітніх дітей.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Судом встановлено, що позов було подано позивачем до суду 19 лютого 2018 року, відтак з відповідача підлягають стягненню аліменти на дитину від дня предявлення позову, тобто з 19 лютого 2018 року.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704 гривень 80 копійок.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15 травня 2006 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», № 2402-III від 26 квітня 2001 року, ст.ст. 180, 182-184, 191 СК України, ЗУ «Про судовий збір» від 6 липня 2011 року №3674 VI, ст.ст. 4, 12-13, 76, 81, 141, 265, 273, 354,430 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 19 лютого 2018 року і до повноліття дітей.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 житель ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Головуючий О.П.Опалинська