Постанова

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа № 757/9759/14-ц

провадження № 61-11690св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М.

(суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інтервіамонт»,

відповідач - ОСОБА_1,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтервіамонт» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2017 року у складі судді Остапчук Т. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2017 року у складі колегії суддів: Шебуєвої В, А., Оніщука М. І.,

Українець Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інтервіамонт» (далі - ТОВ «Інтервіамонт») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» (далі - ТОВ «Аверс-Сіті»), про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу цінних паперів.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не виконала грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу цінних паперів, укладеним 18 березня 2011 року між нею та ТОВ «Інтервіамонт», тому наявні підстави для задоволення позову та стягнення на користь позивача 40 358,57 грн заборгованості, а саме: 32 000 грн - основного боргу, 4 987,17 грн - пені, 2 827,40 грн - 3 % річних, 544 грн - інфляційних витрат.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2017 року позовну заяву ТОВ «Інтервіамонт» залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що в судові засідання, призначені на 13 грудня 2016 року та 03 лютого 2017 року, представник позивача не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2017 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що про розгляд справи 13 грудня 2016 року представник ТОВ «Інтервіамонт» був повідомлений під розписку, а в призначене на 03 лютого 2017 року судове засідання позивача було викликано судовою повіткою, проте поштове відправлення з вкладенням повернулося до суду першої інстанції в зв'язку з тим, що адресат за вказаною адресою не значиться, тому він вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Інтервіамонт», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просило скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повідомив позивача належним чином про судові засідання, призначені на 13 грудня 2016 року та 03 лютого 2017 року. Розписка, на яку посилається суд першої інстанції, складена з порушенням норм процесуального права, зокрема, у ній не зазначено: найменування юридичної особи, якій вручається повістка, найменування та адреса суду, назва справи, за якою робиться виклик, в якості кого викликається особа, чи викликається особа в судове засідання чи у попереднє судове засідання, роз'яснення про наслідки неявки.

У розписці немає відомостей про прізвище, ім'я, по батькові представника позивача та дату отримання документа. Також позивач не отримав повістки про виклик в судове засідання на 03 лютого 2017 року, оскільки така на його адресу, що була зазначена в позовній заяві, не надходила. Разом з тим позивач брав участь в інших судових засіданнях та належним чином виконував свої процесуальні обов'язки.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

02 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 31 березня 2014 року Печерським районним судом

м. Києва відкрито провадження у справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Аналіз вказаної процесуальної норми дає підстави стверджувати, що законодавець визначив умовою реалізації судом свого права залишити позовну заяву без розгляду - належне повідомлення позивача про судові засідання.

Згідно з частиною першою 158 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин п'ятої та восьмої статті 74 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв'язку з їх діяльністю.

За правилом частин першої та другої статті 76 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі у судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання (частина четверта статті 74 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Докази отримання позивачем судової повістки-повідомлення про виклик в судове засідання, призначене на 03 лютого 2017 року, в матеріалах справи відсутні. Вказане підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до місцевого суду з відміткою служби поштового зв'язку «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення - не значиться» (т. 2 а. с. 85Б).

Пунктом 94 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила № 270) прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об'єкта поштового зв'язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

Відповідно до пункту 116 Правил № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Згідно з пунктом 3.1.1.3 Порядку пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211 (далі - Порядок № 211), причина повернення поштового відправлення відправнику зазначається на довідці ф. 20, яка акуратно прикріплюється внизу, ліворуч лицьового боку відправлення письмової кореспонденції. На довідці зазначається прізвище працівника, який обробляв кореспонденцію, та проставляється відбиток календарного штемпеля.

За змістом довідки «ф. 20», яка є додатком до Порядку № 211, причиною повернення поштового відправлення може бути: для оплати за тарифом, порушення порядку відправлення, вийнято з поштової скриньки пошкодженим, для перепакування через наявність надписів (наклейок, знаків), неповна адреса, за зазначеною адресою не проживає, за відмовою адресата від одержання, за заявою відправника (одержувача), за закінченням терміну зберігання, за місцем обслуговування.

Разом з тим, нормами чинного законодавства, зокрема Правилами № 270 та Порядком № 211, не передбачено такої причини повернення поштового відправлення, як «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення - не значиться».

Отже, позивач не був повідомлений належним чином про судове засідання, призначене на 03 лютого 2017 року.

Представники ТОВ «Інтервіамонт» брали участь в інших судових засіданнях, призначених на 12 червня та 03 липня 2014 року, 30 березня та 22 листопада 2016 року, що підтверджується журналами судових засідань (т. 1 а. с. 59-60, 100-102, 247-248; т. 2 а. с. 10-11, 55-56), подали докази у справі, брали участь у дослідженні доказів, заявляли клопотання, надавали усні та письмові пояснення суду щодо суті справи.

Крім того, представник ТОВ «Інтервіамонт» Бабенко А. В. з'явилась в судове засідання, призначене на 24 лютого 2016 року, яке не відбулося в зв'язку із зайнятістю судді в колегіальному розгляді кримінального провадження, що підтверджується довідкою в матеріалах справи.

Вказані обставини свідчать про належне виконання позивачем процесуального обов'язку щодо забезпечення присутності його представників в судових засіданнях.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід'ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, рішення

від 26 травня 1988 року); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства, рішення від 16 грудня 1999 року).

Враховуючи вищезазначене, під «повідомленням про процес» слід розуміти саме сповіщення судом сторін про місце та час розгляду справи, що свідчитиме про ефективне забезпечення сторін «правом на суд».

У пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та у пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін ? одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Таким чином, немає правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, оскільки місцевий суд порушив вимоги процесуального закону щодо належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд, здійснюючи розгляд справи, не виправив помилок суду першої інстанції, не звернув уваги на вказані порушення вимог закону та безпідставно залишив ухвалу суду без змін.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції не повідомив позивача про час і місце судового засідання, призначеного на 13 грудня 2016 року, спростовуються наявною в матеріалах справи розпискою

(т. 2, а. с. 57).

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У зв'язку з допущеними судами порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про залишення заяви без розгляду, оскаржувані судові рішення слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інтервіамонт» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 03 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

І. М. Фаловська