Номер провадження: 22-ц/785/2192/18
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Валет», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», за участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів про переуступку права вимоги за кредитним договором недійсними у порядку Закону України «Про захист прав споживачів», за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2017 року, -

встановила:

24 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Валет», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», за участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів про переуступку права вимоги за кредитним договором недійсними у порядку Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Валет», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», за участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів про переуступку права вимоги за кредитним договором недійсними у порядку ЗУ «Про захист прав споживачів» повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2подав до суду апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.

В судове засідання, призначене на 29 березня 2018 року, сторони не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 не є споживачем послуг у кредитних правовідносинах, та Договорах про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, а тому норми Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані при вирішенні спорів, які, хоча і випливають із кредитних правовідносин, проте не є відносинами, що виникають між кредитодавцем та позичальником (споживачем).

Окрім цього, суд зазначає, що позивач не є стороною оскаржуваних договорів.

В зв'язку з цим позивач, посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 110 ЦПК України(в редакції, яка діяла на момент розгляду справи), не може звертатися до суду за місцем своєї реєстрації.

При зазначених обставинах підстав для розгляду вищезазначеної справи Приморським районним судом м. Одеси немає, а тому вищезазначена справа даному суду не підсудна.

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ПАТ «ВТБ Банк», ТОВ «Голден Валет», ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», за участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів про переуступку права вимоги за кредитним договором недійсними у порядку Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається з позову позивач посилається на ч. 5 ст. 110 ЦПК України(в редакції, яка діяла на момент розгляду справи) та Закон України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи) позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 полягають у визнанні недійсними Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №21 МБ від 18 листопада 2015 року, Додаткової угоди №1 від 27 листопада 2015 року (надалі - «Дата відступлення права вимоги») до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами №21 МБ від 18 листопада 2015 року та Договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 12 травня 2016 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю, за якими Публічне акціонерне товариство «ВТБ БАНК», відступив право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, а також всіма іншими договорами забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс»; визнанні недійсним Договору про відступлення права вимоги за фінансовими кредитами від 29 вересня 2016 року та Договору про відступлення права вимоги за Іпотечним Договором від 29 вересня 2016 року, відповідно до яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» відступило право вимоги за Кредитним договором та Договором іпотеки, а також всіма іншими договорами в забезпечення виконання умов кредитного договору Товариству з обмеженою відповідальністю «Голден Валлет». Позовні вимоги позивача не є споживчими, оскільки позовні вимоги пов'язані із правовідносинами, які за своєю природою ґрунтуються не на споживчому договорі.

Відповідно до п. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Згідно рішення Конституційного Суду від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 згаданого Закону у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Таким чином, застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» у певних випадках, про що викладено у вищенаведеному рішенні Конституційного Суду України та в узагальненнях Верховного Суду України, щодо розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин, не є допустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент розгляду справи)позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Аналогічна норма міститься в ч. 2 ст. 27 ЦПК України, діючого на час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з позовної заяви місцезнаходження відповідачів у справі є місто Київ.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не є переконливими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання. Тому підстави скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2017року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Т.В. Цюра