Справа № 182/261/18
Провадження № 2/0182/1393/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.05.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

за участю секретаря Рахуба О.Г.

у присутності сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши в залі суду м. Нікополя за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини.

З 30.11.2011 року вона перебуває з ОСОБА_2 у шлюбі, від якого є малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружнє життя з відповідачем не склалося через нерозуміння один одного, різні характери, протилежні погляди на сімейні відносини. З грудня 2017 року сторони припинили подружнє життя та ведення спільного господарства, кожен живе своїм життям. Майновий спір на теперішній час відсутній. Дитина проживає з матірю.

Оскільки подальше збереження сімї суперечить її інтересам, ОСОБА_1 просить суд шлюб розірвати.

Ухвалою суду від 13.04.2018 року сторонам було надано строк на примирення.

У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Пояснила, що примирення не відбулося і вона не бажає більше перебувати у шлюбі з відповідачем.

Відповідач просив у позові відмовити. Зазначив, що хотів би зберегти сімю.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

На підставі ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено у судовому засіданні, 30.11.2011 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 55 (а.с.5).

Від шлюбу є малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

З грудня 2017 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та поглядів на сімейне життя, права та обовязки подружжя, сторони припинили шлюбні відносини.

Ухвалою суду від 13.04.2018 року сторонам було надано строк на примирення. Однак, спроби відновити сімю позитивного результату не дали, позивач наполягає на розірванні шлюбу, який на даний час носить формальний характер.

Дитина проживає з матірю ОСОБА_1. Спір щодо поділу спільного майна подружжя відсутній.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Статею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Враховуючи, що шлюб повинен відповідати волевиявленню особи, зважаючи на те, що збереження сімї буде суперечити інтересам позивача, суд дійшов висновку про необхідність розірвання шлюбу.

Крім того, суд бере до уваги, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням позивача до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню.

Позовна заява оплачена судовим збором (а.с.1).

Керуючись ст.ст.56,110,112 СК України, ст.ст. 12,13,18,76,81,141,206,263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 30.05.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Нікопольському району Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 55, від якого є малолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, розірвати.

Після розірвання шлюбу громадянці ОСОБА_1 залишити прізвище «Колюка», громадянину ОСОБА_2 залишити прізвище «Колюка».

Повний текст рішення суду виготовлено 07.06.2018 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_4