ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулова Н.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року до Фастівського міськрайонного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову. Вказана заява мотивована тим, що вона під відсотки позичила грошові кошти ОСОБА_2, який вказані кошти не повернув, тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, а з метою виконання в подальшому рішення суду у даній справі, з заявою про його забезпечення. У вказаній заяві ОСОБА_1 просила накласти арешт на все майно ОСОБА_2.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд перевіряє чи подана заява та додані до неї документи з дотриманням вимог чинного законодавства.

Дослідивши заяву судом встановлено, що заява складена з порушенням вимог законодавства.

Так відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст. 150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення.

Положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» позови майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів вказаної заяви, вона містить лише заяву про забезпечення позову, до якої не додано жодних відомостей про особу заявника. Окрім того, не додано доказів про перебування на розгляді в суді позовної заяви чи намір подати до суду позовну заяву, щодо якої остання просить вжити заходи забезпечення позову.

Між тим, стороною заявника, не конкретизовано вимоги поданої заяви, а саме не зазначено на яке саме майно відповідача заявник просить суд накласти арешт.

Як передбачено п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову має містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, а п. 4 ч. 1 вказаної статті встановлено, що в заяві про забезпечення позову має бути зазначено захід забезпечення позову. Який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Між тим, в поданій заяві про забезпечення позову, заявником не наведено вмотивованого обґрунтування, що саме цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити, та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду; не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, заявником до матеріалів заяви не додано документів, з яких би вбачалося, яке саме майно перебуває у власності відповідача, де дане майно знаходиться, в якому стані перебуває та яка його вартість.

Також в заяві не зазначено та не надано доказів щодо назви, виду, місця знаходження, характеристики майна та його вартості, для належного виконання ухвали суду в разі задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд при вирішенні вказаної заяви має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або повязані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити: пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Однак, в силу вказаної норми, заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити: інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Між тим, стороною заявника не надано суду доказів, що існує загроза відчуження свого майна стороною відповідача.

Разом тим, до поданої заяви не надано доказів, які б підтверджували, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Біль того, заява має виправлення кульковою ручкою, що є неприпустимим при оформленні та подачі заяви до суду.

За приписами ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного суд вважає, що заява про забезпечення позову подана без додержання вимог передбаченого законодавства, а тому підлягає поверненню заявнику

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції.

Суддя Н.А. Осаулова