Справа №442/742/18
Провадження №2/442/796/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Хомика А.П.,

за участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - Органу опіки та піклування Дрогобицької райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав, -

з участю :представника позивача - адвоката ОСОБА_3,

представника третьої особи - ОСОБА_4

встановив :

02.02.2018 року позивачка та її представник - адвокат ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до відповідача, в якому просять позбавити відповідача батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнувши на утримання останніх аліментів розмірі 50 % її доходу, проте не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; передати позивачу дітей до вирішення органом опіки та піклування Дрогобицької міської ради питання щодо встановлення опіки над ними.

В обґрунтування позову покликається на те, що вона ( позивач ) є бабцею для дітей . ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; відповідачка є її донькою.

На даний час діти проживають разом з позивачкою. Їхня мати не цікавиться навчанням, вихованням та шкільним життям дітей, не відвідує батьківські збори, не допомагає дітям матеріально, а соціальну допомогу, яку отримує мати дітей використовує на власний розсуд. Вихованням внуків та їх утриманням займається виключно позивачка.

Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що жодної зацікавленості у відповідачки відносно своїх дітей немає.

Відповідач не з'явилася, однак подала заяву, посвідчену 29.09.2017 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Кобак О.В. про те, що справу про позбавлення її батьківських прав просить розглядати без її участі; не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, так як не приймає участі у їх вихованні, навчанні та утриманні.

Представник третьої особи ОСОБА_4 відносно задоволення позову не заперечила, при цьому просила врахувати інтереси дитини.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є бабусею для малолітніх дітей : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, а їх матір'ю є ОСОБА_2.

Поряд з цим, батьком ОСОБА_5 в свідоцтві про народження вказаний ОСОБА_9, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_10.

Що стосується участі відповідача у вихованні дитини, суд бере до уваги висновок про доцільність позбавлення батьківських прав органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради від 24.11.2017 року, затверджений рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 23.11.2017 року №255, з якого вбачається, що діти перебувають на обліку відділу - служби у справах дітей, як діти, які опинилися у складних життєвих обставинах, з листопада 2016 року, оскільки їхня мати ОСОБА_2 не займається їхнім вихованням та утриманням. Діти переїхали разом з своєю матір'ю ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_1 з Донецької області, м. Дебальцеве, і тимчасово зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1. На даний час діти проживають разом з бабусею ОСОБА_1, яка займається їхнім вихованням, навчанням та утриманням, мати дітей за інформацією ОСОБА_1, влітку приїхала на короткий час до дітей та написала нотаріальну заяву щодо не заперечення проти позбавлення батьківських прав і знову поїхала, покинувши дітей, не зазначивши місця свого проживання.

За інформацією ДМЦСССДМ від 25.10.2017 року за №296, під їхнім соціальним супроводом перебуває сім'я ОСОБА_1, яка прибула в м. Дрогобич із території, де ведуться бойові дії. Мати дітей на контакт зі спеціалістом Центру не йде, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої 24.10.2017 року малолітні діти проживають разом з ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до інформації, наданої Дрогобицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №4 діти навчаються в школі з 2015 року. За цей період їхня мати ОСОБА_2 не цікавиться їх вихованням, на батьківські збори не з'являлась, з класним керівником не спілкувалась. Натомість вихованням дітей займається ОСОБА_1

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

На думку суду, надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини.

За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідача ОСОБА_2 та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права та інтереси дітей, суд дійшов до висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків і необхідність позбавлення її батьківських прав відносно дітей.

Влаштування дитини, батьки якої позбавлені батьківських прав, зокрема якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим ( ч.4 ст. 167 СК України). Відтак суд вважає, за можливе передати дітей бабі ОСОБА_1 до вирішення питання про встановлення над ними опіки.

В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність стягнення з неї аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнувши на утримання останніх аліментів розмірі 50 % її доходу, проте не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття, на користь майбутнього опікуна.

Нормами ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача слід стягнути на користь держави 704,80 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, 1983 р.н., батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнувши на утримання останніх аліментів розмірі 50 % її доходу, проте не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Передати малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, ІПН НОМЕР_2, до вирішення питання про встановлення опіки.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704,80 гривень судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13.03.2018 року.

Суддя Хомик А.П.