Справа № 214/1582/18
2/214/1584/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 червня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі - Усік М.О.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить: визнати відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою № 11 будинку № 7-А по вул. Тесленка у м. Кривому Розі.

В обґрунтування своїх вимог зазначив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 3587 від 30 квітня 1993 року власником квартири АДРЕСА_1 є він, ОСОБА_1, та його дружина ОСОБА_4, яка померла 11 грудня 2017 року. Після смерті дружини він фактично прийняв в спадщину її частину квартири, але свідоцтво про прийняття спадщини за законом, ще не отримав.

В зазначеній квартирі він, позивач, проживає з моменту приватизації по теперішній час. З 2015 року в квартирі зареєстрована сестра його дружини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка фактично з ними не проживала і в липні 2015 року виїхала в Російську Федерацію, де зареєстрована за місцем перебування в АДРЕСА_2 по теперішній час, про що свідчить довідка б/н багатофункціонального центру надання державних послуг района Печатники м. Москви, згідно якої відповідач зареєстрована за місцем перебування з 15.07.2015 року до 18.06.2018 року.

Відповідач добровільно з реєстраційного обліку зніматися не бажає, комунальні платежі в зазначеній квартирі не сплачує, будь яку кореспонденцію за вказаною адресою не отримує, особистих ії речей в квартирі не має, ключів від квартири не має, та взагалі з липня 2015 року квартирою не цікавиться.

Весь цей час змушений сам сплачувати комунальні платежі як за себе, так і за відповідача. В даний час у нього боргу по комунальних платежах немає. Всі обовязки, що випливають з утримання в належному стані житлового приміщення, вимушений виконувати сам.

З метою захисту своїх прав, вимушений звернутися до суду з позовом про визнання відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням. Факт не проживання відповідача в спірній квартирі з липня 2015 року, підтверджується актом.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, у зв'язку з чим, на підставі ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: акт (а.с.6), довідки (а.с.7,8,9), свідоцтво про право власності (а.с.10), свідоцтво про смерть (а.с.11).

Суд, керуючись вимогами ст. 77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належним доказом: свідоцтво про право власності (а.с.10), так як цей доказ стосується обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування квартири АДРЕСА_3 у власності позивача.

Суд вважає належними доказами: акт (а.с.6), довідки (а.с.7,8,9), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме перебування відповідачки на реєстраційному обліку у квартирі АДРЕСА_3 та її відсутність у зазначеній квартирі.

Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Квартира АДРЕСА_3 є власністю позивача, що встановлено свідоцтвом (а.с.10).

В квартирі АДРЕСА_3 зареєстрована відповідачка, що вбачається здовідки (а.с.9).

Відповідачка у спірній квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, що встановлено поясненнями позивача, актом (а.с.6).

Відносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 відсутня в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, що є підставою для визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тесленка, 7-а/11.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню,

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 228, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом- задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою № 11 будинку № 7-А по вул. Тесленка у м. Кривому Розі.

Стягнути з ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,на користь ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 12 червня 2018 року.

Суддя В.М. Прасолов