Справа № 530/427/18
Номер провадження 2/530/499/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Должко С.Р., секретаря Бедюх Н.І., розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за довіреністю ОСОБА_5 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО- ХАНФ про розірвання договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО- ХАНФ про розірвання договору оренди землі. Разом з позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до суду надійшла заява про забезпечення позову по справі шляхом: заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРО-ХАНФ", , вчиняти будь-які дії, повязані з володінням чи користуванням земельними ділянками з кадастровими номерами :00:004:0019, :00:004:0028, :00:006:0036, :00:004:0042, які розташовані на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, як то обробіток землі, внесення добрив чи засобів захисту рослин, посів чи висадка сільськогосподарських культур та будь-які інші роботи чи заходи, повязані з доступом до вказаної земельної ділянки чи її використанням у будь-який спосіб.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову із наступних підстав.

Ухвалою від 02.04.2018 р. у справі №530/427/18 Зіньківським районним судом Полтавської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Виходячи з обставин справи, викладених у позовній заяві, а також з того, що з дати подання позову до суду і до часу складення цієї заяви дані обставини не змінилися, Позивачі вважають, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, поновлення порушених прав Позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, а тому звертаються до суду з цією заявою, обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову наступним.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Позивачами ставиться вимога про розірвання договорів оренди землі, а саме: договору оренди землі №б/н, укладеного 22 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 та Відповідачем (також - Орендар), за умовами якого Орендарю була передана у тимчасове платне користування належна ОСОБА_1 на праві власності земельна ділянка площею 2,98 га з кадастровим номером :00:004:0019, яка розташована на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. Вказаний договір зареєстрований у встановленому на дату його державної реєстрації порядку у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 27.11.2007 р. за №07. Договору оренди землі №б/н, укладеного у 2007 році між ОСОБА_2 та Відповідачем, за умовами якого Орендарю була передана у тимчасове платне користування належна ОСОБА_2 на праві власності земельна ділянка площею 2,99 га з кадастровим номером :00:004:0028, яка розташована на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. Вказаний договір зареєстрований у встановленому на дату його державної реєстрації порядку у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 27.11.2007 р. за №92. Договору оренди землі №б/н, укладеного 22 жовтня 2007 року між ОСОБА_3 та Відповідачем, за умовами якого Орендарю була передана у тимчасове платне користування належна ОСОБА_3 на праві власності земельна ділянка площею 2,92 га з кадастровим номером :00:006:0036, яка розташована на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. Вказаний договір зареєстрований у встановленому на дату його державної реєстрації порядку у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 27.11.2007 р. за №29. Договору оренди землі №б/н, укладеного у 2007 році між ОСОБА_4 та Відповідачем, за умовами якого Орендарю була передана у тимчасове платне користування належна ОСОБА_4 на праві власності земельна ділянка площею 2,92 га з кадастровим номером :00:004:0042, яка розташована на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. Вказаний договір зареєстрований у встановленому на дату його державної реєстрації порядку у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 27.11.2007 р. за №27.

Позиція Позивачів щодо предмета спору не змінилася.

Оскільки на даний час договори оренди, які є предметом розгляду у справі, не припинені, то Відповідач має можливість, незважаючи на порушення ним умов договору та чинного законодавства, використовувати земельні ділянки позивачів на свій розсуд. Але, у разі вирішення спору на користь Позивачів, договори оренди землі вважатимуться розірваними (припиненими) з дати звернення Позивачів з позовом до суду. Однак, з моменту такого звернення до дати набрання рішенням суду законної сили пройде певний час, протягом якого Позивачі будуть позбавлені можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належними їм на праві власності земельними ділянками, і відновити такі права Позивачів не буде жодної можливості. Тим більше, не буде можливості реально виконати у часі таке рішення суду.

Позивачі вважають, що на даний момент часу існує обґрунтована необхідність забезпечення позову шляхом застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони Відповідачу вчиняти певні дії, а саме, забороною Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРО-ХАНФ", , вчиняти будь-які дії, повязані з володінням та користуванням земельними ділянками з кадастровими номерами :00:004:0019, :00:004:0028, :00:006:0036, :00:004:0042, які розташовані на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та належать Позивачам на праві власності, як то обробіток землі, внесення добрив чи засобів захисту рослин, посів чи висадка сільськогосподарських культур та будь-які інші роботи чи заходи, повязані з доступом до вказаної земельної ділянки чи її використанням у будь-який спосіб.

Такий захід необхідно застосувати з метою забезпечення безперешкодної реалізації Позивачами свого права власності на зазначені земельні ділянки, а також з метою недопущення користування Відповідачем земельними ділянками з порушенням умов договору та чинного законодавства до вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути спів мірними із заявленими позивачами вимогами.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи - не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги - інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Особам, які беруть участь у справі - має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 р.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див. рішення ЄСПЛ, серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, ОСОБА_5 A № 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, ОСОБА_5 A № 245-C, п. 26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine, заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" - Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) - Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У законності концентровано виражена властивість права щодо протистояння сваволі в процесі впорядкування суспільних відносин. У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу (заходу). Це явище у повному обсязі може існувати тільки за демократичних правових режимів, які здатні забезпечити прийняті закони, адекватні сутності права.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Крім того, відповідно до Правового висновку ВСУ, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивачів від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивачів, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідноч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, по справі дійсно виник спір щодо виконання договору. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги предмет розгляду даної справи, суд вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити.

У п.2 ч.1 ст. 150 ЦПК України зазначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що зазначений спосіб забезпечення позову передбачений нормами Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне, заяву про забезпечення позову задовольнити..

Керуючись ст.ст.149-153, 353, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задоволити.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "АГРО-ХАНФ", , вчиняти будь-які дії, повязані з володінням чи користуванням земельними ділянками з кадастровими номерами :00:004:0019, :00:004:0028, :00:006:0036, :00:004:0042, які розташовані на території Лютенсько-Будищанської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, як то обробіток землі, внесення добрив чи засобів захисту рослин, посів чи висадка сільськогосподарських культур та будь-які інші роботи чи заходи, повязані з доступом до вказаної земельної ділянки чи її використанням у будь-який спосіб.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_6

секретар: Н.І.Бедюх