Дата документу 06.11.2018 Справа № 554/5594/18
Провадження № 2/554/2553/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Галушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (36039, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (36000, АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2018 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому прохала суд розірвати шлюб з відповідачем, укладений 29.07.2008 року. Посилається на те, сімейне життя не склалося через психологічну несумісність, непорозуміння, втрати поваги та припинення турботи один до одного. Фактично сімя припинила своє існування з січня 2016 року, подружжя проживає окремо, кожен має окремий самостійний бюджет. Спроби примирення не призвели до поновлення шлюбних звязків, а тому позивач вважає примирення неможливим. Спір про поділ майна на момент розгляду справи між ними відсутній. Позивач прохала суд шлюб розірвати, залишити їй прізвище «Локтєва». Також, позивачем зазначено, що від шлюбу вони мають спільну дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач офіційно не працевлаштований, але працює, матеріальної допомоги не надає. З цих підстав позивач прохала суд стягнути з відповідача на її користь на утримання спільної дитини аліменти у розмірі 10 000,00 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач 25.09.2018 р. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач по справі у судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомлений судом рекомендованим листом з повідомленням про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомляв, відзив на позов та жодних клопотань до суду від останнього не надходило.

За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне.

Згідно з оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 044997, що наявне в матеріалах справи (а.с. 4), 29.07.2008 рокуОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб в Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 119. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка «Локтєва».

Згідно з копією свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 086190 (а.с.5) судом встановлено, що від шлюбу сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження № 105.

Згідно з довідкою КП «ЖЕО № 2» від 15.05.2018 р. № 1438 (а.с. 6) встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із сином ОСОБА_3.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що сімейні відносини між сторонами фактично припинені з січня 2016 року, примирення неможливе, сумісного господарства сторони не ведуть, майновий спір відсутній станом на момент розгляду справи. Подальше спільне життя не можливе, наявність шлюбу суперечить інтересам позивача.

За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами може бути розірваний.

Разом із тим, як встановлено вище, сторони від шлюбу мають спільну дитину, яка проживає разом із матірю та перебуває на її утриманні.

Згідно з ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі вищезазначеного, відповідач, як батько дитини, в рівній мірі з матірю дитини, зобовязаний утримувати дитину, приймати участь в утриманні за для забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Позивачем зазначено, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак працює, що може свідчити про нерегулярний, мінливий дохід останнього, а тому відповідач має право вимагати встановлення аліментів у твердій грошовій сумі.

На думку суду, розмір твердої грошової суми аліментів, заявлений позивачем має бути зменшено, оскільки позивачем не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами, що саме такий розмір аліментів на місяць є необхідним для утримання дитини відповідного віку, або наявні інші обставини, в тому числі, перелічені у ст. 182 СК України.

При цьому, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На думку суду, враховуючи вимоги закону, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини розміром аліментів, суд вважає призначити стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі - 4 000,00 грн. щомісячно.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає сплачений останньою судовий збір у розмірі 704,80 грн. за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» (п. 3 ч. 1 ст. 5) позивача звільнено від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. 105 ч. 3, ст. ст. 110-112, 180-182, 184 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 13, 76-81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-289, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (36039, АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (36000, АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі.

Шлюб, зареєстрований 29.07.2008 рокуміж ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_3, в Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 119 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище «Локтєва».

Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, остання відома адреса проживання 36000, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, адреса проживання 36039, м. Полтава, пров. Шевченка, 4) на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 19 липня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, остання відома адреса проживання 36000, АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, адреса проживання 36039, м. Полтава, пров. Шевченка, 4) судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, остання відома адреса проживання 36000, АДРЕСА_2) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.

Згідно зі ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду як суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а учасником справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, зазначених вище, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О. Материнко