Справа № 136/696/18
провадження № 2-о/136/50/18
РІШЕННЯ

іменем України

"25" травня 2018 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенко Д.Т.

за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Липовець цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернулась до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт визнання батьківства ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Зозів, Липовецького району, Вінницької області.

Підставність заяви обґрунтовано тим, що 27.03.2000 помер ОСОБА_3. Післяйого смерті відкрилась спадщина за законом. Заявник, будучи сином с спадкодавця виявив намір на прийняття спадщини, утім не підтверджується факт родинних відносин, оскільки на час його народження його батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали у незареєстрованому шлюбі, тому в його свідоцтві про народження запис про батька відсутній. За життя ОСОБА_3 визнавав себе його, ОСОБА_1, рідним батьком, вони проживали однією сімєю, він займався його вихованням, утримував матеріально, тощо. Зважаючи на те, що є перешкоди в оформленні спадкових прав в нотаріальному порядку вказане стало підставою для звернення до суду із даною заявою.

Заявник та його представник в судове засідання не з'явились, однак надали суду заяву, в якій вимоги заяви підтримали у повному обсязі, просили суд її задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності.

Заінтересована особа до суду не зявився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, утім заяви про відкладення розгляду справи чи розгляду у його відсутність до суду не направив.

Ураховуючи наведене, суд вважає неявку представника заінтересованої особи не поважною, отож не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює розгляд в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності, встановив, що 27.03.2000 помер ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті відкрилась спадщина.

Заявник, вказуючи на наявність родинних відносин по відношенню до батька, зазначив, що спадщину після смерті спадкодавця він прийняв в силу діючого законодавства на час її відкриття, шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, утім в нотаріальному порядку реалізувати свої права позбавлений можливості, оскільки не підтверджується факт родинних відносин із спадкодавцем, так як на час його народження батьки проживали у незареєстрованому шлюбі.

Згідно свідоцтва про народження заявника ОСОБА_1 серія ІІІ-АМ №318410, запис про батька у ньому відсутній та проставлено прочерк, матірю зазначено ОСОБА_4.

Згідно довідок виданих виконавчим комітетом Зозівської сільської ради Липовецького району від 19.12.2017 №1218, 1220, до складу сімї ОСОБА_3 входили: співмешканка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та діти: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6

Як убачається із довідки виданої 15.01.2018 за №49 Зозівською сільською радою, після смерті батька ОСОБА_3, за місцем його постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_7, до дня його смерті та після були зареєстровані та проживали його діти: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення N 5 від 31.03.95, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У п.15 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України висловив наступну позицію, заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що їх звязок є взаємо достатнім для підтвердження того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнавав себе за життя батьком ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2, він займався його вихованням, утримував його, тощо.

Встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права, він реалізовує своє право на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має. Встановлення даного факту не пов'язано з наступним вирішенням спору про право цивільне.

За таких обставин, суд задовольняє заяву.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_1), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_9) про встановлення факту визнання батьківства, - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт визнання ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та помер 27.03.2000, свого батьківства стосовно сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Д.Т. Кривенко