ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/159/18 Справа № 213/489/17 Суддя у 1-й інстанції - Соловйова Л.Я. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 213/489/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 квітня 2018 року, яке ухвалено суддею Соловйової Л.Я. о 14 годині 19 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 квітня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПрАТ «ІнГЗК») про зобов'язання видати довідку за період роботи по Списку №1.

Позовна заява мотивована тим, що в період з 26 вересня 1984 року по 25 листопада 1993 року ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці.

ПрАТ «ІнГЗК» надано довідку уточнюючу шкідливі умови праці від 12 лютого 2014 року, згідно якої, посади, на яких працював позивач, відносяться до Списку № 2.

Позивач вважає, що відповідач повинен був зазначити у довідці, що він працював на посадах, віднесених до Списку № 1, оскільки позицією 541 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року передбачено, що право на пільгову пенсію за Списком № 1 мають робітники, керівники і спеціалісти, зайняті повний робочий день у розрізах, кар'єрах, рудниках і відвалах, крім працівників, які зайняті на поверхні. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» у позиції 1070400а-17531, зазначено посаду позивача: робітники ремонтних служб, зайняті ремонтом устаткування в місцях його установки на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв, де основні робітники, які ведуть технологічний процес, користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1: слюсарі-ремонтники, електрогазозварювальники, електрозварювальники ручного зварювання, електромонтери з ремонту і обслуговування електроустаткування. При цьому зазначає, що, відповідно до наказу № 291 від 16 березня 1995 року, посада позивача атестована за Списком № 1.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд зобов'язати відповідача видати довідку про період роботи з 26 вересня 1984 року по 25 листопада 1993 року за Списком № 1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 21 вересня 2017 року до участі у справі у якості третьої особи залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та невірне застосування норм матеріального права. Так, позивач вважає, що він має право на пенсію за Списком №1 у зв'язку з тим, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями не залежно від дати їх внесення до списків за результатами атестації робочих місць за умовами парці після 21.08.1992 року, а тому проведення атестації його робочого місця вже після його звільнення не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду його роботи на цій посаді до Списку №1.

У відзивах на апеляційну скаргу, до яких додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ПрАТ «ІнГЗК» та третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, кожен окремо, зазначають, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, представника відповідача ПрАт «ІнГЗК» - Новікова М.О., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 26 вересня 1984 року був прийнятий електрослюсарем черговим і з ремонту гірничого обладнання в кар'єрі 4 розряду на Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат, правонаступником якого є ПрАТ «ІнГЗК»; 04 травня 1987 року переведений помічником машиніста екскаватора з ємністю ковша понад 2,5 м3 в кар'єрі 4 розряду; 01 квітня 1988 року переведений машиністом екскаватора в кар'єрі 4 розряду; 15 квітня 1991 року переведений машиністом екскаватора з ємністю ковша понад 2,5 м3 в кар'єрі 5 розряду; 25 листопада 1993 року звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а. с. 6-10).

Відповідно до виписки з наказу № 291 від 16 березня 1995 року за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пенсію за списком № 1 розділ І підрозділ 3 позиція «541» машиністів екскаватора (а. с. 5).

Відповідно до листа № 3487/0/192-13 від 20 серпня 2013 року, заступник директора Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, на звернення в.о. директора з персоналу ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про пільгову пенсію за Списком № 1 ОСОБА_1, повідомив, що пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року. Зазначають, що відсутні підстави для зарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 26 вересня 1984 року по 14 квітня 1991 року до Списку № 1 пільгового пенсійного забезпечення. Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 1994 року № 773 «Про внесення змін і доповнень до списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» внесено зміни у підрозділ 3 розділу І «Гірничі роботи» Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162. На підставі зазначених змін і доповнень підрозділ 3 викладено у такій редакції: 541 «Робітники, керівники і спеціалісти, зайняті повний робочий день у розрізах, кар'єрах, рудниках і відвалах, крім працівників, які зайняті на поверхні». На час введення в дію постанови Кабінету Міністрів України від 15 листопада 1994 року № 773 ОСОБА_1 не працював і тому немає підстав відносити період його роботи з 15 квітня 1991 року по 25 листопада 1993 року до списку № 1 пільгового пенсійного забезпечення (а. с. 148).

Згідно довідки ПрАТ «ІнГЗК» про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії через відсутність трудової книжки або відповідних записів в ній № 96 від 12 лютого 2014 року, ОСОБА_1 працював повний робочий день на підприємстві відповідача у виробництві «гірничі роботи»: з 26 вересня 1984 року по 03 травня 1987 року електрослюсарем черговим та з ремонту гірничого обладнання в кар'єрі екскаваторної дільниці № 1 кар'єра (передбачено Списком 2 розділу І підрозділу 1 позиція «а», затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року); з 04 травня 1987 року по 31 березня 1988 року помічником машиніста екскаватора в кар'єрі екскаваторної дільниці № 1 кар'єра (передбачено Списком 2 розділу І підрозділу 1 позиція «а», затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року); з 01 квітня 1988 року по 25 січня 1991 року машиністом екскаватора в кар'єрі екскаваторної дільниці № 1 кар'єра (передбачено Списком 2 розділу І підрозділу 1 позиція «а», затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року); з 26 січня 1991 року по 14 квітня 1991 року машиністом екскаватора в кар'єрі екскаваторної дільниці № 1 кар'єра (передбачено Списком 2 розділу І підрозділу 1 позиція «2010100а-14388», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року); з 15 квітня 1991 року по 25 листопада 1993 року машиністом екскаватора в кар'єрі відвальної дільниці кар'єра (передбачено Списком 2 розділу І підрозділу 1 позиція «2010100а-14388», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року). Кар'єр Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату досяг глибини 150 метрів 01.11.1969 року (а. с. 4).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи позивача на ПрАТ «ІнГЗК» з 26 вересня 1984 року по 25 листопада 1993 року не може бути зараховано до Списку №1, так як посади електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання, помічника машиніста екскаватора та машиніста екскаватора не передбачені Списками №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливим умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затверджених Постановою РМ СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 та Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 16 січня 1991 року, які були чинними у різні періоди його роботи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 49 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 1 грудня 2005 року, затверджено Порядок застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно пункту 3 цього Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок).

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці відомостей про стаж роботи, що визначає право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та їх характер, а не право особи на пільгову пенсію. Дана довідка призначена для подальшого її подання особою, що оформляє пенсію, відповідним органам Пенсійному фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і право особи на пенсію на пільгових умовах.

З огляду на викладене, сам факт наявності в Списках тієї чи іншої посади, яку обіймає особа, не дає права на призначення пільгової пенсії. Підставою для визнання права на пенсію за віком на пільгових умовах є не тільки наявність професії у відповідному Списку, а й зайнятість в умовах, передбачених Списком, повний робочий день, а також обов'язкового підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року (тобто, до набрання чинності Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637) та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці: санітарно - гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища,важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівника на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Так, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, посада електрослюсаря чергового та з ремонту гірничого обладнання в кар'єрі, на якій позивач працював з 26 вересня 1984 року по 03 травня 1987 року, передбачена позицією «а» підрозділу 1 розділу І Списку № 2, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року: слюсарі (електрослюсарі) чергові та з ремонту обладнання, механізмів, водяних та повітряних магістралей, зайняті на шахтах, в розрізах та кар'єрах.

Посада помічника машиніста екскаватора в кар'єрі, на якій позивач працював з 04 травня 1987 року по 31 березня 1988 року, передбачена позицією «а» підрозділу 1 розділу І Списку № 2, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року: машиністи екскаваторів (екскаваторники) та їх помічники.

Посада машиніста екскаватора в кар'єрі, на якій позивач працював з 01 квітня 1988 року по 25 листопада 1993 року, передбачена позицією «а» підрозділу 1 розділу І Списку № 2, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року: машиністи екскаваторів (екскаваторники) та їх помічники; та позицією «2010100а-14388» 1 розділу І Списку № 2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26 січня 1991 року: машиністи екскаваторів.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази наявності відповідних умов праці за час виконання роботи позивачем до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року, які б надавали йому право на віднесення виконуваної ним роботи у спірний період до Списку №1, а відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року № 6-21183а13.

Посилання позивача на наказ № 291 від 16 березня 1995 року, згідно якого за результатами атестації робочих місць підтверджено право на пенсію за Списком № 1 розділ І підрозділ 3 позиція «541» машиністів екскаватора (а. с. 5), є безпідставним, оскільки позивач звільнений із займаної посади 25 листопада 1993 року, а умови роботи на посаді машиніста екскаватора в кар'єрі ПрАТ « ІнГЗК» були віднесені до Списку №1 у березні 1995 року.

Крім того, позивачем не заперечувалося в суді першої інстанції, що він не працював на глибині 150 метрів і нижче, а позицією «541» підрозділу 3 розділу І Списку № 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 16 січня 1991 року, передбачені посади робітників, керівників і спеціалістів, зайнятих повний робочий день у розрізах, кар'єрах, рудниках з видобування корисних копалин глибиною 150 метрів і нижче, крім працівників, які зайняті на поверхні.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 10 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: