АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-426/2004 Номер провадження 22-ц/786/701/18Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Кривчун Т.О., Бондаревської С.М.

за участі секретаря Філоненко О.В.

імена (найменування) сторін:

заявник ОСОБА_2 сільська рада Новосанжарського району Полтавської області

зацікавлена особа: Новосанжарська районна державна адміністрація

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області, ухваленого 13 липня 2004 року в приміщенні суду у селищі Нові Санжари, у складі судді Стрельченко Т.Г.,-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2004 року ОСОБА_2 сільська рада Новосанжарського району Полтавської області звернулася в суд з заявою про визнання відумерлою спадщини, посилаючись на те, що 21.08.1995 року КСП ім. Калініна отримало державний акт на право колективної власності на землю.

Вказувала, що згідно списку, який додавався до цього державного акту, громадянам було видано Новосанжарською районною державною адміністрацією в 1997 році сертифікати на право на земельну частку (пай).

ОСОБА_4Н, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 не отримали свої сертифікати на право на земельну частку (пай) і померли більше року до дати подання заяви в суд. Спадщина на право на земельну частку (пай) не оформлена належним чином, що і стало причиною звернення ОСОБА_2 сільської ради Новосанжарського району із заявою про визнання спадщини відумерлою до суду.

У заяві ОСОБА_2 сільська рада просила визнати спадщину, після померлих громадян, згідно списку, на право на земельну частку (пай) відумерлою; зобов'язати Новосанжарську районну державну адміністрацію Полтавської області скасувати державну реєстрацію сертифікатів на земельну частку (пай) відповідно додатку та перевести земельні ділянки, виділені під дані сертифікати до земель запасу державної власності, що знаходяться на території ОСОБА_2 сільради.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 липня 2004 року заяву задоволено.

Визнано відумерлою спадщину після померлих: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 на право на земельну частку (пай).

Зобов'язано Новосанжарську районну державну адміністрацію Полтавської області скасувати державну реєстрацію сертифікатів на земельну частку (пай) ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та перевести земельні ділянки виділені під дані сертифікати до земель запасу державної власності, що знаходяться на території ОСОБА_2 сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3, просила скасувати його в частині визнання відумерлою спадщини після померлої ОСОБА_10 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 сільради в цій частині, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Вказувала, що вона є рідною онукою померлої ОСОБА_10 Коло спадкоємців останньої судом першої інстанції не встановлювалось, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_10 на момент смерті 21 жовтня 1995 року відповідно до свідоцтва ПЛ № 0225945 належало право на земельну частку (пай) на території ОСОБА_2 сільської ради.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, донька померлої 21 жовтня 1995 року ОСОБА_10 ОСОБА_15 прийняла спадщину пілся померлої матері шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Вказане підтверджується листом Новосанжарської державної нотаріальної контори від 06 лютого 2018 року (а.с.163).

ОСОБА_15 померла 27 січня 2018 року. Після її смерті відкрилась спадщина, яку прийняла її рідна донька ОСОБА_3

Виходячи з того, що право на земельну частку (пай) на території ОСОБА_2 сільської ради було успадковане ОСОБА_15 після смерті ОСОБА_10, то відповідне право увійшло до масиву спадщини після її смерті.

Отже вбачається, що рішення суду щодо визнання спадщини відмерлою у частині спадкодавця ОСОБА_10 порушує права ОСОБА_3, а тому вона має право оскаржити рішення суду першої інстанції в частині, що стосується її прав та надавати відповідні докази.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Заявник, звертаючись із заявою про визнання спадщини відумерлою, посилався на норму ст. 1277 ЦК України 2003 року.

Однак, положення ст. 1277 ЦК України про те, що в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України з 01 січня 2004 року (ст. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

У разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР.

Суд першої інстанції не врахував, що ЦК Української РСР не передбачено визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР не подавалася.

За таких обставин, виходячи зі встановлених ст. 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів встановила безпідставність визнання відумерлою спадщини після смерті ОСОБА_10

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ним було ухвалено помилкове рішення в частині визнання відумерлої спадщини після смерті ОСОБА_10, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його скасування в цій частині та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 липня 2004 року - скасувати в частині визнання відумерлою спадщини після померлої ОСОБА_10.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 сільської ради Новосанжарського району про визнання спадщини відумерлою після ОСОБА_10 відмовити.

В іншій частині рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 липня 2004 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: --//-- ОСОБА_1

Судді --//-- ОСОБА_16

--//-- ОСОБА_17

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: ОСОБА_1