справа № 570/595/18
провадження № 2/570/747/2018
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2018 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.П.Могили, 24,/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах,

в с т а н о в и в:

покликаючись на непогашення відповідачем заборгованості по аліментах, позивач у поданій 09 лютого 2018 року позовній заяві просить стягнути з нього 25 200 грн. 00 коп. боргу та неустойку у розмірі 7 672 грн. 00 коп.

05 червня 2018 року позивач подав заяву про залишення позову без розгляду у зв'язку із сплатою заборгованості по сплаті аліментів.

У подані до суду заяві позивач просить клопотання розглянути за його відсутності. Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу заяви, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути дане питання за відсутності вказаних осіб та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані матеріали справи, вважаючи їх достатніми для постановлення ухвали, суд прийшов до таких висновків.

Волевиявлення сторони відповідає можливостям п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, а саме: якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду, суд постановляє про це ухвалу.

З огляду на те, що у справі неодноразово призначалися судові засіданні, тривалий час перебігу справи, суд вважає, що розгляд справи по суті уже початий, а відтак застосувати правовий інститут залишення позову без розгляду не є доцільним.

Разом з тим, враховуючи добровільне врегулювання спору, відсутність можливості виникнення його у майбутньому, оскільки на відміну від наприклад: спору про розірвання шлюбу, об'єктивних та безумовних причин стягнення заборгованості повторно бути не може, тому суд вирішує застосувати положення ст.49 ЦПК України до існуючих правовідносин, за якими позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, який задоволить клопотання сторін та відповідатиме їх волі.

Форма заяви відповідає вимогам ч.1 ст.206 ЦПК України, за якою позивач може відмовитися від позову, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Ба більше, у такому випадку суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом /п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України/.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України після закриття провадження по справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Зазначаємо, що наявність ухвали про закриття провадження у звязку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача у цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Оскільки відмова від позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, що полягає у розгляді справи у межах заявлених вимог, вважає, що заява, яка подана та підписана стороною, підлягає задоволенню, а тому відмова від позову може бути прийнята судом із закриттям провадження у справі.

Судовий збір позивачу не повертається, оскільки відповідачем позовні вимоги не задоволені. Згідно п.5 ст.142 ЦК України у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача. Згідно ч.3 ст.142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи той факт, що сторони на даний час мирно врегулювали правові відносини, тому клопотання підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, керуючись ч.2 ст.255 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

закрити провадження по цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п'ятнадцяти днів з дня її підписання. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя: Кушнір Н.В.