Дата документу 27.02.2018
Справа № 320/4462/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Редько О.В., при секретарі - Колесніковій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу за розпискою, посилаючись на те, що у липні 2014 року відповідачка позичила у неї 10800 грн., з кінцевим терміном повернення до 01.12.2015 року. Вказаний договір позики було укладено шляхом власноручного написання відповідачем розписки від 07.07.2014 року про отримання вказаної грошової суми та зобов'язання її повернути.

Відповідач не виконав взятого на себе зобов'язання щодо повернення отриманої суми позики, незважаючи не неодноразові звернення позивача з вимогою повернути позику.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за розпискою від 07.07.2014 року у розмірі 10800 грн., а також судовий збір.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що борг виплачений у повному обсязі. На підтвердження цих обставин відповідачка надала розписку від імені відповідачки про те, що ОСОБА_1 05.09.2014 року отримано частину боргу в розмірі 1000,00 грн., а також отриманий залишок боргу в розмірі 1000,00 доларів США 30 вересня 2014 року. Відповідачка додатково пояснила, що борг перед позивачкою виник під час реалізації їх власної квартири та купівлі іншої квартири за ріелторські послуги, які надавала відповідачка. Передачі грошових коштів у якості боргу взагалі не відбувалось, а розписка була написана під впливом відповідача щодо повернення коштів, оскільки остання пояснила, що за власні кошти понесла витрати повязані з переоформленням права власності.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Також додатково пояснила, що надана відповідачкою розписка від 05.09.2014 року та 30.09.2014 року жодним чином не підтверджує повернення боргу, оскільки в розписці не вказано від кого отримані кошти, відсутній підпис ОСОБА_2, маються виправлення. Також відповідачка вказує, що розмір коштів за розпискою від 05.09.2014 року та 30.09.2014 року перевищує розмір боргу за розпискою від 07.07.2014 року, а тому на її думку ці кошти були повернуті матірю відповідачки за інші боргові зобовязання перед позивачкою. Підтвердила свій підпис у розписці від 05.09.2014 року та 30.09.2014 року, яка надана відповідачкою по справі, та не заперечували щодо написання цієї розписки саме нею.

Вислухавши пояснення позивача, а також відповідача та його представника, допитавши ОСОБА_3, яка являється матірю відповідачки, в якості свідка, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно розписки від 07.07.2014 року, написаної ОСОБА_2М, вона отримала від ОСОБА_1В грошові кошти в розмірі 10800 грн., та зобов'язалася повернути грошові кошти у строк до 01.12.2015 року. Оригінал розписки знаходиться у позивача.

В судовому засіданні відповідачка визнала те, що дійсно писала розписку відповідачу, однак грошові кошти не отримувала, оскільки борг виник в результаті нарахувань зроблених відповідачкою за ріелторські послуги. Разом із тим пояснила, що повністю віддала цей борг, оскільки вважала що дійсно винна їй, про що свідчить наявна в ній розписка.

Позивачка пояснила, що розписки надані відповідачкою можливо були написані нею щодо боргу матері відповідачки ОСОБА_3, яка також у цей час мала перед позивачкою боргові зобовязання. Жодних доказів на підтвердження існування боргових зобовязань з ОСОБА_3 позивачкою суду не надано.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що відповідачка по справі, тобто її донька, в повному обсязі погасила свій борг перед позивачкою. Вказані обставини їй відомі, оскільки вони проживають однією родиною та обізнані щодо майнового стану кожного з них. Вказаний борг виник після укладення договору купівлі-продажу квартири за ріелторські послуги, які надавала позивачка. Борг позивачка обґрунтовувала тим, що вона особисто понесла додаткові витрати у вигляді підвищеної ставки відсотків за продаж квартири. Тобто грошові кошти відповідачка не отримувала, а лише написала розписку про повернення нарахованих позивачкою витрат на оформлення квартири. Після складання розписки відповідачка та вона особисто віддавали позивачці грошові кошти, спочатку 1000,00 грн., а потім залишок у розмірі 1000,00 доларів США, що в загальному розмірі перевищує розмір боргу.

Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що згідно розписки від 05.09.2014 року та 30.09.2014 року відповідачка отримала кошти в розмірі 1000,00 грн. та 1000 доларів США відповідно, що на день складення розписки за курсом НБУ складає 11784,50 грн., а отже загалом 12784,50 грн. Вказана розписка знаходиться у відповідачки, а отже підтверджує виконання зобовязання саме відповідачкою перед позивачкою, а не іншою особою, як стверджує позивачка. Оригінал розписки від 05.09.2014 року та 30.09.2014 року досліджений судом у судовому засіданні. Позивачка не заперечувала та підтвердила отримання вказаних коштів, підтвердила те, що саме нею написана розписка від 05.09.2014 року та 30.09.2014 року та поставлений підпис. Доказів на підтвердження існування боргових зобовязань з матірю відповідачки позивачкою не надано.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики не підлягають задоволенню, оскільки відповідачкою було доведено виконання боргових зобовязань у повному обсязі, а тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625, 1046, 1047 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми за договором позики відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 05.03.2018 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_4