Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа № 572/3123/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2018 року

Сарненський районний суд Рівненської області у складі

головуючого судді - Рижого О.А.,

за участю секретаря - Мороз Ю.М.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача 1 - ОСОБА_3

представника відповідача 2 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Сарни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 ОСОБА_5 підприємства "Житлосервіс" Сарненської міської ради, відповідача 2 ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування договору найму житла на частину квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до відповідача 1 ОСОБА_5 підприємства "Житлосервіс" Сарненської міської ради, відповідача 2 ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування договору найму житла на частину квартири.

В обґрунтування позову посилається на те, що наказом №23-к від 17.03.1993 року її було зараховано на посаду оператором обчислювальних машин в Сарненський комбінат "Будіндустрія". ОСОБА_6, разом з своєю сім'єю, на той час проживала в гуртожитку № 2-а по вул. Бєлгородській в м.Сарни. В 2001 році ОСОБА_6, без зняття з реєстрації, залишила кімнату гуртожитку і разом з членами сім'ї виїхала із спірних кімнат. Позивач вказує, що її сім'я на той час мешкала в кімнаті № 24-а зазначеного гуртожитку і враховуючи що діти різної статі, потребувала покращення житлових умов, перебувала на обліку для покращення житлових умов. 20.02.2012 року адміністрацією комбінату ОСОБА_1 видано ордер на право власності з двома неповнолітніми різної статі дітьми, в кімнати № 21-а, 22-а гуртожитку будинку №2-а по вул. Бєлгородській в м.Сарни, та укладено договір найму на це житло. На час отримання ордера на житло в гуртожитку, ОСОБА_6 та члени її сім'ї у кімнатах № 21-а, 22-а не проживали, коштів на їх утримання не сплачували, а тому Позивач з дітьми вселялася на вільну житлову площу. В Угоді найму від 20.02.2002 року укладено між СП комбінат "Будіндустрія" та ОСОБА_1 зазначено, що житлове приміщення складає собою ізольовані кімнати загальною площею 112,63 кв.м. з усіма зручностями. Рішення виконкому Сарненської міської ради від 19.05.2004 року № 295 адміністрації комбінату було надано дозвіл на переобладнання гуртожитку під житловий будинок для малих сімей та виготовлення на нього проектно-технічної документації. Після оголошення СП комбінат "Будіндустрія" банкрутом, та в процесі його ліквідації, рішенням міської ради від 17.12.2009 року за №1471 цей гуртожиток було передано у комунальну власність міста, та прийнято на баланс КП "Житлосервіс". Рішенням виконкому Сарненської міської ради від 17.08.2011 року за № 340 нумерацію житлових приміщень у гуртожитку сімейного типу приведено у відповідність до технічного паспорту. Проведеним переобміром займаної сім'єю позивача площі, з договору найму було виключено коридори загального користування та укладено договір про надання послуг на утримання будинку та споруд від 08.11.2011 року, з якого убачається, що житлова площа в займаній нами квартирі становить 65,0 м. кв., а загальна площа становить 88,8 кв.м. За технічним паспортом КП РОБТІ, інвентаризаційна справа № 6693, реєстраційний № 3-139-1100, ізольоване приміщення, яким користується сім я позивача, зазначене як квартира АДРЕСА_1. Перереєстрація сім'ї позивача в квартиру АДРЕСА_2 була здійснена 27.12.2010 року, що підтверджується відповідними записами в технічних паспортах. Рішенням Сарненського районного суду від 17.10.2010 року, у справі за позовом ОСОБА_7 до позивача про усунення перешкод в користуванні жита в гуртожитку та вселення у кімнати № 21а, 22а, у задоволенні цього позову відмовлено за його безпідставністю, оскільки ордер на вселення у кімнати в гуртожитку, в яких проживає ОСОБА_6 не отримувала. КП "Житлосервіс", у віданні якого перебуває гуртожиток в будинку № 2-а по вул. Бєлгородській в м. Сарни, вимог про розірвання, зміну або укладення іншого договору найму не ставило. На цей час є чинним договір найму укладений СП комбінат "Будіндустрія" від 20.02.2002 року на користування житлом, включаючи кімнати № 21-а,22-а гуртожитку,а тепер кімнати № 4,5 квартири № 2, а тому договір найму укладений на ці кімнати з ОСОБА_7 є незаконним і змінений відповідачем в односторонньому порядку з порушенням вимог чинного законодавства. Рішенням Сарненського районного суду від 29.05.2014 року, (справа № 572/5626/13-ц ) відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7JI. до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловими кімнатами № 4, 5 квартири АДРЕСА_3. Цим же рішенням задоволено зустрічний позов позивача, яким визнано недійсними договори найму житла за № 3720 від 27.12.12 року, в частині надання у безстрокове користування кімнат № 4 та № 5 в гуртожитку в м. Сарни по вул. Бєлгородській,2-а/2 , та № 3720 від 19.09.2013 року про участь у витратах по утриманню споруд, прибудинкових територій та надання послуг укладених КП "Житлосервіс" з ОСОБА_6 Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 24.09.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилено, а оскаржуване рішення залишено без змін. Таким чином, рішення Сарненської міської ради за № 466 від 25.12.2012 р., яким сім'ю ОСОБА_7 визнано наймачами кімнат № 4 та № 5 жилого приміщення, суперечить вимогам житлового законодавства так як зазначені кімнати відносяться до квартири АДРЕСА_4, відповідно до рішення виконкому Сарненської міської ради від 17.08.2011 року № 340 та технічного паспорта. Крім того, позивач зазначає, що укладення договору найму з ОСОБА_7 на частину не ізольованої квартири, а саме кімнат № 4 та № 5, якими користується сім'я Позивача, суперечить житловому законодавству, порушує їх законні права та інтереси. Будучи формально зареєстрованою в гуртожитку, ОСОБА_7 здійснювала реєстрацію новонароджених дітей, за місцем своєї реєстрації, постійно проживаючи ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено наведеними вище рішеннями суду. Листом від 19.12.2014 року за № 02/16-1590 було повідомлено, що рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради від 19.11.2014 року внесено зміни до п.1 рішення виконавчого комітету Сарненської міської ради від 20.11.2013 року № 419 "Про переоформлення договору найму" текстом нового змісту яким ОСОБА_1 визнано наймачем кімнати № 6 жилого приміщення № 2 площею 14,9 кв.м. відповідно до технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 6693, реєстровий № 3- 139-1100) у гуртожитку № 2-А по вул. Бєлгородська м. Сарни. Цим же листом, рекомендовано звернутися співкористувачам жилого приміщення до міськвиконкому із заявою про надання згоди на розподіл площі загального користування. Позивач вказує, що на її вимогу надати копії документів на підставі яких виконком прийняв таке рішення їй було відмовлено, а тому вона змушена була звернутися до адвоката. На запит адвоката від 29.12.2014 року ні міський голова, а ні керівник КП "Житлосервіс" в установлений законом п'ятиденний строк інформацію не надали. Позивачка вказує, що ОСОБА_8, ОСОБА_9, є її дітьми та зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2. На цей час вони є повнолітніми, а тому оскаржуваними рішеннями виконкому Сарненської міської ради за № 466 від 25.12.2012 року таза № 419 від 20.11.2013 року, порушуються також і їхні права, як користувачів та членів сім'ї наймача.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача КП "Житлосервіс" позовні вимоги не визнав, подавши до суду відзив, в якому доводи позовної заяви вважає безпідставними з огляду на наступне.Відповідно до ч.1 ст 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається майном на власний розсуд, отже КП "Житлосервіс" як комунальне підприємство Сарненської міської ради має право укладати договори, що відповідають ст. 203 Цивільного кодексу України. Позовна вимога ОСОБА_1, про визнання сім'ї ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування житлом була предметом розгляду в Сарненському районному суді Рівненської області по справі №1718/74/11. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 20.04.2012року у задоволенні цих вимог було відмовлено повністю. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 31.10.2012року рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20.04.2012р було залишено в силі. Відповідно до рішення Сарненської міської ради від 25.12.2012 за №466 сім'ю ОСОБА_6 було визнано наймачами кімнат №4 та №5 жилого приміщення №2 (кімнати №4 та №5 жилого приміщення №2 згідно технічного паспорту) у гуртожитку по вул. Бєлгородська 2-а м.Сарни. На виконання даного рішення, яке є чинним та обов'язковим до виконання, та на заяву ОСОБА_6, КП "Житлосервіс" не має права відмовити в укладанні договору. Згідно з п.2 ст.61 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі. В даному випадку підставою для вселення в житлове приміщення є чинне та обов'язкове для виконання рішення Сарненської міської ради №466 від 25.12.2012р. Тому просить суд, з огляду на наведене, відмовити в позові позивачу.

17.01.2018 р. від представника відповідача ОСОБА_6 надійшла заява про зупинення провадження у даній цивільній справі до вирішення цивільної справи №572/17/15-ц за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_8 до Сарненської міської ради, КП "Житлосервіс", ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання такими, що втратили право на житло та скасування рішень виконкому, зобов'язання укласти договір найму квартири, яка розглядається Дубровицьким районним судом Рівненської області. Проте, з'ясувавши думки учасників процесу, беручи до уваги запереченняОСОБА_1 на заяву представника відповідача ОСОБА_6, ухвалою Сарненського районного суду від 01.02.2018 р. в задоволенні вказаної заяви було відмовлено за відсутністю підстав для зупинення провадження по справі, передбачених ст.ст. 251, 252 ЦПК України.

17.01.2018 р. від представника відповідача ОСОБА_6 до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 з якого вбачається, що вимогу позивачки про скасування договору найму житла вважає безпідставною, оскільки в оскарженому договорі вказано про те, що предметом договору є житлові кімнати у будинку для малих сімей, а не житлові кімнати у квартирі. ОСОБА_4 вказує, що на сьогоднішній день, спірні житлові приміщення не мають статусу квартири, адже відповідно до реєстру речових прав на нерухоме майно, такої квартири не зареєстровано.

23.01.2018 р. до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву КП "Житлосервіс" Сарненської міської ради та представника ОСОБА_6 від ОСОБА_1, з якої вбачається, що вона вважає їх доводи про необґрунтованість та безпідставність її позову не обґрунтованими та такими, що суперечать нормам матеріального та процесуального права, вказаних нею в позові.

26.01.2018 р. від представника КП "Житлосервіс" Сарненської міської ради Рівненської області до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив ОСОБА_1, де він посилаючись на наявний в матеріалах справи відзив на позовну заяву, вказує, що КП "Житлосервіс" не має права розпоряджатись майном на власний розсуд, оскільки даний будинок не знаходиться у його власності, а лише на праві повного господарського відання, зазначаючи, що КП "Житлосервіс" зобов'язаний виконувати рішення виконавчого комітету Сарненської міської ради № 466 від 25.12.2012 р. Представник КП "Житлосервіс" Сарненської міської ради Рівненської області, посилаючись на ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справі від 21.10.12 р., якою було залишено в силі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20.04.2012 р., вказує також, що сім'ю ОСОБА_6 не було визнано такими, що втратили право користування житлом. Представник КП "Житлосервіс" заперечує також, що при укладенні вищевказаного договору найму житла були порушені права позивача, оскільки спірна житлова площа їй не належить на праві власності і ніхто не чинить їй перешкод у користуванні чи розпорядженні. Відповідно до рішення виконавчого комітету Сарненської міської ради 30 №419 від 20 листопада 2013 р. про переоформлення договору найму, позивача було визнано наймачем жилого приміщення№6 площею за внутрішнім обміром 14,9 м/кв., що знаходиться в будинку для малих сімей за адресою м. Сарни вул. Белгородська,2а, однак позивач ОСОБА_1, відмовляється від переоформлення договору найму квартири, фактично ігноруючи рішення власника майна.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що в позові ОСОБА_1 слід відмовити, при цьому суд керується наступним.

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла може бути помешкання, зокрема квартира, або його частина.

За положеннями ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Однією з підстав виникнення права на користування жилим приміщенням є договір найму (оренди) житла.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.18 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках укладають та розривають договори найму житла у гуртожитках, що є власністю відповідних територіальних громад.

Так, відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з вимогами ст. 638 ЦК правочин (договір) вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до приписів ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до вимог цивільного законодавства.

Згідно з приписами ст. ст. 810, 820 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

За правилами статті 815 ЦК України наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його у належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов'язаний вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Сарненської міської ради №446 від 25 грудня 2012 року, вирішено визнати сім'ю ОСОБА_6 наймачами кімнат №4 та №5 жилого приміщення №2 (кв.№2 згідно технічного паспорту) у гуртожитку по вул. Бєлгородська,2-а м. Сарни, які на момент реєстрації у них сім'ї ОСОБА_6 нумерувалися як кімнати №21-а та 22-а (а.с.50).

04 жовтня 2017 р. на підставі даного рішення було укладено договір №3943 найму житла (квартири) в будинку державного і комунального житлового фонду між КП "Житлосервіс" та ОСОБА_6 (а.с. 51).

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (статті 203, 215-216, 228-235 ЦК). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому, право на такий позов, відповідно до ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України, виникає лише в разі порушення недійсною угодою особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Оскільки на час укладення вищевказаного договору рішення Сарненської міської ради № 466 від 25.12.2012 р. не скасовано та було чинним, а відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справі від 21.10.12 р., якою було залишено в силі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 20.04.2012 р., де сім'ю ОСОБА_6 не було визнано такими, що втратили право користування житлом, суд вважає, що права позивачки в даному випадку жодним чином не порушені.

Беручи до уваги фактичні обставини справи та вищезазначені вимоги закону, судом не встановлено підстав, які б свідчили про неправомірність укладення договору №3943 найму житла (квартири) в будинку державного і комунального житлового фонду між КП "Житлосервіс" та ОСОБА_6, а тому він є таким, що укладений згідно чинного законодавства, оскільки в КП "Житлосервіс" Сарненської міської ради, не було підстав для його неукладення.

При таких обставинах суд, вважає вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору найму житла від 04.10.2017 р., укладеного між КП "Житлосервіс" та ОСОБА_6 є передчасними, не доведеними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 15,16,59,203-204,215-216,228-235,317,810,815,820 ЦК України, ст.ст. 9,61,159 ЖК України, ст.18 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_5 підприємства "Житлосервіс" Сарненської міської ради, відповідача 2 ОСОБА_6 про визнання недійсним та скасування договору найму житла на частину квартири - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Сарненський районний суд Рівненської області в Апеляційний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня отримання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Рижий