Ухвала

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 362/4079/16-ц

провадження № 61-14652св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_3,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Коцюрби О. П., Сержанюка А. С.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2013 року в розмірі 11 032 грн 31 коп., із яких: 4 340 грн - заборгованість за кредитом, 5 590 грн 77 коп. - відсотки за користування кредитом, 100 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина) та 501 грн 54 коп. - штраф (відсоткова складова), посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року у складі судді Марчука О. Л. позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 11 032 грн 31 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Журби С. О., Коцюрби О. П., Сержанюка А. С., заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 4 340 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

До суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк», у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Від ОСОБА_3 надійшло заперечення, у якому він просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року справу № 362/4079/16-ц призначено до судового розгляду.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа № 362/4079/16-ц передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суди встановили, що 04 вересня 2013 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з копією Анкети-заяви ОСОБА_3 від 04 вересня 2013 року він отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку - платіжну (кредитну) картку «Універсальна»; ознайомився і погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Також дав згоду на те, що Заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг.

У зазначеній заяві міститься відмітка про те, що відповідача ознайомлено у тому числі з тарифами по карткам і умовами кредитування з використанням кредиток.

Вказані Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку ОСОБА_3 не підписані.

Підставою для звернення до суду з даним позовом стала наявність непогашеної кредитної заборгованості.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник належним чином не виконує своїх зобов'язань, має прострочену заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд зробив висновок про те, що Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку, на які посилався позивач, не містять підпису відповідача, тому вони не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, у зв'язку з чим на користь банку підлягає стягненню лише тіло кредиту - 4 340 грн.

Ухвалою Об'єднаної палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 61-5918сво18 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 754/13763/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року.

Підставою для передачі даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду стала необхідність у відступленні від правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, у якому зазначено, що Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) існували при укладенні договору й у заяві позичальника, яку він власноручно підписав, зазначено, що він ознайомлений з такими Умовами та згодний з ними. Також Верховний Суд України вказав, що Умови є складовою кредитного договору, так як разом із заявою позичальника та Тарифами банку визначають умови кредитного договору.

Зокрема, Об'єднана палата Верховного Суду вказала, що в разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальникам.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа № 754/13763/15-ц передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 362/4079/16-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пункту 10 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 362/4079/16-цза позовом публічного акціонерного товариства комерційного банкк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/13763/15-ц.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І.Журавель

В. М.Коротун

В. І. Крат