_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/2916/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018 року

Київський районний суд м. Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу і повернення грошових коштів,

Встановив,

Позивач у жовтні 2017 року звернулась до суду з вимогами ухвалити судове рішення про визнання недійсним Договору фінансового лізингу №002626 від 21 січня 2016 року з додатками №1,№2, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальність «Лізингова компанія «Ваш авто» та ОСОБА_1, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 88000 грн, внесені позивачем на рахунок відповідача на виконання умов Договору фінансового лізингу №002626, посилаючись на положення ст..18 ЗУ «Про захист прав споживачів». В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали.

Відповідач до суду не зявився, про час і місце слухання справи сповіщався судом неодноразово у відповідності до вимог закону, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.

За згодою позивачевої сторони та у відповідності до вимог ст..ст.280-281 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд вислухав позивачеві сторону, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

21 січня 2016 року ОСОБА_1 і ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» в особі представника компанії ОСОБА_2 в офісі філії компанії, що розташована в м.Одесі пров.Маланова,6 уклали договір фінансового лізингу №002626, за умовами якого предметом лізингу є транспортний засіб VWPolo Sedan 1.6 I benzin, вартістю 10910,52 дол.США, що визначено в гривневому еквіваленті в суму 294584 грн. Відповідно до умов договору Товариство взяло на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет Лізингу у користування Лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених договором. На виконання умов договору позивач лізингоодержувач 21.01.2016 року здійснила авансовий платіж в розмірі 40% вартості автомобіля і на рахунок лізингоодержувача перерахувала грошові кошти в сумі 88000 грн. Позивач доводить, що представник товариства при укладанні договору запевнила, що автомобіль буде передано впродовж 3-х днів з моменту укладання договору. ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» свої зобовязання за договором не виконало і до сьогодні автомобіль не передало. Але через кілька днів після укладання договору з офісу компанії їй позивачу зателефонували і запропонували сплатити 50% вартості автомобіля, ще через кілька днів її з компанії повідомили про відсутність автомобіля марки VWPolo Sedan 1.6 I і про наявність іншого транспортного засобу більшою вартістю. Позивач відмовилась від внесення змін до договору щодо предмету лізингу, після чого їй відповідач запропонував розірвати договір і отримати 2% від сплачених нею коштів.

Позивач стверджує, що договір лізингу за своїми умовами є несправедливим по відношенню до неї, як споживача, посилаючись на положення ст..18 ЗУ «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 вимагає визнати договір недійсним і стягнути з лізингової компанії на її позивача- користь грошові кошти сплачені на виконання умов цього договору.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на такі докази: догові фінансового лізингу 002626 від 21.01.2016 року з додатками №1, №2, заяву адміністрації ТОВ Лізингова компанія «Ваш Авто», рахунок №4 від 21.01.2016 року, квитанція «Приватбанку» про перерахунок грошових коштів в сумі 88000 грн на рахунок Лізингової компанії «Ваш Авто».

Дослідивши надані позивачкою докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 21 січня 2016 року між ТОВ «Лізинговою компанією «Ваш авто»» (лізингодавець) та ОСОБА_1 (лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №002626 з додатками, за яким Лізингодавець зобов'язується придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді транспортного засобу VWPolo Sedan 1.6 Iвартістю 10910,52 доларів США, що становить 294584 гривень ,а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти Предмет Лізингу та сплатити Лізингодавцю платежі згідно умов договору.

Згідно до п. 1.7. ст. 1 договору предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4. ст. 9 даного Договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6. ст. 9 даного Договору.

21.01.1016 року на виконання договору фінансового лізингу позивачем сплачено ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто»» авансовий платіж в розмірі 88000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (не прямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю - продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника)відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Договір фінансового лізингу від 21.01.2016 року, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» , нотаріально посвідчено не було. Відповідно до ч. 1ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-65цс16 від 11 травня 2016 року та у справі № 6-648цс16.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочинну (ч. 1ст. 216 ЦК України).

Суд погоджується з доводами позивачевої сторони щодо несправедливих умов договору. статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачені підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною, визначене поняття «несправедливі умови договору» (ч. 2), згідно якого умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Несправедливими, згідно із частиною третьою статті 18 цього Законує, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору (п.п. 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (п. 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (п. 13).

За змістом ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому.

Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу від 21.01.2016 року, укладеного між сторонами, дає підстави для висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом (стаття 12 договору), звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Про несправедливість умов договору свідчить і зміст п. 10.14, згідно якого достроково погасити лізингові платежі можна не раніше ніж через 12 календарних місяців після підписання акта приймання-передачі предмета лізингу між лізингодавцем та лізингоодержувачем. За дострокове погашення лізингових платежів у термін до 12 календарних місяців з моменту підписання акта приймання-передачі предмета лізингу лізингоодержувач сплачує штраф у розмірі 10 відсотків від суми дострокового погашення.

Таким чином, п. 10.14 ст. 10, а також п. 12.1 ст. 12 договору встановлюють односторонню відповідальність лізингоодержувача не лише за будь - яке порушення зобов'язання, а й за дострокове погашення суми лізингових платежів та розірвання договору за його ініціативою, що є обмеженням принципів свободи договору, справедливості, розумності та добросовісності, є несправедливими умовами договору.

Пункти 8.3, 8.5 договору передбачають, що гривневий еквівалент вартості предмета лізингу, визначений на дату укладення договору, може змінюватися в разі зміни обмінного курсу долара США до гривні або в разі зміни відпускної ціни транспортного засобу в продавця. Усі планові платежі здійснюються лізингоодержувачем відповідно до умов, визначених у додатках 1, 3 до договору фінансового лізингу. Планові платежі зараховуються лізингодавцем згідно з обмінним курсом долара США до гривні на дату фактичного зарахування платежу на рахунок лізингодавця.

Тобто, за змістом зазначених пунктів договору розмір лізингової плати може змінюватися залежно від зміни ситуації на грошовому ринку, що впливає на вартість предмета лізингу, проте порядку перерахунку договір не передбачає.

Аналіз змісту договору, зокрема, пунктів 3.2.7, 12.1, свідчить про те, що за невиконання своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу лізингодавець не несе відповідальності, а, навпаки, отримує вигоду - штраф у розмірі 40 % від розміру авансового платежу та всю суму сплаченого адміністративного платежу.

З огляду на юридичну природу договору фінансового лізингу та положень ст. 692 ЦК України, споживач послуг, укладаючи такий договір, має право знати обсяг своїх фінансових зобов'язань та ціну транспортного засобу, який лізингодавець передає йому в користування за плату з правом викупу. При цьому ціна предмета лізингу є істотною умовою такого договору згідно вимог статей 638,655,691 ЦК України.

Відповідно до статті 10 договору в разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення договору сторони домовились та беруть на себе зобов'язання до купівлі транспортного засобу підписати додаток 3 до цього договору із установленням щомісячних платежів, які розраховуються із ціни транспортного засобу на момент купівлі.

Зі змісту договору вбачається, що сторони не погодили постачальника (продавця) автомобіля, не погодили графіку сплати лізингових платежів згідно з додатком 3 до договору, на який міститься посилання у договорі фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 4.3 договору разом з підписаним актом приймання-передачі лізингодавець передає лізингоодержувачу графік сплати лізингових платежів (додаток 3 до договору), який сторони зобов'язані підписати до моменту підписання акта приймання-передачі.

Таким чином, на момент укладення договору фінансового лізингу лізингоодержувач був позбавлений можливості ознайомитися з обсягом своїх грошових зобов'язань та графіком лізингових платежів, що свідчить про невизначеність загального обсягу його грошових зобов'язань.

Згідно з п.п. 1.4, 1.5 ст. 1 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За такими зобов'язаннями відповідає продавець.

Лізингодавець разом із продавцем солідарно відповідають перед лізингоодержувачем виключно за зобов'язанням щодо продажу предмета лізингу.

Між тим,ст. 808 ЦК України передбачено, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Згідно змісту договору лізингу, вибір продавця предмета лізингу здійснює відповідач. У договорі відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, а тому пункти 1.4, 1.5 договору щодо звільнення лізингодавця від відповідальності в частині, зокрема, якості, комплектності, справності товару, суперечать ст. 808 ЦК України.

Разом з тим, на підставі п. 7.1-7.3 договору, страхування предмета лізингу, здійснюється за рахунок споживача на користь лізингодавця.

Пунктом 10.15 договору передбачено, що у разі неузгодженої у даному договорі зміни розмірів лізингових платежів, сторони складають додаткову угоду до даного договору, а також на вимогу лізингодавця підписують акт коригування вартості предмета лізингу; у разі відмови споживача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу, лізингодавець має право розірвати договір після чого лізингоодержувач зобов'язаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом п'яти календарних днів з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів, при цьому раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають.

Тобто, позивач, як споживач, позбавлений можливості відмовитися від зміни (збільшення) розміру лізингових платежів відповідачем в процесі виконання договору, а за таку відмову встановлена відповідальність у вигляді розірвання договору відповідачем і неповернення сплачених платежів.

З огляду на викладене суд визнає умови договору фінансового лізингу несправедливими, а договір з цих підстав недійсним.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у аналогічних справах, в тому числі і в постанові від 8 червня 2016 року (№ 6-330цс16, згідно з якою, за змістом положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 с. 509ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві. Як наслідок недійсності правочину з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти сплачені ОСОБА_1 на виконання умов договору фінансового лізингу в сумі 88000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1762 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст..ст.280-282,263-265,268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу №002626 від 21 січня 2016 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» і ОСОБА_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» ( р/р 4 в АТ «Райффайзен банк Аваль» МФО 380805) на користь ОСОБА_1 88 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» ( ) на користь держави судовий збір в сумі 1762 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, наданою до суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Іншою стороною рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м.Одеси протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Калашнікова О. І.