Номер провадження: 22-ц/785/6363/18
Номер справи місцевого суду: 523/3173/18
Головуючий у першій інстанції Виноградова Н. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 академії прокуратури України на ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2018 року по справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни в якій ОСОБА_3 просив

визнати постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Лисенко О.В. про закінчення виконавчого провадження № 55281129 - незаконною;

скасувати постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Лисенко О.В. про закінчення виконавчого провадження № 55281129 від 13.02.2018 року;

зобов'язати головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Лисенко О.В. або особу, що її заміняє відновити виконавче провадження № 55281129.

В обґрунтування скарги заявник послався на те, що 27 листопада 2017 року Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва було отримано заяву про прийняття виконавчого листа до провадження та відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист № 523/8965/16-ц виданий Суворовським районним судом м. Одеси від 24.11.2017 року.

01 грудня 2017 року Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва було відкрите виконавче провадження (ВП 55281129) про стягнення на користь стягувача ОСОБА_3 з ОСОБА_2 академії прокуратури України середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 118299,88 гривень.

12 грудня 2017 року на рахунок ОСОБА_3 від виконавчої служби надійшли грошові кошти у розмірі 95231,42 гривні.

На адресу ОСОБА_3 надійшла постанова від 13.02.2018 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як зазначає скаржник постанова винесена державним виконавцем Лисенко О.В передчасно та з грубим порушенням наведених вище приписів законодавства, оскільки боржник ОСОБА_2 академія прокуратури України виконала рішення суду не в повному обсязі, а саме ОСОБА_3 недоотримав за виконавчим листом № 523/8965/16-ц 118299,88 - 95231,42 = 23 068,46 гривень.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2018 року скаргу ОСОБА_3 на постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Лисенко Оксани Вікторівни - задоволено.

Визнано постанову головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Лисенко О.В. про закінчення виконавчого провадження № 55281129 - незаконною.

Зобов'язано головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Лисенко О.В. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 55281129 від 13.02.2018 року.

Зобов'язано головного державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Лисенко О.В. або особу, що її заміняє відновити виконавче провадження № 55281129.

Вважаючи ухвалу суду незаконною ОСОБА_2 академії прокуратури України звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити скаржнику в задоволенні скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до с. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 27 листопада 2017 року Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва було отримано заяву про прийняття виконавчого листа до провадження та відкриття виконавчого провадження, виконавчий лист № 523/8965/16-ц виданий Суворовським районним судом м. Одеси від 24.11.2017 року.

01 грудня 2017 року Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва було відкрите виконавче провадження (ВП 55281129) про стягнення на користь стягувача ОСОБА_3 з ОСОБА_2 академії прокуратури України середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 118299,88 гривень.

12 грудня 2017 року на рахунок ОСОБА_3 від виконавчої служби поступили грошові кошти у розмірі 95231,42 гривні.

На адресу ОСОБА_3 надійшла постанова від 13.02.2018 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

ОСОБА_3 недоотримав за виконавчим листом № 523/8965/16-ц 118299,88 - 95231,42 = 23 068,46 гривень.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження на примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах у межах повноважень та у спосіб, визначеними цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню.

Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувану визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Частиною 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районним судом повно і всебічно з'ясовано викладені обставини, висновок суду відповідає встановленим обставинам, правильно застосовано норми матеріального права та обґрунтовано прийнято рішення про задоволення скарги ОСОБА_3.

Посилання автора апеляційної скарги на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які районний суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 академії прокуратури України - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.12.2018 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький