Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 759/15668/13-ц

провадження № 61-42499св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

представник заявника - адвокат ОСОБА_5,

зацікавлена особа - Головне управління юстиції в м. Києві,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Київської міської ради на ухвалу Апеляційного суду м. Києва в складі судді Оніщук М. І. від 13 червня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаною заявою, в якій просила встановити факт її проживання однією сім'єю з ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та віднести її до четвертої черги спадкоємців за законом.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року заяву задоволено. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 з ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у період з 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та віднесено ОСОБА_4 до четвертої черги спадкоємців за законом.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявником доведено факт проживання із спадкодавцем однією сім'єю з 2005 року до моменту відкриття спадщини.

У травні 2018 року Київська міська рада, яка не брала участі у справі, подала апеляційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2013 року у вказаній справі - відмовлено.

Апеляційний суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив із відсутності належних процесуальних підстав для відкриття апеляційного провадження, оскільки апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення.

У серпні 2018 року Київська міська рада звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2018 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила суд скасувати зазначену ухвалу та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив коло заінтересованих осіб, не залучив до розгляду справи заінтересовану особу - територіальну громаду м. Києва в особі Київської міської ради, чим порушив її права та в результаті чого Київська міська рада була позбавлена можливості брати участь у справі та надати докази та заперечення, які могли вплинути на рішення суду. Відтак, суди порушили конституційне право на судовий захист Київської міської ради.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвали рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга подана особою, яка не брала участі у справі і вважає, що суд вирішив питання про її права та інтереси, лише 31 травня 2018 року, тобто більше ніж через чотири роки після набрання рішенням законної сили.

При цьому, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вимоги пункту 1 частини другої статті 358 ЦПК України не можуть бути застосовані, з огляду на те, що рішення суду першої інстанції жодним чином не зачіпає права, свободи, інтереси та (або) обов'язки Київської міської ради, яка, беручи до уваги предмет заяви та положення про спадкування, визначені ЦК України, не наділена правом спадкування майна померлої фізичної особи за наявності у такої особи спадкоємців будь-якої черги за законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошує на неухильному дотриманні принципу юридичної визначеності, який є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов'язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Встановивши, що апеляційна скарга подана після спливу річного строку з дня складення повного тексту ухвали районного суду за відсутності обставин, визначених пунктами 1 і 2 частини другої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судову ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Є. Червинська

В. М. Коротун

В. П. Курило