Ухвала

06 червня 2018 року

м. Київ

справа № 667/157/15-ц

провадження № 61-15023св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - кредитна спілка «Громада»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_7, ОСОБА_9, на заочне рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 березня 2015 року у складі судді Скорик С. А. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 березня 2017 року у складі суддів: Орловської Н. В., Кутурланової О. В., Майданіка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року кредитна спілка «Громада» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 15 липня 2013 року між кредитною спілкою «Громада» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 451, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 68 238,62 грн, які зобов'язався повернути до 15 липня 2014 року, та сплатити за користування кредитними коштами 46 % річних від суми залишку кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, відповідно до графіка встановленого цим договором.

Також цього дня з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між кредитною спілкою «Громада» та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 укладено договір поруки № 451п.

Оскільки позичальник належним чином не виконував свої кредитні зобов'язання, станом на 30 грудня 2014 року виникла заборгованість за кредитом в сумі 95 538,35 грн, із яких: борг за кредитом - 68 238,60 грн, за відсотками - 27 229,75 грн.

У зв'язку з наведеним позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів 95 538,35 грн заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14 березня 2017 року, позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь КС «Громада» заборгованість за кредитним договором від 15 липня 2013 року № 451 в сумі 95 538,35 грн та судові витрати по 191,08 грн із кожного відповідача.

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_7, ОСОБА_9,просить зазначені судові рішення скасувати у частині задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з нього на користь КС «Громада» заборгованості за кредитним договором, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2017 року справу за позовом кредитної спілки «Громада» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначено до судового розгляду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов такого висновку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вперше порушення кредитного зобов'язання позичальник допустив у жовтні 2013 року, а тому у кредитора виникло право вимоги до поручителя про повернення заборгованих сум саме із цього часу та триває відповідно до умов пункту 3.1 договору поруки протягом трьох років після закінчення зобов'язання позичальника і поручителя перед кредитором, а саме до жовтня 2016 року. Позовна заява зареєстрована в суді 14 січня 2015 року, а тому відсутні підстави для визнання поруки припиненою. Оскільки відповідачі мають солідарну відповідальність перед позивачем, а ОСОБА_4 всупереч умовам кредитного договору від 15 липня 2013 року № 451, законодавству України, не виконав зобов'язання щодо своєчасного погашення наданого кредиту та процентів за його користування, позовна заява підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із цими рішеннями, представник ОСОБА_7, ОСОБА_9, подав касаційну скаргу мотивовану, зокрема, тим, що порука є строковим зобов'язанням, чіткий строк дії договору поруки у договорі поруки не визначений, а повне погашення заборгованості позичальником та поручителями може і не відбутися (тобто це не є вказівкою на подію, яка має неминуче настати), не може вважатися таким строком і вказівка на повне виконання сторонами своїх зобов'язань за договором, а тому, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука вважається такою, що припинилася. Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Судом першої інстанції не було взято до уваги, що строк дії поруки самим договором поруки не встановлений, а тому, враховуючи що умовами кредитного договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами, позивач повинен був звертатися до суду з метою стягнення боргу з поручителя впродовж шести місяців від дня настання зобов'язання щодо погашення кожного чергового платежу, однак в даному випадку позивач звернувся до суду поза межами встановленого шестимісячного строку, а тому підстав для солідарного стягнення боргу не було через припинення поруки.

Доводи суду апеляційної інстанції щодо дії строку договору поруки протягом 3 років з моменту настання першого порушення позичальником своїх зобов'язань є помилковими, оскільки в пункті 3.1. договору вказано, що порука діє протягом трьох років після закінчення зобов'язань, що є зовсім різними поняттями. На відміну від настання строку чи першого прострочення виконання основного зобов'язання, закінчення зобов'язань не є вказівкою на ту подію, яка має неминуче настати, тобто це залежить від суб'єктивного фактору (належності виконання позичальником кредитного зобов'язання), однак позичальник може свої зобов'язання взагалі ніколи не виконати.

На підтвердження доводів касаційної скарги представник ОСОБА_7, ОСОБА_9, посилався на висновки, викладені у постановах Верховного Суду України № 6-6цс14, № 6-2056цс15, № 6-1599цс15, № 6-438цс15, № 6-53цс14.

Під час розгляду справи у подібних правовідносинах ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2018 року справу № 408/8040/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_12 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою, за касаційними скаргами ОСОБА_11 та ПАТ «Дельта Банк» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Із змісту зазначеної ухвали вбачається, що колегія суддів Верховного Суду вирішила відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (положень частини четвертої статті 559 ЦК України щодо припинення поруки в частині певних щомісячних зобов'язань), викладених у раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України (постанови від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 вересня 2017 року у справі № 6-3087цс16).

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскільки справа № 408/8040/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_12 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою, перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом кредитної спілки «Громада» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою представника ОСОБА_7, ОСОБА_9, на заочне рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 25 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 березня 2017 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12 за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_11, ОСОБА_12 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_12 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає

Головуючий Судді В. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв І. М. Фаловська С. П. Штелик