Ухвала

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 505/572/17

провадження № 61-46512 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2018 року у справі за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат за період навчання,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Одеський державний університет внутрішніх справ звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Одеського державного університету внутрішніх справ витрати на навчання в сумі 44 693 грн 48 коп., а також вирішити питання судових витрат.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2018 року, у задоволенні позову Одеського державного університету внутрішніх справ відмовлено.

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

Одеського державного університету внутрішніх справ на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2018 року, у якій заявник просить вказані рішення та постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги та вирішити питання розподілу судових витрат.

Разом із касаційною скаргою до суду надійшло клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Як на підставу поновлення строку на касаційне оскарження, заявник посилається на те, що він вже подавав касаційну скаргу на вказані судові рішення в передбачені законом строки, а саме 23 березня 2018 року, проте з невідомих йому причин подана скарга до Верховного Суду не надійшла. Про цей факт заявник дізнався з відповіді Верховного Суду на раніше подане ним клопотання про стан розгляду справи. На підтвердження зазначеного надає копію клопотання до Верховного Суду про стан розгляду справи, копію відповіді на вказане клопотання, копію касаційної скарги поданої 23 березня 2018 року та сторінку з журналу відправлень Одеського державного університету внутрішніх справ за 23 березня 2018 року.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, у зв'язку з чим підлягає залишенню без руху.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

У вказаній справі ціна позову становить 44 693 грн 48 коп. яка станом

на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн ? 100 = 176 200 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Таких випадків судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної карги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services

v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року.

Враховуючи викладене, оскільки Одеський державний університет внутрішніх справ подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання Одеського державного університету внутрішніх справ про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 вересня 2017 року та постанови Апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2018 року задовольнити.

Поновити строк на касаційне оскарження рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 вересня 2017 року та постанови Апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2018 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат за період навчання, за касаційною скаргою Одеського державного університету внутрішніх справ на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 21 лютого 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта