Справа № 329/319/18
Провадження № 2/329/154/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2018 року смт Чернігівка
Чернігівський районний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Богослова А.В., за участі секретаря судового засідання - Силаєвої Т.М.,
- позивача ОСОБА_1,
- відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дітей,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 33% з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.
Позовні вимоги мотивує тим, що з 27.01.2005 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 23.11.2017. Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2010 року сторони проживають окремо, так як спільне життя не склалося. Діти проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Відповідач здоровий, інших аліментних зобовязань не має, матеріальну та грошову допомогу в добровільному порядку не надає.
У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законодавством порядку шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача на веб-сайті суду. Заяв та клопотань не надав.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як встановлено, позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 23.11.2017. З 2010 року сторони проживають окремо. Від вказаного шлюбу сторони мають доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-ЖС № 013835, виданого 12.07.2005 виконавчим комітетом Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 125583, виданого 18.08.2009 виконкомом комітетом Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області.
На теперішній час діти проживають разом із позивачем. Факт проживання малолітніх дітей з матірю, підтверджується довідкою про склад сім'ї позивача, виданої виконавчим комітетом Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області №452 від 06.04.2018.
Як зазначила позивач, відповідач є здоровим, інших аліментних зобовязань не має, батьки на його утриманні не перебувають.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення коштів на утримання дитини (аліментів) за рішенням суду.
Відповідно до розяснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Враховуючи зміст наведених правових приписів та їх розяснень, а також факт проживання відповідача окремо від позивача і їхньої спільної дитини, зважаючи на відсутність між позивачем та відповідачем домовленості щодо сплати останнім аліментів на утримання спільної дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання спільних дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Згідно частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує матеріальне становище дітей, які проживають разом з матірю, оскільки кошти витрачені на дітей повинні бути достатніми для забезпечення їх гармонійного розвитку, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є здоровим, матеріально забезпеченим. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. При цьому, на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня предявлення позову, тобто з 11 квітня 2018 року.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їхньої дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць за період з 11 квітня 2018 року по 10 травня 2018 року включно.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, при цьому позивача законом звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, з відповідача в дохід держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись статтями 180-184, 191 Сімейного кодексу України, статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282, 354, 430Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, до ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, про стягнення аліментів на утримання дітей, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 (одна третя) частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 квітня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць за період з 11 квітня 2018 року по 10 травня 2018 року включно.
Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.В.Богослов