Справа № 196/415/18
№ провадження 2/196/161/2018
08 червня 2018 року смт.Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої - судді Гудим О.М.
за участю секретаря - Шевченко Т.І.
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин, визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин, визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що 06 березня 1999 року померла її двоюрідна тітка - ОСОБА_2, яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- право на право на земельну частку (пай), розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель колишнього КСП ім.Леніна Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлій на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №010697 від 30.01.1997 року.
За життя ОСОБА_2 заповіту не складала. Крім неї, спадкоємців за законом чи осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті тітки немає.
Звернувшись до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори щодо оформлення своїх спадкових прав, постановою нотаріуса від 26 березня 2018 року їй було відмовлено у зв'язку з тим, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини.
Вважає, що строк вона пропустила з поважних причини, оскільки тривалий час хворіла її дочка ОСОБА_3, яка померла у 2009 році, а потім в 2015 році передчасно помер її чоловік ОСОБА_4
Оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом вона не має можливості отримати, а тому була вимушена звернутися до суду.
Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми ст.ст.1216, 1233, 1268 ЦК України, прохає суд встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є племінницею померлої 06.03.1999 року ОСОБА_2; визнати, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після померлої тітки з поважної причини та визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги заявлені позивачем підтримала повністю та прохала їх задовольнити пояснивши, що позивач фактично спадщину після смерті тітки ОСОБА_2 прийняла спільним проживанням, так як тітка потребувала постійного догляду, а тому позивач проживала з нею, хоча і була не зареєстрована.
Представник відповідача - Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 в підготовчому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що на даний час працює разом з позивачем і дійсно зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що у неї була тітка, якій вона допомагала та доглядала за нею протягом 10 років.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що раніше працювала з позивачем і їй було відомо, що в неї була двоюрідна тітка, за якою вона доглядала і після смерті якої вона успадкувала земельний пай.
Суд, заслухавши думку сторін, пояснення свідків, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав.
Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Нормами ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
06 березня 1999 року померла двоюрідна тітка позивача - ОСОБА_2 (копія запису акта про смерть №25 від 09.03.1999 року, видана Царичанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану), яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить:
- право на право на земельну частку (пай), розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель колишнього КСП ім.Леніна Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлій на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №010697 від 30.01.1997 року (а.с.8).
За життя ОСОБА_2 заповіту не складала. Крім позивача, спадкоємців за законом чи осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні після смерті ОСОБА_2 немає.
Позивач, звернувшись до державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори щодо оформлення своїх спадкових прав, постановою нотаріуса від 26 березня 2018 року отримала відмову у зв'язку з тим, що вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини.
Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Таким чином саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця.
Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті двоюрідної тітки, яка спадщину прийняла спільним проживанням зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Крім цього, позивачка у позовній заяві посилається на те, що вона пропустила 6-місячний строк для прийняття спадщини після смерті двоюрідної тітки з поважних причин, оскільки, що у неї тривалий час хворіла дочка ОСОБА_3, яка померла 12.06.2009 року (а.с.9), а також в 2015 році передчасно помер її чоловік ОСОБА_4 (а.с.10), що вплинуло негативно на її фізичний та матеріальний стан.
Також, в підготовчому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно є племінницею померлої 06.03.1999 року ОСОБА_2, що також підтверджується показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, наданих в підготовчому засіданні, згідно яких позивач є племінницею померлої 06.03.1999 року ОСОБА_2, за якою вона доглядала тривалий час.
Відповідно до ст.1258 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «ОСОБА_9 Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідачем заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог.
Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності та підстав відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляла, тому судовий збір слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1223, 1258, 1268 ЦК України, ст.ст.141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Царичанської селищної ради Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин, визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, задовольнити в повному обсязі.
Встановити той факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с.Новопідкряж Царичанського району Дніпропетровської області, дійсно є племінницею ОСОБА_2, яка померла 06 березня 1999 року.
Визнати, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка с.Новопідкряж Царичанського району Дніпропетровської області, пропустила строк для прийняття спадщини після смерті двоюрідної тітки ОСОБА_2, яка померла 06 березня 1999 року, з поважної причини.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на право на земельну частку (пай), розміром 5,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) з земель колишнього КСП ім.Леніна смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 06 березня 1999 року, та якій вказане право належало на підставі Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП №010697 від 30.01.1997 року.
Судовий збір залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його складення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Головуюча: О.М.ГУДИМ