Постанова

Іменем України

22 лютого 2018 року

м. Київ

справа № 676/2298/15-ц

провадження № 61-5391св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи :

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі - Староушицька селищна рада Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, ОСОБА_6, відділ Держгеокадастру в Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області, Кам'янець-Подільське управління юстиції Хмельницької області,

третя особа - приватне підприємство «Пріорітет»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського місьрайонного суду Хмельницької області від 3 березня 2016 року у складі судді Вдовичинського А. В. та на ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 15 серпня 2016 року у складі суддів: Талалай О. І., Корніюк А. П., П'єнти О. І.,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Староушицької селищної ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, ОСОБА_6, відділу Держгеокадастру в Кам'янець-Подільському районі Хмельницької області, Кам'янець-Подільського управління юстиції Хмельницької області про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсними свідоцтв про право власності на земельні ділянки та скасування державної реєстрації прав власності на них.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 посилалась на незаконність рішення Староушицької селищної ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області про встановлення меж земельних ділянок для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_1 на підставі якого ОСОБА_6 отримано свідоцтва про право власності на земельні ділянки, оскільки вона як суміжний землекористувач не погоджувала межі земельних ділянок. З цих же підстав уважала, що реєстрація за ОСОБА_6 права власності на указані земельні ділянки є незаконною.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що Староушицькою селищною радою Кам'янець-Подільського району Хмельницької області спір вирішено в межах повноважень відповідно до закону. Приватизація відповідачем земельних ділянок проведена в установленому законом порядку. Позивачем

не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідачем порушено її права як землекористувача.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 15 серпня 2016 року рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 березня 2016 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.

У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у вересні 2016 року, ОСОБА_4 просить скасувати рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 15 серпня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є необґрунтованими, незаконними, оскільки ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

15 вересня 2016 року суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в даній справі.

У листопаді 2016 року від Староушицької селищної ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 15 серпня 2016 року.

Заперечення Староушицької селищної ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області обгрунтовані тим, що рішення суду першої та апеляційної інстанцій є законні та ухвалені з дотриманням матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 є безпідставними та необґрунтованими.

5 лютого 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги

правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставин, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями на АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 жовтня 2008 року.

Рішенням Староушицької селищної ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області від 23 березня 2011 року № 10 ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документації, що посвідчує право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, для будівництва індивідуальних гаражів та для ведення особистого селянського господарства орієнтовними площами у с. Гораївка з метою подальшої передачі у власність.

ОСОБА_4 таку технічну документацію на час розгляду справи не виготовила.

Відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння від 16 вересня 1987 року ОСОБА_6 є власником житлового будинку на АДРЕСА_1.

Рішенням Староушицької селищної ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області від 04 червня 1993 року № 7 ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,61 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд і 0,36 га для ведення особистого підсобного господарства.

З приводу суміжного землекористування між сторонами виникають спори, які неодноразово були предметом судового розгляду.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 визнаний недійсним виданий Староушицькою селищною радою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_6 державний акт

про право приватної власності на землю від 07 вересня 2004 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2014 року відмовлено в позові ОСОБА_6 про визнання за ним права на оформлення права власності на земельні ділянки без погодження меж із суміжними землекористувачами.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 29 липня 2014 року у цій справі встановлено, що після визнання недійсними отриманих 07 вересня 2004 року ОСОБА_6 державних актів на земельні ділянки він є належним землекористувачем цих земельних ділянок, оскільки не скасовувались судом відповідні рішення селищної ради про їх передачу у приватну власність. У відповідності із абзацом другим пункту першого Прикінцевих положень Земельного Кодексу України рішення про передачу громадянам України у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

ПП «Пріоритет» на підставі договору від 17 лютого 2012 року №3/з виготовило для ОСОБА_6 технічну документацію щодо складання документу, що посвідчує право на земельні ділянки. ОСОБА_4 не погодила межі суміжного землекористування, вважаючи, що має місце захоплення її земельної ділянки.

Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки. Підписання акту погодження меж самостійного значення не має, таке є правом суміжного землекористувача, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Передача у власність земельної ділянки проводиться за рішенням селищної ради на підставі затвердженої технічної документації, до складу якої входить, зокрема, погодження меж земельної ділянки.

Орган місцевого самоврядування у відповідності з частиною третьою статті 158 ЗК України за заявою заінтересованої особи вправі вирішити такий спір та, при наявності для цього підстав, надати дозвіл на приватизацію земельної ділянки без згоди суміжного землекористувача, що дасть можливість ліцензійній організації завершити розробку відповідної технічної документації.

У січні 2014 року ОСОБА_6 замовлено та розроблено у ПП «Пріоритет» проектну документацію із землеустрою, яка була погоджена у встановленому законом порядку. В процесі розроблення документації із землеустрою ПП «Пріоритет» проведено роботи по встановленню (відновленню) в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок на АДРЕСА_1, здійснена кадастрова зйомка земельних ділянок з вирахуванням координат поворотних точок меж ділянок; проведено рекогносцирування по зовнішній межі земельних ділянок, де зафіксовані дійсні межі та конфігурація ділянок.

Розробником документації із землеустрою у встановленому порядку виготовлено акт погодження меж земельних ділянок. Представник позивача відмовилася підписати даний акт.

Зазначений спір був переданий на вирішення органу місцевого самоврядування, який відповідно до частини третьої статті 158 ЗК України правомочний вирішувати земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності та користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

3 жовтня 2014 року комісією Староушицькою селищною радою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за участю сторін було проведено обстеження меж суміжних земельних ділянок та складено відповідний акт, згідно з яким фактично існуючі в натурі межі земельних ділянок по АДРЕСА_1 відповідають замірам площ на місцевості, які виконав ПП «Пріоритет» і які встановлені з 60-х років минулого століття.

За наслідками розгляду спору рішенням Староушицької селищної ради від 14 листопада 2014 року № 5 «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1» встановлено межі земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та ведення особистого селянського господарства у АДРЕСА_1, відповідно до вимог статей 107, 158 ЗК України по фактично існуючих межах використання земельних ділянок.

30 січня 2015 року реєстраційною службою Кам'янець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку

для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на АДРЕСА_1 площею 0,25 га, кадастровий НОМЕР_2 і земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 площею 0,09 га, кадастровий НОМЕР_3.

Відповідно до частин першої та другої статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

Частинами першою та третьою статті 158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Порядок безоплатної приватизації ОСОБА_6 земельної ділянки відповідає вимогам статті 118 ЗК України.

ОСОБА_4 належних та допустимих доказів на підтвердження факту порушення її прав землекористувача ОСОБА_6 суду не надала.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановивши, що Староушицькою селищною радою Кам'янець-Подільського району Хмельницької області спір вирішено в межах повноважень відповідно до вимог закону, приватизація відповідачем земельних ділянок проведена у встановленому законом порядку та враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем порушено її права як землекористувача, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судами обставини.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат