АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 квітня 2018 року

м. Харків

справа № 646/5677/17

провадження № 22ц/790/351/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Кучер Ю.Ю.,

імена (найменування сторін):

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року в складі судді Сорока О.П.,

у с т а н о в и в:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-2016» (далі - ТОВ «Ніка-2016»), про визнання договору іпотеки недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 29 серпня 2007 року в рахунок забезпечення зобов'язань за Генеральною кредитною угодою № 687 він уклав з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Договір іпотеки № 687/1-07, предметом якого є нежитлова будівля літ. «Б-2» загальною площею 489,2 кв. м. в будинку АДРЕСА_1, належна йому на праві власності на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 липня 2007 року (справа № 2-2585/07). Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим № 4065.

07 лютого 2008 року укладено Договір № 1 про внесення змін до Договору іпотеки № 687/1-07 від 29 серпня 2007 року, відповідно до умов якого змінено предмет іпотеки на нерухоме майно, а саме - на нежитлову будівлю літ. «Б-3» загальною площею 725,7 кв. м. в будинку АДРЕСА_1, належну йому на праві власності на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2007 року (справа № 2-4142/07). Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим № 513.

Згодом право вимоги на предмет іпотеки перейшло до Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» (далі - ПАТ «Артем-Банк») на підставі Договору про відступлення прав за договором іпотеки від 18 квітня 2016 року, а потім - до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-2-16» (далі - ТОВ «Ніка-2016») на підставі Договору про відступлення прав за договором іпотеки від 23 травня 2016 року.

Посилаючись на те, що рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2007 року скасовано ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2010 року за нововиявленими обставинами, позивач просив визнати Договір іпотеки № 687/1-07, укладений 29 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», недійсним.

04 жовтня 2017 року ОСОБА_4 - представник ТОВ «Ніка-2016» подала письмові заперечення проти позову.

Заперечення мотивовані тим, що позов пред'явлено з пропуском строку позовної давності, крім того рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 грудня 2011 року скасовані всі рішення, ухвалені під головуванням судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Андрущенко Н.М. та допущено поворот виконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2010 року шляхом скасування будь-яких реєстрацій права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Функтор» (далі - ТОВ «Функтор») на нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 літ. «А-3» по провулку Микитинському в м. Харкові загальною площею 1230,8 кв. м. та відновлення реєстрації права власності на наступне нерухоме майно: будівлю літ. «А-2» по АДРЕСА_1 загальною площею 591,6 кв. м., яка складається з приміщень 1-го поверху № № 1-11 площею 195 кв. м., 2-го поверху № № 1-9 площею 194,8 кв. м., мансарди № 1 площею 201,8 кв. м., належну на праві власності ОСОБА_5, та нежитлову будівлю літ. «Б-2» по АДРЕСА_1 загальною площею 489,2 кв. м., належну на праві власності ОСОБА_1

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що предмет іпотеки - нежитлова будівля літ. «Б-2» загальною площею 489,2 кв. м. в будинку АДРЕСА_1 належить позивачу на праві власності на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 липня 2007 року, яке на даний час є чинним.

10 жовтня 2017 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд відновив реєстрацію нежитлової будівлі літ. «Б-2», яка не є предметом іпотеки за чинним договором іпотеки, та його право власності на цю нерухомість не зареєстровано; крім того, 05 жовтня 2017 року він подав уточнений позов про визнання також недійсними кредитних договорів № 014/07/1-967-07 від 29 серпня 2007 року, 3 010/-2/07-01-0101-08 від 07 лютого 2008 року та № 010-2/07-01-0513-08 від 19 червня 2008 року, у прийнятті якого було відмовлено.

05 грудня 2017 року ОСОБА_4 - представник ТОВ «Ніка-2016» подала заперечення на апеляційну скаргу, посилаючись на її безпідставність та наявність шахрайських дій з боку позивача.

Відповідач рішення суду першої інстанції не оскаржив, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-1У «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-1У) іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права й обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням).

Виконання забезпечувального зобов'язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в невиконанні боржником свого зобов'язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Частиною п'ятою статті 3 Закону № 898-1У передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 23 Закону № 898-1У визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Матеріали справи свідчать, що 29 серпня 2007 року в рахунок забезпечення зобов'язань за Генеральною кредитною угодою № 687 ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Договір іпотеки № 687/1-07, предметом якого є нежитлова будівля літ. «Б-2» загальною площею 489,2 кв. м. в будинку АДРЕСА_1, належна йому на праві власності на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 липня 2007 року (справа № 2-2585/07). Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим № 4065.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2007 року за ОСОБА_1 визнано право власності на нежитлові приміщення третього поверху будинку літ. «Б-3» в будинку АДРЕСА_1 загальною площею 237,5 кв. м. та на вказану нежитлову будівлю літ. «Б-3» загальною площею 726,7 кв. м. в цілому.

07 лютого 2008 року укладено Договір № 1 про внесення змін до Договору іпотеки № 687/1-07 від 29 серпня 2007 року, відповідно до умов якого змінено предмет іпотеки на нерухоме майно, а саме - на нежитлову будівлю літ. «Б-3» загальною площею 725,7 кв. м. в будинку АДРЕСА_1, належну позивачу на праві власності на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2007 року (справа № 2-4142/07). Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О. за реєстровим № 513.

За заявою ТОВ «Функтор» ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2010 року за нововиявленими обставинами скасовано рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2007 року та рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2008 року, на підстав якого за ОСОБА_1 було визнано право власності на самочинно побудовані підсобне приміщення № 8 площею 31,2 кв. м., санвузол № 21 площею 2,9 кв. м. в будинку АДРЕСА_2 та на весь житловий будинок літ. «А-2».

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності відмовлено. Позов ТОВ «Функтор» задоволено. Визнано право власності ТОВ «Функтор» на житлову будівлю літ. «А-2» АДРЕСА_2, нежитловий будинок літ. «А-2» загальною площею 591,6 кв. м. АДРЕСА_1 та нежитловий будинок літ. «Б-3» загальною площею 726,7 кв. м. АДРЕСА_1

Додатковим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2010 року визнано право власності ТОВ «Функтор» на нежитловий будинок загальною площею 1 230,8 кв. м. АДРЕСА_1

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 15 грудня 2011 року скасовано рішення Червонорзаводського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2010 року та додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2010 року, в задоволенні позовів ОСОБА_1 відмовлено

Цим же рішенням суду апеляційної інстанції допущено поворот виконання рішення шляхом скасування будь-яких реєстрацій права власності ТОВ «Функтор» на нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 літ. «А-3» по провулку Микитинському в м. Харкові загальною площею 1 230,8 кв. м. та відновлення реєстрації права власності на наступне нерухоме майно: будівлю літ. «А-2» по АДРЕСА_1 загальною площею 591,6 кв. м., яка складається з приміщень 1-го поверху № № 1-11 площею 195 кв. м., 2-го поверху № №» 1-9 площею 194,8 кв. м., мансарди № 1 площею 201,8 кв. м., належну на праві власності ОСОБА_5, та нежитлову будівлю літ. «Б-2» по АДРЕСА_1 загальною площею 489,2 кв. м., належну на праві власності ОСОБА_1

На підставі Договору про відступлення прав за договором іпотеки від 18 квітня 2016 року право вимоги на предмет іпотеки перейшло до ПАТ «Артем-Банк».

На підставі Договору про відступлення прав за договором іпотеки від 23 травня 2016 року право вимоги на предмет іпотеки перейшло до ТОВ «Ніка-2016».

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 898-1У обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових прав та інших прав, які підлягають реєстрації за цим законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-1У (з наступними змінами) «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-1У).

Відповідно до частини третьої статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону № 898-1У, відповідно до якої взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Крім того, порядок державної реєстрації іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (втратив чинність 31 січня 2013 року) та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868.

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону № 1952-1У записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктами 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання права власності на нерухоме майно, що потім було передано в іпотеку, на підставі якого до Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підставі виключення цього запису.

Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається, у зв'язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню.

Відтак ухвалення судом рішення про визнання права власності на нерухоме майно (що було передано в іпотеку), яке згодом було скасоване, не створює презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обов'язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 липня 2007 року (справа № 2-2585/07), на підставі якого визнано право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю літ. «Б-2» загальною площею 489,2 кв. м. в будинку АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки згідно з Договором іпотеки № 687/1-07 від 29 серпня 2007 року, на даний час є чинним та в установленому законом порядку не скасовано.

Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач подав уточнений позов про визнання також недійсними кредитних договорів № 014/07/1-967-07 від 29 серпня 2007 року, 3 010/-2/07-01-0101-08 від 07 лютого 2008 року та № 010-2/07-01-0513-08 від 19 червня 2008 року, у прийнятті якого було відмовлено, не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 квітня 2017 року апеляційна скарга на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року була повернута до того ж суду для виконання вимог пункту 15.11 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова