АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/268/18 Доповідач - Щавурська Н.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2018 року колегія суддів Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Ходоровський М. В., Загорський О. О.,

секретаря - Панькевич Т.І.

сторін - представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу № 607/12660/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 січня 2018 року, ухвалене суддею Сливка Л.М., в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 1426 грн. на кожного. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що діти проживають разом з нею, а батько ухиляється від покладеного на нього законом обов'язку з утримання дітей.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05 січня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 (половини) частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним, необґрунтованим та постановити нове, яким стягнути з нього аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що встановлений судом розмір аліментів - 1/2 (половина) всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно занадто великий і призведе до неможливості нормально існувати, витрачати кошти для дозвілля дітей.

Також, з урахуванням наявного у нього доходу за шість місяців в сумі 43148,60 грн. середньомісячний розмір аліментів на двох дітей складатиме 3595 грн., в той час як розмір аліментів на двох дітей, які просила стягнути в судовому порядку позивач, складає лише 2852 грн. (по 1426 грн. на кожну дитину).

Звертає увагу й на неврахування судом при визначенні розміру аліментів вимог ч.1 ст.141 СК України, що передбачає рівність прав і обов'язків обох батьків по відношенню до дітей, в тому числі й щодо утримання. Беручи до уваги те, що 1/3 частки усіх його доходів за місяць в середньому становитиме 2397,14 грн. (43148,60 грн. : 3 : 6 міс. = 2397, 14 грн.) на двох дітей і відповідно 1198,57 грн. на одну дитину, що перевищує половину прожиткового мінімуму, вважає за доцільне встановити розмір аліментів - 1/3 частку від заробітку.

Також, вважає, що судом безпідставно при визначенні розміру аліментів не було враховано положення ч.3 ст.70 ЗУ "Про виконавче провадження", яке передбачає встановлення відрахування з заробітної плати боржника за виконавчими документами до погашення в повному обсязі заборгованості в разі стягнення аліментів в сумі 50 % від заробітної плати боржника. У зв'язку з цим, встановлений судом макисамальний розмір аліментів у частці від доходу в подальшому позбавить його брати участь у додаткових витратах.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Позивач ОСОБА_3 у своєму відзиві відносно апеляційної скарги заперечила, вважаючи її безпідставною й такою, що до задоволення не підлягає, посилаючись на те, що рішення прийнято з дотриманням вимог ст.180 - 183 СК України. Вважає, що судом вірно взято до уваги відсутність у відповідача інших утриманців, наявність високого стабільного доходу, наявність проблем зі здоров'ям у їх неповнолітнього сина ОСОБА_5. Посилання апелянта на неврахування судом вимог ч.3 ст.70 ЗУ "Про виконавче провадження", що обмежує загальний розмір усіх відрахувань з заробітної плати 50 % від неї вважає безпідставними з урахуванням того, що дана норма закону одночасно не передбачає таких обмежень для проведення відрахувань у випадку стягнення аліментів на неповнолітніх дітей (в такому разі розмір відрахувань не може перевищувати 70 %).

У судовому засіданні поданий відзив позивач підтримала, просила залишити рішення суду в силі.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2012 року (а.с.3).

Від спільного проживання мають двоє малолітніх дітей - синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5-6).

Діти проживають з матір'ю, відвідують Тернопільський дошкільний навчальний заклад № 9 Тернопільської міської ради Тернопільської області (а.с.27).

Молодший син сторін по справі ОСОБА_5 має неврологічні захворювання (а.с.7-10).

Позивач ОСОБА_3 працює фельдшером у Центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Тернопільської обласній державної адміністрації Тернопільської обласної ради, її заробітна плата за період з травня по жовтень 2017 року ( 6 місяців) складає 32702,63 грн. (а.с.24).

Відповідач ОСОБА_1 працює формувальником у ТОВ «Тернопільський завод ЗБК», його дохід за період з червня по листопад 2017 року (6 місяців) становить 43148,60 грн. (а.с.37).

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Встановивши, що відповідач ОСОБА_1 не виконує передбаченого законом обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про порушення прав позивача й наявність передбачених ст.183 СК України підстав для стягнення з відповідача аліментів у судовому порядку.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції про визначення розміру аліментів у частці від доходу, а не в твердій грошовій сумі, як просила позивач, оскільки встановлені ст.184 СК підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі відсутні.

Разом з тим, з висновками суду про визначення частки, в якій повинні стягуватися аліменти в користь позивача в розмірі 1/2 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача колегія суддів погодитися не може з огляду на таке.

Визначаючи розмір даної частки, суд першої інстанції не взяв до уваги, те що з урахуванням середньомісячної заробітної плати відповідача, яка становить 7191,43 грн. (43148,60 грн. : 6 міс. = 7191,43 грн.), розмір аліментів на двох дітей щомісячно складатиме 3595,72 грн. (7191,43 грн. : 2 = 3595,72 грн.), що на 743 грн. 72 коп. перевищує розмір аліментів, які просила стягнути на двох дітей позивач ОСОБА_3, звернувшись з даним позовом до суду й загальний розмір яких складає 2852 грн. (3595,72 грн. - 2852 грн. = 743 грн. 72 коп.), що на думку колегії суддів є порушенням встановленого ст.2 ЦПК України принципу диспозитивності, на якому ґрунтується цивільне судочинство та який передбачає розгляд судом справи за зверненням особи лише у межах заявлених нею вимог.

Крім цього, колегія суддів вважає, що визначення судом першої інстанції розміру аліментів у частці від доходу в розмірі 1/2 порушує також вимоги ч.1 ст.141 СК України, що передбачає рівність прав і обов'язків обох батьків по відношенню до дітей, в тому числі й щодо утримання.

Беручи до уваги те, що 1/3 частки від усіх доходів відповідача за місяць в середньому становитиме 2397,14 грн. (43148,60 грн. : 3 : 6 міс. = 2397, 14 грн.) на двох дітей і відповідно 1198,57 грн. на одну дитину, що перевищує половину прожиткового мінімуму на кожну дитину, колегія суддів вважає підставними доводи апеляційної скарги відповідача в частині обґрунтованості визначення розміру частки аліментів судом саме в розмірі 1/3 частку від усіх видів його доходів щомісячно.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.376 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням того, що порушення судом встановленого процесуальним законом принципу диспозитивності призвело до неправильного вирішення справи, а також, судом не було застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права (ч.1 ст.141 СК України), що підлягали застосуванню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру частки аліментів, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача з визначенням такої апеляційним судом у розмірі 1/3.

При цьому, у зв'язку з тим, що апеляційним судом прийнято рішення про зміну, а не про скасування рішення суду першої інстанції, як вимагав у апеляційній скарзі відповідач, апеляційна скарга останнього підлягає частковому задоволенню.

Прохання відповідача про скасування рішення суду першої інстанції не може бути задоволено, оскільки питання, пов'язане зі зменшенням апеляційним судом розміру сум, які підлягають стягненню за рішенням суду зі сторони по справі вирішується шляхом зміни, а не скасування рішення, як помилково вважав апелянт.

Заперечення позивача в частині відповідності рішення суду першої інстанції вимогам закону колегія суддів до уваги не приймає, як такі, що спростовуються висновками апеляційного суду в ході перегляду даної справи, наведеними вище.

У відповідності до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 цієї ж статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що зміна апеляційним судом рішення в частині зменшення частки аліментів, що підлягають стягненню з відповідача не впливає на розмір судового збору визначений судом першої інстанції при задоволенні вимог позивача, а також, те, що позивач звільнена від сплати судових витрат за пред'явлення позову про стягнення аліментів, колегія суддів вважає, що судові витрати, в тому числі й сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги, слід покласти на сторони в межах, ними понесених. Керуючись ст.ст.35 ч.1, 259 ч.1, 2, 6, 8; 367 ч.1; 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.4, ч.4; 381 ч.ч.1, 3; 382 ч.1, 2; 383 ч.1, 384 ч.1, 390 ч.1 п.1 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.141 ч.1, 180, 183 ч.ч.1, 2; 183 ч.1, 2 Сімейного кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 січня 2018 року - в частині розміру частки аліментів, що підлягають стягненню з відповідача - змінити. Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, працює у Товаристві з додатковою відповідальністю "Тернопільський завод ЗБК" в користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на утримання двох неповнолітніх дітей - синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, аліменти в розмірі 1/3 частки усіх розмірів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В решті - рішення залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 березня 2018 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Н.Б. Щавурська