Справа № 635/6944/17
Провадження № 2/635/525/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Шинкарчука Я.А.,

секретар судового засідання - Желізова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом і в порядку набувальної давності, -

встановив:

22 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області, в якому просить:

- визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Першою Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 08 січня 2013 року, реєстр №3-9, ОСОБА_2 на 1/4 частину двокімнатної квартири №22, житловою площею 33,20 кв.м., загальною площею 49,30 кв.м., в житловому будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме, в 1/12 частині;

- визнати за позивачем право власності на 1/6 частину двокімнатної квартири №22, житловою площею 33,20 кв.м., загальною площею 49,30 кв.м., в житловому будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати за позивачем право власності на 1/6 частину двокімнатної квартири №22, житловою площею 33,20 кв.м., загальною площею 49,30 кв.м., в житловому будинку АДРЕСА_1, в порядку набувальної давності, яка залишилася після ОСОБА_8.

В обґрунтування вимог позовної заяви позивачем зазначено, що двокімнатна квартира № 22, загальною площею 49,30 кв.м, житловою площею 33,20 кв.м, в житловому будинку АДРЕСА_1 на праві сумісної власності належала ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Харківського міжміського відділу приватизації 16.06.1995 року згідно з розпорядженням від 09.06.1995 року № 1860. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Після її смерті спадкоємцями за законом першої черги, згідно положень статті 529 ЦК України (в ред. 1963 року), були її діти - ОСОБА_1 (позивач у даній справі), ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_10 і ОСОБА_4 (відповідачі у даній справі). Інших спадкоємців за законом першої черги не було. У встановлений законом шестимісячний строк, відповідно до вимог статей 548, 549 ЦК України (в ред. 1963 року), спадщину після матері прийняли тільки три спадкоємця, а саме, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а також ОСОБА_1 фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном. ОСОБА_1 постійно мешкала в спірній квартирі ще з липня 1996 року з дозволу своєї матері ОСОБА_7 та до цього часу, але без реєстрації в ній, в тому числі і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини проживала в цій квартирі, користувалася нею, робила поточні ремонти, сплачувала всі комунальні платежі, користувалась всіма речами домашнього вжитку своєї матері. Інші спадкоємці спадщину не приймали, бо не вчинили жодних дій, які б свідчили про її прийняття, на спадщину не претендували. Відтак, позивач вважає, що в разі прийняття спадщини трьома спадкоємцями, за правилом рівності часток, кожен з ним повинен був набути в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, по 1/3 частині спадкового майна кожному. Оскільки спадкодавцю - ОСОБА_7 належала 1/2 частина спірної квартири, яка і входить до складу спадкового майна, позивач ОСОБА_1 відповідно має право претендувати на право власності на третю частину цього майна в порядку спадкування за законом, а саме, на 1/6 частину цієї квартири (1/2 : 3 = 1/6). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тобто фактично такі спадкоємці стали власниками спадкового майна, в тому числі, і позивач. Однак, фактично спадковим майном користується весь цей час тільки ОСОБА_1 В 1999 році ОСОБА_1 зверталася до Харківського районного суду Харківської області з позовом про визнання за нею права власності на частину спірної квартири в порядку спадкування за законом, однак до кінця цю справу не довела. Так, спочатку рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14.12.2000 позов було задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину спірної квартири, а після скасування в порядку нагляду Харківським обласним судом цього рішення суду з направленням справи на новий розгляд через неповне з'ясування складу спадкового майна та кола спадкоємців на підставі протесту зам. голови Харківського обласного суду ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.02.2002 (справа № 2-54/2002) позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду. Повторно позивач до суду до цього часу більше не зверталася, тому, як вона зазначила, її законні спадкові права так і залишилися незахищеними. Про обставини залишення позову без розгляду ОСОБА_1 достовірно стало відомо після отримання позову ОСОБА_2 про захист права власності останньої та виселення ОСОБА_1 з цієї квартири. З матеріалів цивільної справи № 635/4944/17, провадження № 2/635/2905/2017, за позовом ОСОБА_2 до мене, ОСОБА_1, третя особа Глибоцька сільська рада Харківського району Харківської області, про захист права власності та виселення, яка знаходиться в провадженні Харківського районного суду Харківської області (головуючий суддя Пілюгіна О.М..) позивачу стало відомо, що після залишення у 2000 році позову ОСОБА_1 без розгляду, а саме, 08.01.2003, Першою державною конторою Харківського району ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7, реєстр № 3-9. Проте, позивач вважає, що вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину спірної квартири є частково недійсним, бо не відповідає дійсним обставинам справи, адже свідоцтво видано нотаріусом тільки з урахуванням двох спадкоємців, що подали заяви про прийняття спадщини, без врахування третього спадкоємця, тобто ОСОБА_1, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, незважаючи на те, що в нотаріальній конторі про ці обставини було відомо, бо вони неодноразово давали відповіді на запити суду по справі № 2-54/2002, що не відповідає вимогам законодавства (положенням розділу VII «Спадкове право» ЦК України (в ред. 1963 року)). Видане ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом позивач вважає частково недійсним, а саме, в 1/12 частині, бо у разі прийняття спадщини у вигляді 1/2 частини квартири трьома спадкоємцями до кожного зі спадкоємців повинна була перейти 1/6 частина цього майна (1/2 : 3 = 1/6), а не 1/4 частина. Таким чином, частка ОСОБА_2 повинна бути зменшена на 1/12 частину (1/4 - 1/6 або 3/12 - 2/12). Відповідно до положень статті 48 ЦК України (в ред.1963 року) недійсною є та угода, тобто дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків, що не відповідає вимогам закону. Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 203, 215 ЦК України (в ред. 2003 року). Вищенаведене дає позивачу підстави ставити перед судом питання про визнання такого свідоцтва частково недійсним, з тих підстав, що спадкове майно фактично було успадковане трьома спадкоємцями за законом першої черги в рівних частках, тобто по 1/3 частині кожним, а не тільки ОСОБА_2 і ОСОБА_8 Окрім того, ОСОБА_1 з липня 1996 року, з дозволу своєї матері ОСОБА_7, яка була важко хворіла та потребувала стороннього догляду за станом здоров'я, постійно мешкає в спірній квартирі АДРЕСА_1 аж до цього часу. До дня своєї смерті в цій квартирі жила також ОСОБА_7, тоді як ОСОБА_2 виїхала з цієї квартири в 1996 році до свого чоловіка в м. Первомайський Харківської області, де продовжує жити по сьогоднішній день. Інші брати і сестри в цій квартирі не мешкали, в тому числі і ОСОБА_8, яка подала в нотконтору заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Тобто, від дня відкриття спадщини, а саме, з 17.10.1996 спірною квартирою фактично користуюсь тільки позивач зі своєю сім'єю. А оскільки, які відомо ОСОБА_1, її сестра ОСОБА_8 свої спадкові права на частину квартири за своє життя так і не оформила, в цій квартирі зареєстрована не була, фактично нею також не користувалась, не слідкувала за нею, не робила в ній ніяких ремонтів, не сплачувала квартплати та комунальних платежів, проживала в Донецькій області до дня своєї смерті. На підтвердження того, що ОСОБА_8 не мала наміру користуватися цією квартирою або оформлювати свої спадкові права свідчить її заява, яку вона подала до суду ще за життя, що міститься в матеріалах цивільної справи № 2-54/2002, яка знаходиться в архіві Харківського районного суду Харківської області. ОСОБА_8 померла в 2000 році. Після смерті сестри будь-який зв'язок з її донькою обірвався, яка вже тривалий час мешкає в Росії, де зареєструвала шлюб, змінила прізвище, на яке, позивачу невідомо, як і адреса її проживання. Вона ніколи більше не приїжджала в с. Стрілеча, не намагалась оселитися в спірній квартирі або оформити спадкові права, жодних претензій до позивача про звільнення частини квартири не висувала, на це майно ніколи не претендувала. З того часу, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 фактично успадкувавши 1/6 частину спірної квартири своєї матері ОСОБА_7, добросовісно заволоділа, а потім відкрито та безперервно протягом 21 року володіє та користується іншою її 1/6 частиною, яка повинна була перейти в порядку спадкування за законом ОСОБА_8, та продовжує до цього часу сумлінно, постійно, відкрито та безперервно володіти і користуватися цим нерухомим майном, робить ремонти у всій квартирі, сплачує комунальні платежі за всю квартиру, що підтверджується актом депутата Глибоцької сільської ради, довідками про відсутність заборгованостей по квартплаті та комунальним послугам, договорами про надання комунальних послуг щодо всієї квартири, квитанціями про сплату спожитих комунальних послуг та свідками - сусідами. Необхідність у володінні та користуванні всією квартирою була викликана ще й тими обставинами, що порядок користування нею між сестрами (спадкоємцями) ніколи не визначався, в ній один вхід, якби частину квартири позивач залишила без нагляду протягом всіх цих років, такі б дії призвели до її руйнування в цілому. Відтак, позивачвважає, що дані обставини є підставою для набуття нею права власності на спірну 1/6 частину цієї квартири в порядку набувальної давності, відповідно до ст. 344 ЦК України, оскільки володіння і користування цією частиною квартири відбувалося ОСОБА_1 більш ніж десять років, з жовтня 1996 року вона добросовісно заволоділа спірною частиною квартири та продовжує до цього часу сумлінно, постійно, відкрито та безперервно володіти і користуватися цим майном, а саме, частиною, яка залишилася після ОСОБА_8

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 листопада 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено п'ятиденний строк для усунення визначених ухвалою недоліків.

04 грудня 2017 року до канцелярії суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_11, який діє на підставі довіреності від 24 жовтня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Колісник В.О. та зареєстрованої в реєстрі за №829, на усунення недоліків позовної заяви, визначених ухвалою суду від 23.11.2017.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 грудня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2017 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_13 про витребування доказів - задоволено. Витребувано з Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області: відомості про те, чи подавалися ким-небудь заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1; відомості про те, чи посвідчувались від імені ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 заповіти; відомості про те, чи видавалися будь-кому свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи не з'явилась. Від представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_11, який діє на підставі довіреності від 24 жовтня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Колісник В.О. та зареєстрованої в реєстрі за №829, та адвоката ОСОБА_13, яка діє на підставі договору про надання юридичної допомоги б/н від 20.11.2017, до суду 04 квітня 2018 року надійшла заява, в якій зазначено, що представники просять суд розглядати справу у їх відсутність та відсутність позивача, позов підтримують в повному обсязі та просять задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась. 04 квітня 2018 року до канцелярії суду від неї надійшла заява, в якій вона вказала, що позовну заяву не визнає та просить суд її не задовольняти.

Відповідач - ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлявся. 09 лютого 2018 року до суду було надано заяву ОСОБА_3, з якої вбачається, що відповідач не може з'явитися в судове засідання по даній справі, адже мешкає в іншій країні, просить розглядати справу у її відсутність, позов визнає та просить задовольнити. В заяві також нею зазначено, що ОСОБА_1 дійсно фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті матері - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, бо постійно мешкає у квартирі АДРЕСА_1 Користується даною квартирою добросовісно, здійснює поточні ремонти, сплачує всі комунальні платежі.

Відповідач - ОСОБА_4, в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся. 09 лютого 2018 року до суду ним було надано заяву, з якої вбачається, що відповідач просить розглядати справу у його відсутність, позов визнає в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_5, в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся. 05 січня 2018 року до суду від нього надійшла заява з відміткою секретаря Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області ОСОБА_14 зробленою 26 грудня 2017 року, про те, що підпис ОСОБА_5 зроблено у її присутності, особу останнього встановлено , дієздатність перевірено і зареєстровано в реєстрі за №60. З тексту даної вбачається, що відповідач просить розглядати справу за позовом ОСОБА_1 у його відсутність, в судове засідання з'явитися він не в змозі, адже мешкає та працює в іншій області. Позов ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та просить задовольнити. Також підтверджує, що позивач дійсно фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері - ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, бо постійно мешкає у квартирі АДРЕСА_1 Користується даною квартирою добросовісно, здійснює поточні ремонти, сплачує всі комунальні платежі.

Представник відповідача - Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 16 січня 2018 року до канцелярії суду надійшла заява за підписом Глибоцького сільського голови ОСОБА_15, в якій зазначено, що сільська рада просить розглядати справу у відсутність їх представника та ухвали рішення відповідно до вимог діючого законодавства України.

Враховуючи, що в судове засідання не з'явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку

Судом встановлено, що у відповідності копії свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Харківського міжміського відділу приватизації 16.06.1995, квартира № 22, загальною площею 49,30 кв.м., в будинку АДРЕСА_1, на праві сумісної власності належала ОСОБА_7 та ОСОБА_16.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданим 21.10.1996 Глибоцькою сільською радою Харківського району Харківської області, на підставі запису №79.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, відповідну частку на квартиру АДРЕСА_1.

У зв'язку з тим, що спадщина після смерті ОСОБА_7 відкрилася у 1996 році, правовідносини регулюються Цивільним Кодексом України в редакції 1963 року.

Так, відповідно до статті 527 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7), спадкоємцями є особи, які знаходяться в живих на момент відкриття спадщини.

Згідно із статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Як встановлено в ході розгляду справи та не заперечувалося сторонами, після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями за законом першої черги, згідно положень статті 529 ЦК України (в ред. 1963 року), були її діти - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_10 і ОСОБА_4. З них, на сьогоднішній день померли ОСОБА_8 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2; підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3, виданого 01.12.2000Райгородською селищною радою Слов'янського району Донецької області) та ОСОБА_10 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3; підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_4, виданого 10.01.2017 виконавчим комітетом Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області).

Родинні зв'язки між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 підтверджуються копією свідоцтва про народження НОМЕР_5 виданого 11.12.1957 та копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_6, виданого 21.06.1975.

Відповідно до вимог статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7), для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК України (в редакції 1963 року, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за вих.№4581/01-16 від 21.12.2017, на протязі шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_7, до нотаріальної контори подали заяви про прийняття спадщини - ОСОБА_8, яка на час подачі заяви проживала по АДРЕСА_2 та ОСОБА_16, яка на час подачі заяви проживала в АДРЕСА_3 При цьому, на ім'я ОСОБА_2 Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області 08 січня 2003 року за реєстровим №3-9 видала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 Половина спадкового майна, або 1/4 частка вказаної квартири, при цьому була залишена відкритою за ОСОБА_8. Інші свідоцтва про право на спадщину на будь-чиє ім'я по вказаній спадковій справі державна нотаріальна контора станом на день виконання цього запиту не видавала.

Натомість, у відповідності до положень статті 529 ЦК України (в редакції 1963 року), до першої черги спадкування після смерті ОСОБА_7, на чому наполягає позивач, окрім ОСОБА_8 та ОСОБА_2, які звернулися із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини, входить також сам позивач - ОСОБА_1, адже вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що вона з липня 1996 року з дозволу спадкодавця ОСОБА_7 та до цього часу, але без реєстрації в ній, в тому числі і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, проживає в цій квартирі, користується нею, робить поточні ремонти, сплачує всі комунальні платежі, користується всіма речами домашнього вжитку своєї матері.

На підтвердження обставини, що ОСОБА_1 мешкала на день смерті разом із спадкодавцем без реєстрації, прийняла спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном та продовжує мешкати у спірній квартирі по сьогоднішній день, до суду було надано копію акту депутата Глибоцької сільської ради від 16.11.2017, копію довідки абонента АК «Харківобленерго» №256 від 07.11.2017, копію довідки за вих.№253 від 06.11.2017 ТОВ «СТРІЛЕЧА ВОДОКАНАЛ, ЖИТЛО, ПОБУТ СЕРВІС», копію договору про вивезення твердих побутових відходів від 04.03.2013, копію договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій від 13.08.2007, копію договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій від 05.07.2010, копію договору про надання послуг з центрального постачання холодної води і водовідведення населенню від 07.03.2015, а також численні копії квитанцій про внесення плати за комунальні послуги.

Також, в судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_18, яка підтвердила, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживає без реєстрації в квартирі АДРЕСА_1, з липня 1996 року по сьогоднішній день, робила поточні ремонти квартири, сплачує всі комунальні платежі.

З огляду на приведене, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 мешкала без реєстрації в квартирі АДРЕСА_1, з липня 1996 року по сьогоднішній день.

Відтак, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично, відповідно до положень статей 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки вступила в управління і володіння спадковим майном.

Разом з тим судом встановлено, що у 1999 році ОСОБА_1 зверталася до Харківського районного суду Харківської області з позовом про визнання за мною права власності на частину спірної квартири в порядку спадкування за законом, однак до кінця цю справу не довела. Так, спочатку рішенням Харківського районного суду Харківської області від 14.12.2000 позов ОСОБА_1 було задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину спірної квартири, а після скасування в порядку нагляду Харківським обласним судом цього рішення суду з направленням справи на новий розгляд через неповне з'ясування складу спадкового майна та кола спадкоємців на підставі протесту зам. голови Харківського обласного суду ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25.02.2002 (справа № 2-54/2002), позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду, у зв'язку з неявкою позивача. Відтак, питання про оскарження свідоцтва про спадщину не було вирішено по суті. Ця обставина не є перешкодою для повторного звернення до суду з аналогічним позовом відповідно до вимог частини другої статті 207 ЦПК України.

Таким чином, у зв'язку з тим, що судом встановлено, що після смерті ОСОБА_19 спадщину прийняли три спадкоємця (ОСОБА_8 та ОСОБА_2 звернувшись із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщина; ОСОБА_1 прийняла спадщину фактично вступивши в управління і володіння спадковим майном), тому кожному із спадкоємців перейшло право власності по 1/6 частку спадкового майна (1/2 : 3 = 1/6). Проте, оскільки 08 січня 2003 Першою Харківського району державною нотаріальною конторою вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2, відповідне свідоцтво підлягає частковому скасуванню (1/4 - 1/6 або 3/12 - 2/12), а саме, 1/12 частині.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Положеннями статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 набула права власності на 1/6 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стосовно вимоги позовної заяви про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину спірної квартири в порядку набувальної давності, яка залишилася після ОСОБА_8, суд прийшов до наступного.

Згідно з вимогами статті 344 ЦПК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Слід також вказати, що згідно роз'яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року, при вирішенні спорів, пов'язаних із виникненням і припиненням права власності, судам слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. У разі, якщо існує інша підстава для виникнення права власності у момент заволодіння (наприклад, спадкування), а сторона посилається на строк набувальної давності, слід визнати, що стороною вибрано невірний спосіб захисту, тобто такий, який не відповідає специфіці правовідносин, що виникли.

Таким чином, у зв'язку з тим, що суду не відомо чи прийняли спадкоємці спадщину після смерті ОСОБА_8, а також наявність неспростованої підстави набуття права власності на частку спірному майні в порядку спадкування, загалом виключає можливість застосування набувальної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні даної вимоги слід відмовити.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218, 234, 256 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Глибоцької сільської ради Харківського району Харківської області, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом і в порядку набувальної давності - задовольнити частково.

Визнати недійсним в 1/12 частині свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 08 січня 2003 року, реєстр № 3-9, ОСОБА_2 на 1/4 частину двокімнатної квартири № 22, житловою площею 33,20 кв.м, загальною площею 49,30 кв.м, в житловому будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину двокімнатної квартири № 22, житловою площею 33,20 кв.м, загальною площею 49,30 кв.м, в житловому будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні позовної вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину двокімнатної квартири № 22, житловою площею 33,20 кв.м, загальною площею 49,30 кв.м, в житловому будинку АДРЕСА_1, в порядку набувальної давності, яка залишилася після ОСОБА_8 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_4; місце проживання: АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1;

Відповідач 1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_3; реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий;

Відповідач 2 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, місце проживання: АДРЕСА_4;

Відповідач 3 - ОСОБА_4, місце проживання: АДРЕСА_5; реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий;

Відповідач 4 - ОСОБА_5, місце проживання: АДРЕСА_6; реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий;

Відповідач 5 - Глибоцька сільська рада Харківського району Харківської області, місцезнаходження юридичної особи: 62410, Харківська обл., Харківський район, селище Глибоке, вулиця Миру, будинок 1; ідентифікаційний код юридичної особи (код ЄДРПОУ) - 04396638.

Повне рішення складено 16.04.2018.

Суддя - Я.А. Шинкарчук