Ухвала

Іменем України

10 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 520/6488/17

провадження № 61-45426ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

СинельниковаЄ. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» про прийняття до нового розгляду позовів від 18 березня 1987 року, від 21 травня 1988 року, від 26 вересня 1988 року, від 02 березня 1989 року про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04

(2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07), зобов'язання Морського торгівельного порту «Чорноморськ» скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л, зобов'язання Морського торгівельного порту «Чорноморськ» скасувати підроблені накази № 160/л і № 37/л, визнання недійсними записів №№ 22-24, які зроблені в трудовій книжці, видачу дублікату трудової книжки без записів, визнаних недійсними, зобов'язання Морський торгівельний порт «Чорноморськ» видати наказ про розірвання трудового договору, стягнення з Морського торгівельного порту «Чорноморськ» заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Одеської області

від 30 серпня 2018 року, відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» (далі - МТПЧ) у частині вимог про прийняття до нового розгляду позовів ОСОБА_4 до МТПЧ від 18 березня 1987 року,

від 21 травня 1988 року, від 26 вересня 1988 року, від 02 березня 1989 року, про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07);

у відповідності з рішенням Київського райсуду від 06 жовтня 1987 року, постановою Президії Одеського обласного суду від 26 квітня 1989 року

і статтями 9, 31, 32 КЗпП УРСР зобов'язання МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л про переведення ОСОБА_4 на посаду старшого стивідора - заступника начальника складу; зобов'язання МТПЧ скасувати підроблені накази № 160/л і № 37/л, видані з порушенням

пункту 5 статті 147, статей 148, 149 КЗпП УРСР і «Статуту про дисципліну працівників морського транспорту СРСР» при відсутності пояснювальної позивача, допуску у нього до роботи і будь-яких документальних підтверджень здійснення ним прогулів; визнання недійсними записів

№ 22-24, які зроблені в трудовій книжці ОСОБА_4 з порушенням пунктів 2. 2, 2. 3, 2. 4, 2. 9, 2. 13, 2. 26 «Інструкції», статті 48 і пункту 5 статті 147 КЗпП УРСР; видачу ОСОБА_4 дублікату трудової книжки без записів, визнаних недійсними; зобов'язання МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору з ОСОБА_4 від 06 липня 1984 року за статтею 39 КЗпП (у зв'язку з грубим порушенням адміністрацією трудового законодавства), у відповідності до його заяви від 30 квітня 1988 року та листом профкомітету від 17 жовтня 1988 року, який визнав цю заяву обгрунтованою; стягнення з МТПЧ на користь ОСОБА_4 заробітної плати, розмір якої, згідно висновку профкомітету від 17 жовтня 1988 року не є предметом спору, та середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У частині позовних вимог ОСОБА_4 до МТПЧ про відшкодування моральної шкоди позовну заяву залишено без руху.

У касаційній скарзі, поданій 03 жовтня 2018 року, ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 травня

2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 30 серпня

2018 року і передати справу до суду першої інстанції для ухвалення рішення про прийняття позову до провадження.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судами при ухваленні судових рішень, порушено норми процесуального права, а судді не були неупередженими при ухваленні судових рішень.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судами встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси

від 30 листопада 2017 відкрито провадження у справі № 520/7376/17

за позовом ОСОБА_4 до МТПЧ. У цій справі ОСОБА_4 заявлені до того самого відповідача аналогічні позовні вимоги: про прийняття до нового розгляду позовів від 18 березня 1987 року, від 21 травня 1988 року, від 26 вересня 1988 року, від 02 березня 1989 рокупро відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті фальсифікації справ №2-3837/04 (2-2298/06) та №2-4804/06 (2-390/07), зобов'язання МТПЧ скасувати підроблений параграф 2 наказу №257/л, зобов'язання МТПЧ скасувати підроблені накази №160/л і №37/л, визнання недійсними записів №№22-24, які зроблені в трудовій книжці, видачу дублікату трудової книжки без записів, визнаних недійсними, зобов'язання МТПЧ видати наказ про розірвання трудового договору, стягнення з МТПЧ заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Цивільна справа перебуває у провадженні суду (ухвала Апеляційного суду Одеської області від 25 жовтня 2018 року у справі № 520/7376/17).

Тобто, у позовній заяві ОСОБА_4 заявлені ті самі позовні вимоги (окрім вимоги про відшкодування моральної шкоди), що і у справі № 520/7376/17, провадження у якій було вже відкрито на момент вирішення питання про відкриття провадження у цій справі.

Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року відкрито провадження у справі № 520/8297/17 за позовом ОСОБА_4 до МТПЧ про прийняття до нового розгляду позовів 1988-89 років, видання наказу про розірвання трудового договору за статтею 39 КЗпП України, стягнення заробітної плати та компенсації за вимушений прогул.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що у провадженні суду вже існує спір між тими самими сторонами, а також про те, що позовні вимоги, які заявлені ОСОБА_4 до МТПЧ, окрім вимоги про відшкодування моральної шкоди, єаналогічними (про той самий предмет і з тих самих підстав). Встановлені судами обставини є підставою згідно пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України для відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильність застосування судами норм ЦПК України при прийнятті процесуальних рішень у цій справі не викликає розумних сумнівів.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4є необґрунтованою.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 30 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Морського торгівельного порту «Чорноморськ» про прийняття до нового розгляду позовів від 18 березня 1987 року, від 21 травня 1988 року, від 26 вересня 1988 року, від 02 березня 1989 року, про відновлення на роботі, про стягнення заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, провадження в яких було втрачено в результаті

фальсифікації справ № 2-3837/04 (2-2298/06) та № 2-4804/06 (2-390/07), зобов'язання Морського торгівельного порту «Чорноморськ» скасувати підроблений параграф 2 наказу № 257/л, зобов'язання Морського торгівельного порту «Чорноморськ» скасувати підроблені накази № 160/л і № 37/л, визнання недійсними записів №№ 22-24, які зроблені в трудовій книжці, видачу дублікату трудової книжки без записів, визнаних недійсними, зобов'язання Морський торгівельний порт «Чорноморськ» видати наказ про розірвання трудового договору, стягнення з Морського торгівельного порту «Чорноморськ» заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта