ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/826/18 Справа № 182/6663/17 Суддя у 1-й інстанції - Тихомиров І.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання : Євтодій К.С.

сторони справи: заявник - ОСОБА_1,

заінтересована особа - Нікопольський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_1- ОСОБА_2, на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року, ухваленого суддею Тихомировим І.В. у м. Нікополі,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання громадянина, його батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім. В мотивування заяви зазначив, що його батько ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав у належній йому на праві приватної власності квартирі за адресом: АДРЕСА_1. Він вів антисоціальний спосіб життя, не працював, зловживав спиртними напоями, інколи був відсутній вдома декілька днів. Заявник, є інвалідом, востаннє бачив батька на початку 2010 року, потім зв'язок обірвався. Від сусідів дізнався, що ОСОБА_3 раптово зник, деякі повідомляли, що він у стані алкогольного сп'яніння загинув на вулиці.

Після зникнення ОСОБА_3 у належній йому квартирі проживала його співмешканка, імені якої заявник не пам'ятає. Згодом вона, зі слів сусідів, померла.

На даний час він фактично користується квартирою ОСОБА_3, несе усі витрати, пов'язані з її утриманням.

Для того, щоб оформити свої права на нерухомість, мати змогу укладати договори з обслуговуючими організаціями, вимушений звертатися до суду. Просить суд визнати громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований у АДРЕСА_1, безвісно відсутнім.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року заяву ОСОБА_1 задоволено.Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1, безвісно відсутнім.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник заявника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду, обставинам справи, ставить питання про зміну рішення та зазначити дату визнання ОСОБА_3 відсутнім з 01 січня 2010 року.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом не визначено дату, з якої необхідно визначити ОСОБА_3 безвісті відсутнім, а саме з 01 січня 2010 року, як зазначено в акті про не проживання від 25 листопада 2017 року.

Заінтересована особа, не скористався правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо її змісту і вимог до апеляційного суду не направив.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині не встановлення судом початкової дати з якої ОСОБА_3 вважається безвісті відсутнім.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Згідно довідки про склад сім'ї ОСОБА_3 зареєстрований та постійно проживав у належній йому на праві власності квартирі за адресом: АДРЕСА_1 (а.с.6,8,10).

Згідно Акту № 21 від 25.11.2017 року, затвердженого керівником Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Головко-11» ОСОБА_5 з 01.01.2010 року ОСОБА_3 не проживає за вказаною вище адресом з 01 січня 2010 року (а.с.9,55).

На обліках у Нікопольській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, в Управлінні праці та соціального захисту населення Нікопольської міської ради ОСОБА_3 не перебуває (а.с.11,13).

У книгах державної реєстрації актів цивільного стану про смерть по місту Нікополю та Нікопольському району актовий запис про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутній (а.с.12).

За даними Нікопольського внутрішнього підрозділу Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 не перебуває у державному розшуку безвісно відсутнім (а.с.15,24). Серед заарештованих, затриманих в порядку ст.ст. 208,191,535 КПК України осіб, невстановлених трупів громадян та невідомих хворих ОСОБА_3 не значиться. Встановити його місцезнаходження не виявилося можливим (а.с.16,25).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Аналогічні положення містились в ст. 234 ЦПК України, в редакції чинній на час звернення заявника до суду та постановлення ухвали суду.

Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна ( ст.305 ЦПК України).

У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку ( ст. 306 ЦПК України).

Аналогічні положення містились в ст.ст. 246, 257 ЦПК України на час звернення заявника до суду та на час постановлення судом ухвали.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно положення ч.2 ст.43 ЦК України, у разі неможливості встановити день одержання останніх даних відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць, перше січня наступного року.

Згідно показань свідків допитаних колегією суддів в судовому засіданні ОСОБА_6, яка проживає у квартирі НОМЕР_1 та ОСОБА_7, яка проживає у АДРЕСА_2 в якому мешкав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Які пояснили, що в останнє його бачили дуже давно, в січні- лютому 2010 року.

Як зазначає у заяві сам ОСОБА_1, в останнє він бачив батька на початку 2010 року. Отже, колегія суддів приходить до переконання, що за останнім місцем проживання ОСОБА_3 були відомості про його проживання січень-лютий 2010 року, тому початок його безвісної відсутності буде вважатися перше число наступного місяця, а саме 01 березня 2010 року.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до переконання, що рішення суду ухвалено без повного урахування фактичних обставин справи, тому на підставі положення п.1 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід змінити, доповнивши резолютивну частину рішення після слів : визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1, безвісно відсутнім, словосполученням « з 01 березня 2010 року».

Керуючись ст.ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2018 року змінити. Доповнити резолютивну частину рішення після слів Визнано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1, безвісно відсутнім, словосполученням « з 01 березня 2010 року».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст судового рішення складений 27 листопада 2018 року.

Головуючий:

Судді: