Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
31 травня 2018 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд в складі:
головуючого Малярчука В.В.
при секретарі Зіньковській Н.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, у якому просить стягнути з відповідача в її користь 510 грн. 00 коп. матеріальної шкоди, 1000 грн. 00 коп. - моральної шкоди, а також судові витрати, посилаючись на що 30 жовтня 2017 року ОСОБА_2 - сусід без всяких причин почав перекидати через свій паркана на подвіря позивачки гілки з дерев. Потім позивачка почула звук битого скла, після чого иявилося, що відповідач цеглиною розбив віконний склопакет позивачки. Відповідач залишив зауваження без уваги, і став огризатися і грубіянити. Через його не приязність до позивачки він неодноразово висловлювався не цензурними словами. Відповідач в добровільному порядку відшкодувати збиток відмовився. Після вчиненого злочину позивачка викликала поліцію яка зареєструвала факт пошкодження майна. Крім того, їй завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що в результаті цієї події вона дуже сильно злякалася і не спала 2 ночі. У неї був дуже сильний стрес. У неї підвищився артеріальний тиск. Порушився нормальний ритм її життя.
Позивачка позов підтримала та просила його задовільнити, посилаючись на мотиви викладенні в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки, відзиву не подавав.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши докази, що є у справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки судом встановлено наступне:
30 жовтня 2017 року ОСОБА_2 - сусід позивачки ОСОБА_1 без всяких причин почав перекидати через свій паркан на подвіря позивачки гілки з дерев. Потім позивачка почула звук битого скла, він цеглиною розбив віконний склопакет. Відповідач залишив зауваження без уваги, і став огризатися і грубіянити. Через його не приязність до позивачки він неодноразово висловлювався не цензурними словами. Відповідач в добровільному порядку відшкодувати збиток відмовився. Після вчиненого злочину позивачка викликала поліцію яка зареєструвала факт пошкодження майна.
Згідно рапорта від 30 жовтня 2017 року № 3121 старшого інспектора чергового Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_1 звернулася в поліцію із заявою про пошкодження її майна сусідом ОСОБА_2
Згідно накладної № 35 від 31 січня 2018 року ОСОБА_1 придбала склопакет в сумі 410 грн. та заміна з доставкою становила 100 грн. на загальну суму потратила кошти в розмірі 510 грн.
Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 510 грн. 00 коп. понесену нею для ремонту склопакету.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2, ОСОБА_1 зазнала моральної шкоди, оскільки в результаті цієї події вона дуже сильно злякалася і не спала 2 ночі. У неї був дуже сильний стрес. У неї підвищився артеріальний тиск. Порушився нормальний ритм її життя, що також відволікало її від виконання трудових обовязків, порушувало звичний розпорядок робочого дня, а тому також негативно вплинуло на звичний спосіб життя.
У зв'язку з переліченими обставинами, у ОСОБА_1 було порушено її нормальний, до цього звичний спосіб життя, що в подальшому викликало у неї депресивний стан.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до пункту 2 та 4 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Тому суд вважає, що із врахуванням душевних страждань, переживань та порушення звичного способу життя спричиненого протиправною поведінкою відповідача ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково стягнувши з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 200 грн. 00 коп. моральної шкоди, спричиненої протиправною поведінкою відповідача.
Відповідно до ст.. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди слід задоволити частково, стягнувши з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в розмірі 510 грн. 00 коп. матеріальної шкоди, завданої протиправними діями відповідача та 200 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої протиправними діями відповідача, а у решті позову відмовити, у звязку із безпідставністю заявлених позовних вимог.
Також слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом про стягнення матеріальної шкоди.
Також слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом про стягнення моральної шкоди.
Керуючись 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.11, 16, 22, 23, 280, 1166, 1167, 1195 ЦК України, Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
ВИРІШИВ:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в розмірі 510 грн. 00 коп. матеріальної шкоди, завданої протиправними діями відповідача.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в розмірі 200 грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої протиправними діями відповідача.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити, у звязку з безпідставність заявлених позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом про стягнення матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом про стягнення моральної шкоди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
ГОЛОВУЮЧИЙ В.В.МАЛЯРЧУК