Справа № 202/609/18
Провадження № 4-с/202/16/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2018 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді Волошина Є.В.

за участю секретаря Шишляннікова О.В.

заявника ОСОБА_1

державного виконавця Мартем'янова Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м. Дніпропетровська скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування скарги зазначив, що на виконані в Індустріальному ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження №52161992 з примусового виконання виконавчого документу №2-154/2011 від 08 серпня 2016 року, виданого за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2011 року по цивільній справі №0417/2-154/2011 про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 516970,81 грн. Постановою державного виконавця від 29 січня 2018 року вищезазначене виконавче провадження було закінчено, а виконавчий документ надіслано до Індустріального районного суд м.Дніпропетровська. При цьому, державним виконавцем перешкоджено і порушено: право стягувача ОСОБА_1 на повторне предявлення виконавчого документа до виконання; право стягувача на неупереджені виконавчі дії та їх вчинення у повному обсязі, оскільки державний виконавець, порушуючи свої обовязки, невмотивовано та всупереч вимог ЗУ «Про виконавче провадження» не притягнув боржника до адміністративної відповідальності за невиконання обовязкових вимог державного виконавця і не явку без поважних причин за викликом; право стягувача на судовий захист і його не ілюзорну завершальну стадію, ефективні та у повному обсязі виконавчі дії, оскільки, встановивши факт не виконання ухвали суду від 16 січня 2009 року, прийняту судом в забезпечення гарантованого виконання рішення суду і порушення боржником свого письмового зобовязання її виконати, невиконання якої стало причиною і умовою невиконання рішення суду державний виконавець взагалі не прореагував, тим самим відмовився від подальшого виконання судового рішення. На підставі викладеного просить суд: скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29 січня 2018 року; визнати неправомірними рішення і дії державного виконавця щодо перешкоджання стягувачу на повторне предявлення виконавчого документу до виконання; визнати порушені прав ОСОБА_1 на завершальну стадію судового провадження і гарантовані статтею 6 Європейської Конвенції права громадянина на суд і судовий захист такими, що мають бути поновлені, а їх порушення усунуто; зобовязати державного виконавця повернути виконавчий документ стягувачу ОСОБА_1; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця з не притягнення боржника до відповідальності за невиконання законних вимог державного виконавця; зобовязати державного виконавця у повному обсязі вчинити виконавчі дії - скласти акти, винести відповідні процесуальні рішення і притягнути боржника до відповідальності; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо умисного невиконання ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2009 року, якою забезпечувалось реальне виконання рішення суду; постановити окрему ухвалу стосовно умисного невиконання боржником ОСОБА_2, прийнятої в забезпечення реального виконання рішення суду, ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2009 року, якою повідомити орган досудового розслідування Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що 06 грудня 2017 року він звертався до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого документу стягувачу, однак вищезазначена заява державним виконавцем була проігнорована.

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень зазначив, що ним були здійсненні всі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд, вислухавши пояснення заявника та державного виконавця, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження, приходить до висновку про часткове задоволення скарги, з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що на виконані в Індустріальному ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження №52161992 з примусового виконання виконавчого документу №2-154/2011 від 08 серпня 2016 року, виданого за рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 20 червня 2011 року по цивільній справі №0417/2-154/2011 про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 516970,81 грн.

Постановою державного виконавця від 29 січня 2018 року вищезазначене виконавче провадження було закінчено, а виконавчий документ надіслано до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська.

Підставою закінчення вищезазначеного виконавчого провадження зазначено п.11 ч.1 ст.39 та ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до вищезазначеної постанови, боржником вимоги виконавчого документа не виконано, державним виконавцем, в порядку ст.63 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу на боржника, та надано строк для виконання, повторною перевіркою виконання вимог виконавчого документа встановлено, що боржник вимоги виконавчого документу не виконав, тому керуючись положеннями ст.ст.63,75 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено повторно постанову про накладення штрафу на боржника та направлено подання до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Разом із цим, відповідно до п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

06 грудня 2017 року ОСОБА_1, в рамках вищезазначеного виконавчого провадження, звернувся до державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській ОСОБА_3 із заявою про повернення виконавчого документу стягувачу.

Таким чином, державний виконавець, на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись частиною четвертою вищезазначеної статті, повинен був винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_1

Разом із цим, заява ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа не була розглянута державним виконавцем, а виконавчий документ не був повернутий стягувачу.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга в частині скасування постанови державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 29 січня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №52161992 та зобовязатння державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 виконавчий лист №2-154/2011, виданий 08 серпня 2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги скарги в іншій частині задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Щодо визнання порушеними права ОСОБА_1 на завершальну стадію судового провадження і гарантовані статтею 6 Європейської Конвенції права громадянина на суд і судовий захист, суд зазначає наступне.

Встановлення порушення положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод належить до виключної компетенції Європейського суду з прав людини, у звязку із чим у суду відсутні повноваження щодо встановлення таких порушень.

Щодо вимог про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця з не притягнення боржника до відповідальності за невиконання законних вимог державного виконавця, суд зазначає, що відповідно до постанови про накладення штрафу, винесеної державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській ОСОБА_3 27 листопада 2017 року, за повторне не виконання вимог виконавчого документа №2-154/2011, виданого 08 серпня 2016 року, на боржника ОСОБА_2 було накладено штраф на користь держави у розмірі 3400 грн.

Не підлягають задоволенню вимоги скарги в частині зобовязання державного виконавця у повному обсязі вчинити виконавчі дії - скласти акти, винести відповідні процесуальні рішення і притягнути боржника, оскільки на вимогу ОСОБА_4 судом вже вирішено питання про повернення вищезазначеного виконавчого документа стягувачу.

Також не підлягають задоволенню вимоги скарги в частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо умисного невиконання ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2009 року, якою забезпечувалось реальне виконання рішення суду та постановлення окремої ухвали стосовно умисного невиконання боржником ОСОБА_2, прийнятої в забезпечення реального виконання рішення суду, ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2009 року, якою повідомити орган досудового розслідування Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, оскільки виконавче провадження №52161992 стосувалось виключно виконання виконавчого документу №2-154/2011, виданого 08 серпня 2016 року, щодо витребування з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 516970,81 грн. та не стосувалось виконання ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 січня 2009 року.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.258,260,354,355,447-453 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 29 січня 2018 року про закінчення виконавчого провадження №52161992 скасувати.

Зобовязати державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 виконавчий лист №2-154/2011, виданий 08 серпня 2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволенні скарги в іншій частині - відмовити

Повний текст ухвали виготовлений 09 квітня 2018 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 15-ти денний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Суддя Волошин Є.В.