Справа № 712/4032/17
Провадження № 2/712/1872/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого- судді- ОСОБА_1

за участі секретаря Жук О.М.

за участі представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3, представника відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 січня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 3500,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. terms/pages/70/, складає між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. 1.1.7.12. «Умов та правил надання банківських послуг» Договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Згідно із п. 1.1.7.41. «Умов та правил надання банківських послуг» Договір дії без обмеження строку.

Банк взяті на себе зобовязання за кредитним договором № б/н від 17.01.2014 року виконав перед ОСОБА_3 в повному обсязі, проте остання неналежним чином виконувала грошові зобовязання за кредитним договором.

Станом на 22 березня 2017 року заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 січня 2014 року становить 45 642,94 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 3476,75 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 36066,53 грн.; заборгованість за пенею та комісією - 3450,00 грн.; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 2149,66 грн.

21.05.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк».

Просять стягнути з ОСОБА_3на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 45 642,94 грн. та судові витрати.

Ухвалою Соснівського районного суду від 11.07.2018 року дану справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеногопозовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.08.2018 року справу призначено до розгляду в порядку загального провадження.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, обґрунтовуючи тим, що вважають позовні вимоги банку безпідставними та необґрунтованими, оскільки підписана позивачем заява не може свідчити про прийняття пропозиції банку по всіх визначених умовах , так як «Умови і правила надання банківських послуг» на порушення яких посилається позивач їй не доводились, нею не підписувались і будь-яких доказів особистого підписання нею вказаних умов позивачем не надається, тому вказані умови є неузгодженими, а тому не можуть бути визнанні належними та допустимими доказами. Крім того, в позовних вимогах відсутні обґрунтування строків дії кредитної картки, строків отримання кредиту, звітного періоду, останньої проплати нею кредиту, тому вважає що позивач не надав суду доказів порушення нею умов кредитного договору.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17 січня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, за яким ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 3500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підставі поданої заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок № 792051, ключем до карткового рахунку є пластикова картка яку отримала ОСОБА_3 та мобільний телефон який вказала відповідач.

За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування ( п.1.1.1.25 Умов).

Пунктом 1.1.7.12 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодні із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до п. 1.1.7.41. «Умов та правил надання банківських послуг» сторони визнали, що Договір дії без обмеження строку.

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.

Відповідно до п.2.1.1.12.6. «Умовами та правилами надання банківських послуг» Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://Privatbank.ua/

Пунктом 2.1.1.5.5. «Умов та правил надання банківських послуг» визначено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно із п. 2.1.1.5.6. «Умов та правил надання банківських послуг», Клієнт зобовязується у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. «Умов та правил надання банківських послуг» на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг», - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті у першу чергу.

Відповідно до п. 2.1.1.3.3 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операції а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківські послуг», Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку вчасності картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашені боргових зобов'язань, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строк платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договір списання).

Пунктами 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6.«Умов та правил надання банківських послу» визначено, що Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Таким чином, сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження відповідача про те, що підписана нею заява не може свідчити про прийняття пропозиції банку по всіх визначених умовах, так як «Умови і правила надання банківських послуг» на порушення яких посилається позивач їй не доводились, нею не підписувались і будь-яких доказів особистого підписання нею вказаних умов відповідачем не надається, вказані умови є неузгодженими, а тому не можуть бути визнанні належними та допустимими доказами.

Дане твердження позивача суд оцінює критично, оскільки як вбачається із матеріалів справи відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, в якій зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомилась та згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, окрім цього зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, що засвідчується власним підписом відповідача в заяві про приєднання. Таким чином в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника ОСОБА_3, Умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що позивачем виконані повністю умови договору, а відповідач порушила взяті на себе договірні зобовязання, порушила графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору, однак, від погашення заборгованості за кредитним договором відповідач ухиляється, такими своїми діями відповідач порушує права та законні інтереси позивача, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та штрафу (фіксована частина) обґрунтовані на законі та відповідають умовам укладеного між сторонами кредитного договору.

Посилання відповідача на те, що нею погашена заборгованість по кредитній картці, суд вважає безпідставними. Відповідно до виписки по кредитному рахунку за період з 17.01.2014 року по 01.04.2018 року встановлено, що відповідачем сума погашення боргу по кредитній картці 4917 грн здійснена 21.02.2014 року. Інших погашень відповідач не здійснювала. Відповідно до наданої виписки до карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідач користувалась коштами, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів включно до 28.02.2014 року. Тому заборгованість по тілу кредиту становила 3476,75 грн. (а.с. 56-57 т.1)

Виписка із банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком.

Таким чином, згідно розрахунку наданого позивачем станом на 22 березня 2018 року заборгованість відповідача по тілу кредиту становить 3476 грн. 75 коп., відсотки за користування кредитом в сумі 36066 грн. 53 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., а всього 41243 грн. 28 коп., які і підлягають до стягнення з відповідача на користь Банку.

Що стосується вимог банку щодо стягнення із позичальника ОСОБА_3 пені за несвоєчасне погашення кредиту за кредитним договором № б/н від 17 січня 2014 року в розмірі 3450 грн., суд вважає, що вона підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, які встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

До вимог про стягнення пені засовується позовна давність в один рік (ст.258 ЦК України).

Відповідач в відзиві на позовну заяву заявляла про застосування строків позовної давності.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення даної вимоги, та вважає що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за пенею та комісією в розмірі 1200 грн.

З-приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафу (процентна складова), суд вважає, що вона не підлягає до задоволення, оскільки виходячи з вимог діючого законодавства, штраф та пеня є різновидами неустойки, яку сторонами було визначено в якості відповідальності за неналежне виконання кредитних зобов'язань з погашення кредиту, сплати відсотків, комісії. Таким чином, за одне й теж порушення зобовязання передбачена подвійна відповідальність одного виду. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором не допускається. В ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у вигляді штрафу (процентна складова). Крім того, даним рішенням стягнено з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 1200 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру, тому підлягають до задоволення на користь АТ «Приватбанк» судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по тілу кредиту в сумі 3476 грн. 75 коп., відсотки за користування кредитом в сумі 36066 грн. 53 коп., штраф (фіксовану частину) в сумі 500 грн., пеню в розмірі 1200 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн., а всього 42843 грн. грн. 28 коп.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. 6, 12, 13,18, 263, 265, 268, 279, 280-284 ЦПК України, на підставі ст. 526, 527, 530, 599, 610, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) на користь Акціонерного товариства «Приватбанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд 1Д, код ЄДРПОУ № 14360570, рах. № 3111, МФО № 305299) заборгованість за кредитним договором в сумі 41243,28 грн. та судовий збір в сумі 1600 грн., а всього 42843,28 грн.

В іншій частині позову позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст.354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Позивач: Акціонерне товариство «Приватбанк» (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд 1Д, код ЄДРПОУ № 14360570, рах. № 3111, МФО № 305299).

Відповідач: ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованоїза адресою: АДРЕСА_1, проживаючоої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3).

Дата складення повного тексту рішення 12 грудня 2018 року.