Номер провадження: 22-ц/785/3660/18
Номер справи місцевого суду: 504/2430/15-ц
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Цюри Т.В.,

Сегеди С.М.,

за участю секретаря: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Олександрівськові сільської ради Комінтернівського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні будинком, літньою кухнею, земельною ділянкою, виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення та зобов'язання вчинити певні дії та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права користування житловим будинком, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 листопада 2017 року, -

встановив:

05 травня 2015 року ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом доОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права користування житловим будинком. 08 липня 2015 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі № 504/1585/15-ц за зазначеним позовом.

09 липня 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні будинком, літньою кухнею, земельною ділянкою, виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення. В подальшому остаточно уточнили позовні вимоги до ОСОБА_5 та Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. 13 липня 2015 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі № 504/2430/15-ц за вказаним позовом.

31 серпня 2015 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області об'єднано в одне провадження справу № 504/2430/15-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення, зобов'язання вчинити певні дії та справу № 504/1585/15-ц за позовом ОСОБА_5до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права користування житловим будинком. Визначено об'єднаній справі єдиний номер справи № 504/2430/15-ц.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_5 зазначає наступне. Він разом із померлою ОСОБА_9 проживали однією сім'єю з червня 1997 року по день її смерті, 27.10.2011 року, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану для реєстрації шлюбу.06 червня 1997 року подружжя здійснило таїнство вінчання у храмі Різдва Богородиці в с.Усатово. Одразу після початку спільного проживання ОСОБА_5 продав свій житловий будинок в АДРЕСА_4. У період з 1997 по 2006 роки подружжя проживало у АДРЕСА_1 25 листопада 2003 року позивач зі згоди дружини ОСОБА_9 зареєструвався у будинку у тому ж селі АДРЕСА_3 який належав останній на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.09.2002 р. після смерті її колишнього чоловіка - ОСОБА_10. 19.12.2006 року померла мати ОСОБА_9 - ОСОБА_11, після чого подружжя переїхало до належного померлій будинку у тому ж селі Олександрівка по вул. АДРЕСА_2 Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за ОСОБА_9 16.07.2008 року.ОСОБА_5 запевняє, що вселився до зазначеного будинку в якості члена сім'ї власника, де проживає і нині. Після смерті дружини ОСОБА_5 відкрилась спадщина. Спадкоємцями першої черги є діти померлої -ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Останні не визнають право ОСОБА_5 на проживання у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_6 Іншого житлового приміщення у позивача, яке б належало йому на праві власності (чи праві користування) немає. ОСОБА_5 є одиноким пенсіонером і не має можливості придбати житло, тому змушений звернутися із даним позовом. Просить визнати за ним право користування житловим будинком АДРЕСА_5

У свою чергу, свої заявлені вимоги позивачіОСОБА_3, ОСОБА_4 обґрунтували наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати ОСОБА_9. Спадковим майном є будинок АДРЕСА_7 в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області, яку вони фактично прийняли шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Нотаріальною конторою заведено спадкову справу і до вирішення відповідних питань спадкування користування будинком та земельною ділянкою фактично знаходилось у них, до того часу як відповідачі за позовом від 01 липня 2015 року стали чинити перешкоди в користуванні, самоправно вселившись до будинку та літньої кухні. Зокрема ОСОБА_5 безпідставно самовільно вселився у спірний будинок, а з січня 2015 року без їхньої згоди та договору з ними у літню кухню підселив квартирантів ОСОБА_12 та ОСОБА_8, які на їх звернення про виселення не реагують, Крім того, ОСОБА_5 самоправно захватив правовстановлюючі документи та технічну документацію на будинок, незаконно їх утримує та перешкоджає оформленню їхніх прав на спадкове майно.

Після остаточного уточнення вимог до ОСОБА_5 та Олександрівської сільської ради просили суд: визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на спадкове майно у розмірі ? частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки АДРЕСА_8 с. Олександрівка кожному; усунути перешкоди з боку відповідача ОСОБА_5 у здійснені права власності на спірний житловий будинок та земельну ділянку; зобов'язати відповідача до вчинення ним певних дій для запобігання порушенню права власності; повернути позивачам правовстановлюючі документи та технічну документацію на спірний будинок та земельну ділянку повернути їм ключі; виселити відповідача ОСОБА_5 з приміщень будинку та літньої кухні без надання іншого житлового приміщення; заборонити ОСОБА_5 вчиняти дії, які можуть порушити їхнє право володіння і користування спадковим майном; заборонити відповідачу ОСОБА_13 виконувати будь-які дії, щодо самочинного розбирання, руйнування будинку, окремих частин літньої кухні, встановити йому обов'язок вчинити певні дії, а саме негайно припинити самовільне розбирання і руйнування будинку та літньої кухні; зобов'язати ОСОБА_5 не руйнувати та не розбирати об'єкт. Заперечували проти задоволення позову ОСОБА_5 до них.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Олександрівськові сільської ради Комінтернівського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні будинком, літньою кухнею, земельною ділянкою, виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права користування житловим будинком - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 листопада 2017 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_17 про визнання права користування житловим будинком, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі

31 травня 2018 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5, де вона зазначає, що вважає рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 листопада 2017 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_17 про визнання права користування житловим будинком таким, що винесене із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а вимоги та доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та не обґрунтованими.

В судове засідання, призначене на 08 листопада 2018 року, сторони не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання ОСОБА_5 повернути правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку АДРЕСА_8 с. Олександрівка районний суд виходив з того, що позивачами не доведено, а судовим розглядом справи не встановлено належних доказів заволодіння цими документами ОСОБА_5

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов'язання не руйнувати та припинити розбирання об'єкту ОСОБА_5 районний суд виходив з того, що позивачами такі посилання не доведені, та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання права власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частині будинку районний суд виходив з того, що право позивачів на оформлення спадщини не порушено відповідачами ОСОБА_5 та Олександрівською сільською радою, оскільки позивачі вчасно звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, що свідчить про прийняття спадщини.

Згідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у склад якої входить нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Перешкод для оформлення права власності на спадкове майно у нотаріальній конторі - немає. Можливість скористатися таким правом ними не втрачена.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 районний суд виходив з того, що вимоги про визнання права користування житловим будинком є похідним від права власності відповідачів, яке на час розгляду справи у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виникло.

З такими висновками районного суду повністю погоджується апеляційний суд, з огляду на наступні обставини.

Апеляційним судом встановлено,що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9, яка приходилась матір'ю ОСОБА_4, та ОСОБА_3 (а.с. 204, 208, 210).

Після смерті ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини з заявами про прийняття спадщини, а саме на житловий будинок АДРЕСА_9

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Державна реєстрація прав на нерухомість, здійснюється відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що на час звернення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду їхнє право власності не порушено, оскільки ними їх право на спадщину належним чином не оформлено та не зареєстровано, що робить їхній позов до ОСОБА_5 передчасним, а до Олександрівської сільської ради взагалі безпідставним.

Апеляційний суд погоджується із висновком районного суду про те, що відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потрібно виходити з того, що вимоги про визнання права користування житловим будинком є похідним від права власності відповідачів, яке на час розгляду справи у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виникло.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов'язки.

Оскаржуючи рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 листопада 2017 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права користування житловим будинком, апелянт наводить наступні доводи.

Апелянт вважає, що районний суд помилково прийшов до висновку про те, що вимоги про визнання права користування житлом є похідними від права власності відповідачів,ОСОБА_4, ОСОБА_3, яке на час розгляду справи у останніх не виникло, суперечить матеріалам справи та вимогам закону, оскільки право користування житловим будинком виникло у ОСОБА_5 за життя власника будинку, ОСОБА_9, та є похідним від права власності останньої, а не від права власності відповідачів, ОСОБА_4 та ОСОБА_3

В підтвердження зазначеного доводу ОСОБА_5 посилається на положення ч.1 ст.1216 та ч.ст.1218 ЦК України, відповідно до яких спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Апелянт вважає, що прийнявши спадщину у встановлений законом строк, відповідачі, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, прийняли усі права та обов'язки ОСОБА_9, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті.

З такими доводами апеляційної скарги апеляційний суд погодитися не може, оскільки вони не відповідають обставинам справи та є такими, що суперечать вимогам ЦК України. Апелянт дійшов хибного висновку про існування у відповідачів обов'язку щодо надання йому у користування отриманого ними у спадщину спадкового майна, щодо якого у останніх досі не виникло права власності.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, апеляційний суд Одеської області прийшов до висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ОСОБА_14 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Т.В. Цюра