АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м.Харків

Справа № 643/9793/16-ц

Провадження № 22-ц/790/1354/1

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Кісь П.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Шоста Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту, зміну черговості в порядку спадкування та усунення від права на спадкування,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2017 року (ухваленого під головуванням судді Сиротникова Р.Є.),-

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2008 року, тобто більше 8 років; дозволити ОСОБА_1 спадкувати разом з спадкоємцями, які мають право на спадкування попередніх черг, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року; усунути відповідачів від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Позов мотивований тим, що з 2008 року позивач та ОСОБА_5 почали проживати однією сім'єю як подружжя в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , мали спільний бюджет - спочатку заробітну плату позивача та пенсію ОСОБА_5, а потім після смерті його матері ІНФОРМАЦІЯ_4, стали здавати в оренди її квартиру, та витрачати кошти від оренди на свої побутові потреби.

Піклувались один про одного, коли хтось хворів. Так, у ОСОБА_5 починаючи з 2013 року різко погіршився стан здоров'я. Більше ніж 2 роки позивач особисто піклувалася тяжко хворим чоловіком. Після смерті поховала його , отримала свідоцтво про його смерть.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім'єю в період часу з 2008 року до часу смерті ОСОБА_5 В задоволенні іншої частини позову про усунення відповідачів від права на спадкування відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що вимога ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією родиною із ОСОБА_5 належним чином обґрунтована і доведена належними і допустимими доказами. Між тим, суд вважав недоведеними позовні вимоги ОСОБА_1 щодо усунення відповідачів від права на спадкування в порядку ч. 5 ст. 1224 ЦК України, оскільки є недоведеними обставини як перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані, так і тривалого часу опікування позивачем над ОСОБА_5, забезпечення його матеріальних потреб та надання іншої допомоги під час його хвороби.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що неповно з'ясовані судом обставин, які мають значення для справи, порушені норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Позивачем надано достатньо доказів, підтверджених показаннями свідків, які свідчать про наявність всіх підстав, передбачених ч. 2 ст. 1259, п. 3 ч. 2 ст. 1224 ЦК України для задоволення позовних вимог щодо визнання права на спадкування разом зі спадкоємцями, які мають право на спадкування попередніх черг та усунення від права на спадкування відповідачів.

Суд не надав оцінку доводам та доказам, наданих позивачем про беспорадність стану ОСОБА_5 в останній рік свого життя, про відсутність жодної допомоги зі сторони відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволенні позову.

З огляду на це, рішення суду переглядається в апеляційному порядку лише в частині відмови у задоволенні позову про усунення відповідачів від права на спадкування. В частині задоволення позовних вимог рішення суду в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть від 10.02.2016 року, серія НОМЕР_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після смерті ОСОБА_5 у Шостій Харківській державній нотаріальній конторі відкрито спадкову справу №64/2016 (а.с. 36).

12.02.2016 року до 6-ї ХДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_5, звернувся син померлого - ОСОБА_2 (а.с. 37), факт родинних відносин між ним та померлим підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.40).

З копії інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №42927624 від 12.02.2016 року (а.с. 42) вбачається, що інформація щодо наявних заповітів та спадкових договорів після смерті ОСОБА_5 відсутня.

14.03.2016 року до 6-ї ХДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, ОСОБА_5 звернулась ОСОБА_3 (а.с. 56), факт родинних відносин якої із спадкодавцем підтверджено наявними у спадковій справі копіями свідоцтва про народження та про шлюб.

Статтею 1258 ЦК України встановлено що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї ж черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини право на спадкування за законом мають у четверту чергу (ст. 1264 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На спростування доводів апеляційної скарги, судова колегія зазначає про таке.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих судам у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про вищенаведені факти.

Доводи позивача, що відповідачі не підтримували родинних стосунків з померлим та за життя не спілкувлись з ним, а також не приймали участі у похованні і не несли на це витрати, не є підставою для усунення від права на спадкування в розумінні ст..1224 ЦК України, тому що не свідчить про ухилення їх від надання допомоги спадкодавцю.

Аргументи представника позивача щодо неврахування судом показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стосовно стану здоров"я ОСОБА_5, судовою колегією відхиляються, оскільки перебування спадкодавця в безпорадному стані повинно бути підтверджено належними і допустими доказами, а саме медичною документацією яка містить з цього приводу висновки фахівців що ОСОБА_5 за станом здоров"я не міг сам себе обслуговувати і потребував сторонньої допомоги.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо усунення від права на спадкування, оскільки суду не були надані належні докази на підтвердження доводів для визнання права на спадкування та усунення від спадщини спадкодавця попередньої черги з підстав, передбачених ст. ст. 1224, 1259 ЦК України.

За таких обставин судова колегія дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 14 грудня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді П.В. Кісь

Н.П.Пилипчук

Повний текст судового рішення

складено 20 березня 2018 року.