АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 червня 2018 року

м. Харків

справа № 645/6032/16-ц

провадження № 22ц/790/2113/18

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Коваленко І.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

імена (найменування сторін):

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 січня 2018 року в складі судді Іващенка С.О.,

у с т а н о в и в:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_6, про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що вона та відповідачі є власниками житлового будинку з надвірними будівлями № АДРЕСА_1: їй належить 21/48 частки на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 червня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2013 року, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 травня 2014 року та Договору дарування 6/48 часток житлового будинку з надвірними спорудами, посвідченого 09 грудня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Троян Я.М. за реєстровим № 1730.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 належить по 7/48 частин кожному на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 червня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2013 року, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 травня 2014 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 відмовлено у відкритті касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України. Ухвалою Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2013 року.

Посилаючись на те, що вона з відповідачами не може у мирний спосіб дійти згоди щодо користування даним житлом, просила виділити їй 27/48 частин будинку № АДРЕСА_1 з урахуванням фактичного порядку користування, який склався з 1978 року, загальною площею 116,6 кв. м., а саме - частину домоволодіння площею 65,59 кв. м., квартиру літ. А2.1 приміщення 1-7 квартири літ. А1.1; виключити з числа господарських приміщень гараж М; виділити їй в натурі інвентарну одиницю нерухомого майна (27/48 частки домоволодіння площею 65,59 кв. м.), що складається з приміщень квартири А2.1 - приміщення 2-1 площею 2,9 кв. м., 2-2 площею 8,2 кв. м., 2-3 площею 14,3 кв. м., 2-4 площею 15,4 кв. м. квартири А1.1 приміщення 1-7 площею 26,4 кв. м.; визначити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 829 кв. м. та господарськими спорудами згідно з її долею 27/48 в домоволодінні; припинити право спільної часткової власності.

14 лютого 2017 року ОСОБА_5 - представник відповідачів подала письмові заперечення на позов.

Заперечення, з урахуванням уточнень, мотивовані тим, що сума судового збору не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки ціна позову в розмірі 16 876 грн. 00 коп. - це лише інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель і споруд з урахуванням відсотку зносу на 2014 рік відповідно до відомостей технічного паспорту на житловий будинок № АДРЕСА_1; вимога щодо виділення 27/48 частин спірного домоволодіння не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки позивач є власником у праві спільної часткової лише 21/48 частин; відомості щодо фактичної площі земельної ділянки в матеріалах справи відсутні; виділення в натурі позивачу приміщення 1-7 порушує права відповідачів, які в 1996, 2004, 2010-2012 роках зробили за власні кошти покращення в приміщенні 1-1-1-7; гараж, який ОСОБА_1 просить виключити з числа господарських приміщень, був збудований в 1986 році колишнім власником ОСОБА_8, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року; заходів щодо мирного врегулювання спору позивач не уживала.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року за клопотанням ОСОБА_9 - представника позивача по справі призначалася судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручалося експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_10.

27 вересня 2017 року на адресу суду першої інстанції направлено повідомлення про неможливість надання висновку експертизи № 11577 по даній справі у зв'язку з тим, що клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, призначення обстеження та квитанції про оплату не виконано.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року по справі відновлено провадження.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 січня 2018 року за клопотанням ОСОБА_1 по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_10.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вирішення спору без проведення будівельно-технічної експертизи є неможливим.

20 лютого 2018 року ОСОБА_5 - представник ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до того ж суду для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що питання про призначення експертизи було вирішено за її відсутності; мотиви щодо призначення такої експертизи в ухвалі суду відсутні; судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_10, призначена ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року, не виконана з вини позивача, яка не надала необхідних документів для її проведення в строк, зазначений в клопотанні експерта; матеріали інвентарної справи направлені експерту лише 03 жовтня 2017 року після спливу строків, зазначених в клопотанні експерта, а розгляд справи, призначеної на 19 грудня 2017 року, відкладено на 31 січня 2018 року у зв'язку з зайнятістю судді в іншому процесі без урахування вимог статті 109 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року); в клопотаннях від 20 грудня 2017 року та від 31 січня 2018 року, з якими вона не мала можливості ознайомитися з незалежних від неї причин, відсутнє обґрунтування щодо необхідності призначення експертизи та необхідності направлення на експертизу відповідних матеріалів; оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки питання 1, 2 та частина 2 питання 4 зазначені не у відповідності до позовних вимог; в ухвалі не зазначено про проведення повторної експертизи, про що зазначали в клопотаннях позивач та представник третьої особи ОСОБА_11, при цьому оплата за проведення експертизи покладена лише на ОСОБА_1, що є порушенням частини другої статті 135 ЦПК України.

03 квітня 2018 року ОСОБА_1 подала письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Заперечення мотивовані тим, що ухвала суду першої інстанції про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи є законною та обґрунтованою. Клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи вирішувалось в судовому засіданні 19 червня 2017 року у присутності представника відповідачів з урахуванням їх заперечень. Вона на попередньому судовому засідання подала усі необхідні документи, за виключенням інвентаризаційної справи, яка була витребувана судом. Раніше під час вирішення спору про розподіл спадкового майна судом призначалася судова будівельно-технічна експертиза з урахуванням п'яти співвласників. Однак ОСОБА_6 подарував їй 6/48 часток у домоволодінні № АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування 6/48 часток житлового будинку з надвірними спорудами, посвідченого 09 грудня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Троян Я.М. за реєстровим № 1730. Оскільки співвласників стало четверо виникла необхідність у призначенні повторної експертизи.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів і вимог апеляційної скарги - суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 , 2 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється (частини 1, 2 статті 367 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що сторони є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями № АДРЕСА_1: ОСОБА_1 належить 21/48 частки на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 червня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2013 року, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 травня 2014 року та Договору дарування 6/48 часток житлового будинку з надвірними спорудами, посвідченого 09 грудня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Троян Я.М. за реєстровим № 1730.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 належить по 7/48 частин кожному на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 червня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 серпня 2013 року, рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 травня 2014 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 відмовлено у відкритті касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України. Ухвалою Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2013 року.

Посилаючись на неможливість у мирний спосіб дійти згоди з відповідачами щодо користування даним житлом, позивач звернулася у суд із даним позовом, під час розгляду якого заявила клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи.

За правилами частин 1, 2 статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Судом першої інстанції обґрунтовано призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_10, оскільки з'ясування обставин, що мають значення для справи, неможливо без проведення такої експертизи.

Доводи апеляційної скарги про розгляд питання щодо призначення експертизи за відсутності представника відповідача не грунтуються на законі. Про розгляд справи 31 січня 2018 року ОСОБА_5 повідомлена належним чином, про що свідчить її підпис на розписці про отримання повістки про виклик на суд.

Посилання на те, що судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_10, призначена ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 червня 2017 року, не виконана з вини позивача, яка не надала необхідних документів для її проведення в строк, зазначений в клопотанні експерта, не можуть бути прийняті до уваги.

За правилами частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях (частини 1, 6 статті 81 ЦПК України).

Отже, судове рішення теж не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги щодо покладення обов'язку сплати за проведення експертизи лише на позивача також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки сама ОСОБА_1 ухвалу суду першої інстанції про призначення судової будівельно-технічної експертизи не оскаржила.

Посилання на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки питання 1, 2 та частина 2 питання 4 зазначені не у відповідності до позовних вимог, є безпідставними, оскільки відповідно до частини 4 статті 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Інші доводи на правильність висновків суду щодо необхідності призначити судову будівельно-технічну експертизу не впливають та фактично зводяться до незгоди з ухвалою суду першої інстанції та з оцінкою доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Керуючись статтями 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 04 червня 2018 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.П.Коваленко

О.Ю.Тичкова