Дата документу 21.05.2018
Справа № 320/3403/18
Провадження № 2/320/2569/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: Іваненко О.В.,

при секретарі: Лебідь М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання договору дарування дійсним.

В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що вона 11 серпня 1990 р. вступила в офіційний шлюб з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Мешкають родиною багато років за адресою м. Мелітополь, вул..Піонерська, 1/3. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним братом її чоловіка ОСОБА_4, який також мешкав за цією адресою, зі своєю родиною, в одному розділеному 2-х поверховому будинку, який належав братам в рівних долях. Мали одну державну реєстрацію. Її чоловік, сумісно з братом та з батьком ОСОБА_3, з середини 90-х років здійснювали активну підприємницьку діяльність. Були власниками низки великих крамниць по торгівлі побутової техніки, та кілька Мелітопольських підприємств, у тому числі великими заводами: ТОВ «Мелітопольським півовареним заводом», «Мелітопольським Автогідроагрегатом» (ТОВ «АГАТ»), «Мелітопольським заводом підшипників ковзання», Мелітопольським бізнесцентром (ТОВ «Лігіон»), розташованим по пр.Б.Хмельницького, 70, та іншими підприємствами на території України. В результаті, родина має певні майнові активи та грошові статки. Так як ОСОБА_6 з листопада 2012 р., вийшов зі складу засновників будь яких підприємств, у т.ч. Мелітопольського підприємства ТОВ «АГАТ», який має величезні активи, у вигляді багатьох крупних майнових комплексів, з величезною кількістю дорогоцінного обладнання. Не дивлячись на процедуру виходу чоловіка ОСОБА_6 з складу засновників ТОВ «АГАТ», у 2013 р., повна доля активів продовжувала належати їхній родині ОСОБА_3. В середині березня 2013 р., у них з чоловіком та його братом ОСОБА_5 відбулась бесіда, в ході якої він повідомив, що має бажання подарувати їй, як дружині його рідного брата, певні грошові статки, у вигляді готівкових 30 млн. грн. Вона погодилася. З цією метою 22 березня 2013 р., за своїм місцем мешкання, вони, використовуючи зразок з електронної мережі Інтернету, склали письмовий Договір дарування від 22.03.2013 р., у присутності їхнього загального знайомого ОСОБА_7, здійснили передачу готівкових грошових коштів, відповідно Акту прийому передачі грошових коштів від 22.03.2013 р., що підтверджується долученими до позову копіями Договору дарування та акту прийому-передачі. В результаті укладення Договору, вона була обдарована грошовими коштами, стала їх власником, які в подальшому використовувала з родиною на свій власний розсуд, та в Електронній декларації за 2015 р. відображені в якості готівкових грошових коштів. В той же час посвідчити нотаріально Договір дарування не змогли, в звязку з великою сумою послуг посвідчення, що складало більше ніж 300 тис.грн. (1%) від вартості подарунка, дійшли згоди обрати пізнішу дату. Але, 4 травня 2013 року брат її чоловіка ОСОБА_6 - ОСОБА_5, на превеликий жаль, передчасно помер. Батько чоловіка - ОСОБА_3, являючись єдиним спадкоємцем 1-ї черги за законом, 19.06.2013 року звернувся з заявою до Мелітопольської нотаріальної контори та прийняв спадщину після померлого 04.05.2013 р. ОСОБА_5. До складу спадщини ввійшло певне майно та право вимоги майна та грошових коштів. Він 22.11.2013 р. отримав відповідне Свідоцтво про право на спадщину, після померлого 4.05.2013 р. сина ОСОБА_5 Враховуючи той факт що Договір виконаний в повному обсязі, а саме грошові кошти їй передані своєчасно, що підтверджується складеними відповідними документами, вважає вказаний Договір дійсним. Враховуючи, що померлий ОСОБА_5 за час життя не виконав свій обовязок щодо посвідчення Договору дарування, вона змушена звернутись до суду, за визнанням його дійсним. На підставі викладеного, вона просить суд визнати договір дарування грошових коштів на суму 30 000 000 грн., укладений 22 березня 2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 - дійсним.

В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, але надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, здійснення права власності полягає в володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, 11.08.1990 р. позивач ОСОБА_8 вступила в офіційний шлюб з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відміткою в долученій до позову копії паспорту, та мешкає з родиною багато років за адресою м. Мелітополь, вул..Піонерська, 1/3 (а.с.4-8).

Так, згідно матеріалів справи 22 березня 2013 р. за адресою: м. Мелітополь, вул. Піонерська, 1/3, ОСОБА_5 11.06.1966р.н., який є рідним братом чоловіка позивача ОСОБА_4, з однієї сторони та позивач ОСОБА_1 10.02.1972р.н. склали письмовий Договір дарування у присутності ОСОБА_7, згідно якого ОСОБА_5 здійснив передачу готівкових грошових коштів на суму 30 000 000 грн. 00 коп., відповідно Акту прийому передачі грошових коштів, з дотриманням вимог ст.717 ЦК України (а.с.9-11).

Згідно п.9 Договору, сторони зобовязані в двохмісячний строк нотаріально засвідчити вказану угоду, за особисті кошти дарувальника. Згідно п.7-8 Договору, сторони вирішують спори в добровільному порядку, або в судовому порядку, шляхом звернення до Мелітопольського міськрайонного суду.

Згідно ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно ст. 718 ЦК України, дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Згідно ч.5 ст.718 ЦК України, договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує 50-ти кратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 травня 2013 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-ЖС №266225 від 07.05.2013 р., виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Мелітополю міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актова запис №757 (а.с.12).

Згідно ст. 1261 ЦПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, який є рідним батьком померлого 19.06.2013 року звернувся з заявою до Мелітопольської нотаріальної контори та прийняв спадщину після померлого 04.05.2013 р. ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину (а.с.13-15).

Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, в разі виконання однією зі сторін повністю або частково умов угоди, що потребує нотаріального посвідчення та ухилення від нотаріального оформлення іншою стороною, суд вправі визнати таку угоду дійсною.

Згідно ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач ОСОБА_1 на законних підставах була обдарована грошовими коштами та є їх законним власником, оскільки договір виконаний в повному обсязі, а саме грошові кошти передані їй своєчасно, враховуючи, що померлий ОСОБА_5 за час життя не виконав свій обовязок щодо посвідчення Договору дарування, а тому позивач змушена звернутись до суду за визнанням договору дійсним, відповідач ОСОБА_3 фактично успадкувавши право вимоги повернення будь яких коштів після померлого ОСОБА_5, проти задоволення позову не заперечує, тому суд вважає за необхідне визнати договір дійсним.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 131, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 319-334, 717, 718, 1216, 1222, 1261 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування дійсним задовольнити повністю.

Визнати договір дарування грошових коштів на суму 30 000 000 грн. (тридцять мільйонів гривень. 00 копійок), укладений 22 березня 2013 року між ОСОБА_5 11.06.1966р.н. та ОСОБА_1 10.02.1972р.н. - дійсним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_9