Єдиний унікальний номер 236/3201/17 Номер провадження 22-ц/775/554/2018
Категорія: 55 Номер провадження 22-ц/775/554/2018
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

судді- доповідача: Новікової Г.В.,

суддів: Никифоряка Л.П., Гапонова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Бахмуті апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Краснолиманського міського суду від 5 січня 2018 року (ухваленого суддею Ткачовим О.М, повний текст якого виготовлено 09.01.2018 року) у справі ( єдиний унікальний номер 236/3201/17)

за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 1серпня 2016 року він працював машиністом електровоза у виробничому підрозділі «Ясинуватське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». З березня 2017 року йому не виплачували заробітну плату. 17 липня 2017 року він був звільнений з роботи у зв'язку із скороченням штату з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. В цей же день він отримав трудову книжку та наказ про звільнення. У день звільнення розрахунок з ним не провели, лише надали не підписану довідку про суму нарахованої, але не сплаченої заробітної плати. Заборгованість за березень-липень 2017 року склала 42256 грн.34 коп..

Просив стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 42256 грн.34 коп..

Рішенням Краснолиманського міського суду від 5 січня 2018 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 42256,34 грн..

В апеляційній скарзі ПАТ «Українська залізниця» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги довідку про заборгованість, надану позивачем без підпису уповноважених осіб. З 01.03.2017 року по 15.03.2017 року позивачу було здійснено нарахування та виплату заробітної плати в розмірі 592,46 грн., що не було враховано судом при стягненні загальної суми заборгованості.

З 16.03.2017 року нарахування заробітної плати було припинено у зв'язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця», викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. З виробничим підрозділом був відсутній зв'язок, а також неможливість передачі з непідконтрольної території первинних документів. У зв'язку із відсутністю первинних документів нарахування заробітної плати здійснити не можливо.

Надані позивачем копія табелю використання робочого часу та копії довідки про доходи не є первинними документами для нарахування заробітної плати, а тому ставить під сумнів їх достовірність.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на те, що в суді першої інстанції ним були надані належні докази на підтвердження позовних вимог, які були скріплені мокрою печаткою підприємства, достовірність якої підтвердив представник відповідача.

Структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» здійснює господарську діяльність на підконтрольній Україні території, так як до березня 2017 року проводив виплату йому заробітної плати на картковий рахунок в Ощадбанку.

Обов'язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати працівникам лежить на працедавцеві і за цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов'язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати. Вважав, що рішення суду першої інстанції прийнято без порушення норм законодавства.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, на те, що дана справа є малозначною, яка виникла з трудових відносин, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Повно та всебічно встановивши обставини справи, давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 перебував з відповідачем у трудових відносинах, при звільненні не отримав повного розрахунку, який підлягає стягненню з відповідача.

Висновок суду підтверджується тим, що з 1серпня 2016 року ОСОБА_2 працював машиністом електровоза у виробничому підрозділі «Ясинуватське локомотивне депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» і 17.07.2017 року був звільнений з роботи у зв'язку із скороченням штату, що підтверджується копією трудової книжки, випискою із наказу №10/ос від 29.07.2016 року, наказом про звільнення по п.1 ст.40 КЗпП України від 10.07.2017 року та не оспорюється відповідачем.

Відносно ОСОБА_2 надано копії табелю обліку використання робочого часу за березень- липень 2017 року.

В щомісячних розрахунках заробітної плати ОСОБА_2 за березень- липень 2017 року зазначені види нарахувань, види утримань, суми до виплат. Загальна заборгованість за вказаний період склала 42266,34 грн..

Згідно наказу №326 від 10.05.2017 року переліку працівників, в тому числі і ОСОБА_2, було встановлено неповний робочий тиждень з додатковими вихідними днями.

Наказами 682-Н від 12.05.2017 року та 899-Н від 26.06.2017 року відповідачем було сформовано робочу комісію з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів та відповідно введено в дію Порядок остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів.

За встановлених обставин суд першої інстанції правильно дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі. Такий висновок узгоджується з положеннями ст.ст.97,116,233 КЗпП України.

Доводи про те, що надані позивачем документи не є первинними і не можуть бути належними доказами наявності заборгованості по заробітній платі, правильно судом не прийняті до уваги, оскільки надані позивачем документи мають підписи посадових осіб та печатки підприємства.

Вважаючи надані позивачем документи неналежними доказами, відповідач не надав інших будь-яких доказів, які б спростовували неналежність наданих позивачем.

Разом з тим, представником відповідача до апеляційної скарги надано копію видаткового касового ордеру №3947 від 29 листопада 2017 року про виплату позивачеві депонованої заробітної плати за першу половину березня 2017 року в сумі 592,46 грн., яка не була врахована судом першої інстанції при визначені загальної суми заборгованості. Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнутої суми заборгованості і зменшенні її до 41663, 88 грн..

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 02 березня 2018 року було поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду і відповідно до вимог ч.4 ст.359 ЦПК України зупинено його дію до закінчення апеляційного провадження у справі. Оскільки апеляційне провадження закінчено, то дію оскаржуваного рішення слід відновити.

Керуючись ст.ст. 369, 374,376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Краснолиманського міського суду від 5 січня 2018 року змінити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 41663 (сорок одна тисяча шістсот шістдесят три) гривні 88 копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін та відновити його дію.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: