Справа № 524/1521/18
Провадження №2/524/1298/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018 м. Кременчук
Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
Головуючого судді Андрієць Д.Д.
за участю секретаря Полтавської Є.І.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Полтавській області про зняття арешту з майна,-
ОСОБА_2 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом, в якому просив зняти арешт на невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_2, рнокпп НОМЕР_1, накладений 02.10.2009 за №9115683 реєстратором Полтавська філія державного підприємства «інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №14735630 від 15.09.2009 ВДВС Кременчуцького РУЮ, старшого державного виконавця ВДВС Кременчуцького РУЮ ОСОБА_3.
Представник позивача позов підтримала на просила задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.
ІІ.ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Кременчуцький районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ в Полтавській області в судове засідання не зявився, надіслав заперечення. В своїх запереченнях відповідач зазначив, що 23.1.2009 виконавче провадження №14735630 було закінчено, а виконавчий лист був направлений за належністю до Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ. Враховуючи вказане, підстав для скасування арешту разом із винесенням постанови про закриття виконавчого провадження не було.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
02.10.2009 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером №9115683 зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_2.
23.12.2009 виконавче провадження №14735630 від 15.09.2009 направлено за належністю до Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ.
Згідно відповіді Чернівецького міського ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, 29.10.2010 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв'язку із відсутністю у боржника майна.
На момент розгляду справи судом ОСОБА_2 не сплатив борг за виконавчим листом №2-2283 ,що не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні.
В ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч.ч.4, 5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
В ч.1 ст.38 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV(в редакції від 27.11.2009) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частина 1 ст.4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В ч.1 ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
V.ОЦІНКА СУДУ
З огляду на те, що положення ЗУ «Про виконавче провадження», який діяв на момент направлення за належністю виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_2 боргу, не передбачали обовязку зняття арешту з майна при направленні виконавчого за належністю та приймаючи до уваги те, що фактичне примусове виконання рішення суду здійснювалось в Чернівецькому міському ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено порушення його прав діями чи бездіяльністю Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Полтавській області.
З огляду на вказане, суд не знаходить підстав для задоволення позову.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до Кременчуцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Полтавській області про зняття арешту з майна залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.Д.Андрієць