У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Корнієнко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києві, клопотання представника позивача Жегуліна Юрія Миколайовича, про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Реал Банк», Національний Банк України про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває зазначена цивільна справа за позовом.

12 квітня 2018 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява преставника позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Жегуліна Ю.М. про забезпечення позову, в якому останній просив суд: накласти арешт на грошові кошти та все майно (в т.ч. нерухомість, транспортні засоби, акції та інші цінні папери, частки в товариствах та інших підприємствах, земельні ділянки) відповідачів у справі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27.

В обгрунтування поданої заяви сторона позивача посилається на те, що зважаючи на те, що розмір позовних вимог Фонду гарантування становить 2 508 627 030,89 гривень позивач вважає за доцільне просити суд накласти арешт на все майно та грошові кошти відповідачів, що, як вони вважають, буде співмірним із заявленими позивачем вимогами. При цьому, у позивача відсутні підстави вважати, що відповідачі у справі надалі будуть діяти добросовісно та не чинитимуть незаконних спроб уникнути відповідальності за шкоду, спричинену банком, його вкладникам та іншим кредиторам банку.

В судовому засіданні представник позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Жегулін Ю.М. подану ним заяву підтримав, просив її задовольнити. Представник позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Гуцул А.Д. подану заяву також підтримав.

Відповідачі ОСОБА_20, ОСОБА_6, ОСОБА_13, представник відповідача ОСОБА_23 - ОСОБА_30, відповідач ОСОБА_9, представник відповідача ОСОБА_12 - ОСОБА_31 проти задоволення заяви заперечували в повному обсязі.

Представник третьої особи Національного Банку України - Петроченко С.О. проти задоволення заяви не заперечував.

Вивчивши доводи поданої заяви, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як вбачається із заявлених позовних вимог, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заподіяну ПАТ «РЕАЛ БАНК» шкоду в розмірі 2 508 627 030,89 грн. шляхом її стягнення на користь Фонду гарантування вкладів фізичних. Позовні вимоги позивачем обґрунтовані тим, що під час здійснення процедури ліквідації ПАТ «РЕАЛ БАНК» встановлено, що розмір зобов'язань відповідно до затвердженого рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування №182/14 від 21.08.2014р. Реєстру акцептованих вимог кредиторів вимоги кредиторів до Банку (з врахуванням змін згідно рішення Фонду №035/15 від 09.02.2015р.) становить 2 602 716 172,42 грн. Також встановлено, що оціночна (ринкова) вартість його ліквідаційної маси складає 94 089 141,53 грн. Таким чином, недостатність майна ПАТ «РЕАЛ БАНК» для покриття вимог риторів банку склала 2 508 627 030,89 грн. Відповідачі є пов'язаними особами з ПАТ «РЕАЛ БАНК», у зв'язку з чим на виконання норм ч. 5 ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач звернувся до останніх з вимогами про відшкодування шкоди заподіяної банку, які не були задоволені, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В той же час, позивачем не надано суду належних підтверджуючих відомостей на обґрунтування доцільності вжиття заходів забезпечення позову, не наведено ґрунтовних ризиків невиконання рішення суду з боку відповідачів, а зі змісту поданої заяви про забезпечення позову вбачається висловлене припущення позивача про добросовісність та/або недобросовісність дій відповідачів, що не може бути взято судом за основу в якості необхідності вжиття заходів забезпечення позову саме на даній стадії підготовчого судового засідання. При цьому, судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача Жегуліна Юрія Миколайовича, про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 260 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст. 42 Закону України «Про нотаріат», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання представника позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Жегуліна Юрія Миколайовича про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручено у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцят днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Повний текс ухвали складено 17 квітня 2018 року.

Суддя: