21.11.2018 року Першотравневий районний суд
головуючого судді Демочко Д.О.
при секретарі Цукановій Л.П.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Уніка», в інтересах якого діє за довіреністю представник ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», в інтересах якої за довіреністю діє ОСОБА_1, звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь в порядку регресу страхове відшкодування в розмірі 8 675,58 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн., мотивуючи його тим, що 29.09.2015 між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 284001/497/0000362, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль ЗАЗ, д.н.з НОМЕР_4. 08.10.2015 о 14:10 годині на пр-ті Металургів в м. Маріуполі за участю автомобіля ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_4, та автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2 сталася ДТП. Відповідно до довідки № 74124783 про ДТП та постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.10.2015, ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем п. 13.1 ПДР України.
ОСОБА_3 звернулась до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, надавши усі необхідні документи. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 00178127 від 10.11.2015 та умов договору страхування № 284001/497/0000362 від 22.09.2015, розмір страхового відшкодування склав 8675,58 грн., яке позивачем було сплачено останній, що підтверджується платіжним дорученням № 038930 від 12.11.2015.
А тому позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму та понесені судові витрати.
Представник позивача ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення повістки про виклик до суду рекомендованою поштовою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
З урахуванням наведених обставин суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, оцінивши докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше встановлено законом.
Відповідно до довідки Маріупольського міського Управління ГУМВС України в Донецькій області, 08.10.2015 о 14-10 год. на перехресті пр-ту Металургів та бул. Шевченка в м. Маріуполі внаслідок ДТП автомобіль ЗАЗ, н.з. НОМЕР_4, отримав механічні пошкодження, а саме: деформована кришка багажника, заднього бамперу. Відомості про інших учасників ДТП: ОСОБА_2, проживає: вул. Партизанська, б. 63 в смт. Ялта Мангушського району Донецької області (а.с. 13).
Згідно страхового сертифікату № 284001/4097/0000362 від 22.09.2015, ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_3 уклали договір страхування, згідно якого остання застрахувала автомобіль ЗАЗ, д.н. НОМЕР_4 (а.с. 11).
Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ № 106667, автомобіль ЗАЗ, д.н. НОМЕР_4, належить ОСОБА_3 (а.с. 12).
Згідно заяви ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування від 22.10.2015, остання звернулася до ПрАТ «СК «УНІКА» щодо виплати їй страхового відшкодування внаслідок пошкодження її автомобіля після ДТП (а.с. 9).
Як вбачається з акту технічного огляду транспортного засобу № 299 від 09.10.2015, автомобіля ЗАЗ, д.н. НОМЕР_4, належного ОСОБА_3, пошкоджені: бампер задній; балка бамперу (пластик) в правій частині; наповнювач бампера заднього - розбитий; панель задня деформована по всій поверхні; панель заднього полу деформована в задній частині; боковина права - заднє крило деформовано в задній частині; боковина ліва - заднє крило деформовано в задній частині; оббивка багажника - запасного колеса - розбитий; оббивка задньої панелі; рамка ліхтаря заднього лівого деформована; рамка ліхтаря заднього правого деформована; кришка багажника деформована з деформацією каркаса; петлі кришки багажника деформовані; перекос отвору кришки багажника ( а.с. 18).
Згідно страхового акту № 00178127 від 10.11.2015 сума страхового відшкодування ОСОБА_3 становить 8675, 58 грн. (а.с. 8).
Згідно платіжного доручення № 038930 від 12.11.2015, ПрАТ «СК «УНІКА» сплатило ОСОБА_3, страхове відшкодування у розмірі 8675,57 грн. (а.с. 5).
Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_2, позивач звернувся до нього із позовом з регресною вимогою про стягнення 8675,58 гривень, які були виплачені ОСОБА_3
Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Правове регулювання відносин із заподіяння шкоди ґрунтується на вихідних засадах ст. 1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
01 липня 2004 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Зазначеним Законом були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38).
Відповідно до ст. 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1статті 33 цього Закону.
Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку встановленому законодавством.
При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України» встановлено особливий правовий режим.
За таких обставин, відповідно до приписів п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач набув право регресного позову саме до відповідача.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким чином, як випливає із приписів вищенаведених правових норм, до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, яка відповідальна за завдані збитки.
Як вже було зазначено, особа, що є винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а отже і особою, винною у завданні збитків, є відповідач ОСОБА_2
За таких обставин позивач, після виплати застрахованій ним особі, може звернутися з відповідною вимогою до відповідача ОСОБА_2, винного в завданні застрахованій позивачем особі збитків.
Правила щодо відшкодування шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу та порядок виплати страхового відшкодування встановлені, зокрема, ст.ст. 29, 37 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Таким чином, відшкодування шкоди здійснюється у порядку, що встановлений зазначеним Законом.
Отже, позивач сплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, а тому до нього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.
Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було надано доказів наявності на момент ДТП чинного полісу обов'язкового страхування наземних транспортних засобів.
Крім того, відповідачем не надано доказів, що ОСОБА_2 не відноситься до категорії громадян, які звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку
Статтею 1191 ЦК України визначене право позивача на зворотну вимогу (регрес) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
За таких обставин суд вважає позовні вимоги про компенсацію витрат пов'язаних із виплатою страхового відшкодування особою, винуватою у вчиненні ДТП, є законними та обґрунтованими, а тому позов ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1378 грн. (а.с. 4), а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути зазначену суму.
Керуючись ст. ст.3-5,7,10,12-13,19,141, 200, 263-265,280-283,352 ЦПК України, ст. ст.993, ч. 1 ст.1166 ЦК України, суд,-
Повний текст рішення виготовлено 28.11.2018 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Суддя Д.О. Демочко