Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/803/18
Провадження № 2/499/488/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"27" листопада 2018 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Іванівка Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року з відповідача на користь неї стягуються аліменти на утримання їх дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 06.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 28 січня 2027 року.

В своїй позовній заяві позивач зазначає, що 500,00 гривень, які вона отримує від відповідача на утримання дитини, є мізерними та не відповідають потребам дитини та нормам чинного законодавства, оскільки на даний момент розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на підставі чого просить суд стягнути на користь неї з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

У судове засідання позивач не зявилася, проте надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач у судове засідання не зявився, заяв та клопотань до суду не надав, відзиву не надіслав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2015 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до 28 січня 2027 року, що підтверджується копією рішення.

Вирішуючи питання про наявність підстав для часткового задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, відповідно дост.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням суду або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

У зв'язку з тим, що матеріальне становище, сімейний стан, а також стан здоров'я платника аліментів або їх одержувача можуть протягом часу наявності аліментного зобов'язання змінюватися, законом передбачено, що за позовом якоїсь із цих осіб суд вправі змінити раніше встановлений розмір аліментів як в сторону їх зменшення, так і в сторону їх збільшення.

Якщо розмір аліментів було визначено за рішенням суду, заінтересована особа вправі звернутися з позовом до суду про його збільшення або зменшення. У разі задоволення позову аліменти на дитину у зміненому розмірі будуть стягуватися від дня набрання чинності рішення суду, а не від дня пред'явлення позову.

Під зміною матеріального положення сторін розуміється як покращення, так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів.

Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (правова позиція ВСУ від 05.02.2014 по справі № 6-143цс13, реєстраційний № судового рішення у ЄДРСР 37401891).

Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Статтею 18 Конвенції зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд вважає, що дійсно з моменту прийняття судового рішення про стягнення аліментів значно збільшились ціни на продовольчі та промислові товари, на комунальні послуги, а також інші послуги. Відповідач своє позиції щодо спору не висловив, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не зявився, доводи позивача не спростував. В звязку з чим, з урахуванням інтересів дитини, розмір аліментів повинний бути збільшений, однак в меншій частині ніж просить позивач у позовній заяві, оскільки позивачем не було надано суду доказів того, що на утримання дитини необхідні аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно та ту обставину, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в такому розмірі.

Зміна розміру аліментів, повинна бути здійснена з дня набранням рішенням законної сили, , що відповідає п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 р. № 3.

Згідно із ст.2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави..

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.(ч.1 ст.76 ЦПК України).

Згідно із ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, а саме суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча пятсот) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

З ч.6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли(держави).

З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір»вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 704,80 грн. з відповідача в дохід держави.

Керуючисьст.51 Конституції України, ст.ст.7,141,180,182-183,192 Сімейного кодексу України, ст.ст.4, 76, 81, 89, 141, 206, 247, 264, 265, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) до ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5) про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 21 грудня 2015 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини та стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1500,00 (одна тисяча пятсот) грн.. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 28 січня 2027 року.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

СуддяОСОБА_5