АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/412/18 Справа № 199/1746/17 Головуючий у 1 й інстанції - Скрипник О. Г. Доповідач - Макаров М.О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання права власності за набувальною давністю.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що за клопотанням Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 20.03.2001 року № 92/1 квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 111,1 кв.м., жилою площею 59,5 кв.м включено в число службових житлових приміщень та зобов'язано видати ордери на службові квартири.

Спільним засіданням адміністрації і профспілкового комітету державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області №14 від 24 жовтня 2001 року, ОСОБА_2, як начальнику ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська надано службову квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради від 19 жовтня 2001 року №516 «Про затвердження підприємств по наданню службового житла», затверджено списки працівників Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області по наданню службового житла, у тому числі - ОСОБА_2 - квартири АДРЕСА_1 загальною площею 114,9 кв.м, жилою площею 60,6 кв.м. та квартиру включено в число службових житлових приміщень.

Позивач зазначає, що між власником житла Державною податковою адміністрацією у Дніпропетровській області в особі голови Буряковського В.В. та ним ОСОБА_2 був укладений договір найму службового житлового приміщення №10, за яким Наймачу і членам його сім'ї в користування надано службову квартиру загальною площею 114,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Листом Державної податкової адміністрації України від 28 січня 2005 року № 1697/7/300217 було повідомлено голову Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області про те, що Державна податкова адміністрація України не заперечує щодо виключення із числа службових житлових приміщень, у тому числі квартири АДРЕСА_1, яка надавалася ОСОБА_2 та членам його сім'ї в користування.

Крім того, на ім'я голови Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровської ради, ДПА у Дніпропетровській області направила лист вх. № 2937/10/01-213 від 02.02.2005 року про виключення квартир з числа службових, у тому числі квартири АДРЕСА_1, яка надавалася ОСОБА_2 та членам його сім'ї в користування.

На теперішній час питання щодо виключення квартири АДРЕСА_1, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 не вирішене, відповідь відповідача Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради на запит ДПА у Дніпропетровській області щодо виключення житла із числа службових, не надав, незважаючи на те, що стаж позивача роботи в податковій адміністрації складає 19 років, тобто більше 10 років, чим порушив його право на отримання житла в користування.

Позивач, також зазначає, що виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради у 2001 році на нього та членів його сім'ї видавався ордер на службове житло - квартиру АДРЕСА_1, проте у зв'язку з допущеними помилками в ньому, позивач ордер повернув до виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської ради, проте назад не отримав, що також позбавляє його можливості отримати в користування на загальних умовах, а потім у власність вказану вище квартиру.

Позивач вважає, що його право на отримання квартири для себе та членів своєї сім'ї порушене. Починаючи з 2001 року він та члени його сім'ї безперервно користуються квартирою АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2017 року позов задоволено та ухвалено визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що починаючи з 2001 року позивач відкрито та безперервно володіє, користується квартирою АДРЕСА_1, а отже позов підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі головне управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вселення позивача до спірної квартири відбулося у порядку, встановленими ЖК України, тобто випливає із житлових прав квартиронаймача службового житла, а тому не має підстав для набуття права власності на належне державі Україна в особі Верховної Ради України нерухоме майно в порядку набувальної давності, незалежно від терміну користування ним.

Відповідно до п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Статтею 351 ЦПК України передбачено, що апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири незакінченого будівництвом від 18 лютого 2000 року, укладеного на Біржі нерухомості «Центральна» між Приватним підприємством «ГРЕММ» в особі директора Гречка Володимира Леонідовича та Державною податковою адміністрацією у Дніпропетровській області в особі голови ДПА Буряковського Вадима Всеволодовича, квартира АДРЕСА_1, ДПА у Дніпропетровській області придбана незавершена будівництвом квартиру АДРЕСА_1.

21 вересня 2000 року рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради №2554/1 був затверджений Акт державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації.

02 січня 2001 року начальником Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації, було видано Реєстраційне посвідчення Державній податковій адміністрації у Дніпропетровській області в особі Верхової Ради України на квартиру АДРЕСА_1 в житловому комплексі літ. А-2 , про що зроблено запис в реєстрову книгу за № 24-ЖІО за реєстровим № 1536-28.

На підставі листа Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області від 28.11.2000 року № 15844/2/01-0417 про надання службового житла, Державна податкова адміністрація України не заперечувала проти надання службового житла працівникам Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, у тому числі квартири АДРЕСА_1.

За клопотанням Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області, рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради від 20 березня 2001 року № 92/1 квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 111,1 кв.м., жилою площею 59,5 кв.м включено в число службових житлових приміщень та зобов'язано видати ордери на службові квартири.

30 березня 2001 року між власником житла Державною податковою адміністрацією у Дніпропетровській області в особі голови Буряковського В.В. та ОСОБА_2 був укладений договір найму службового житлового приміщення №10, за яким Наймачу і членам його сім'ї в користування надано службову квартиру загальною площею 114,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради від 19 жовтня 2001 року №516 «Про затвердження підприємств по наданню службового житла», затверджено списки працівників Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області по наданню службового житла, у тому числі - ОСОБА_2 - квартири АДРЕСА_1 загальною площею 114,9 кв.м, жилою площею 60,6 кв.м та квартиру включено в число службових житлових приміщень.

Спільним засіданням адміністрації і профспілкового комітету державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області №14 від 24 жовтня 2001 року, ОСОБА_2, начальнику ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська надано службову квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області від 15 листопада 2004 року повторно затверджено список працівників обл ДПА на розподіл житлової площі.

Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради від 26 листопада 2004 року №556 «Про затвердження списку робітників Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області по розподілу службових квартир по АДРЕСА_1, затверджено виділення ОСОБА_2 і членам його сім'ї квартири НОМЕР_1.

Листом Державної податкової адміністрації України від 28 січня 2005 року № 1697/7/300217 було повідомлено голову Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області про те, що Державна податкова адміністрація України не заперечує щодо виключення із числа службових житлових приміщень, у тому числі квартири АДРЕСА_1, яка надавалася ОСОБА_2 та членам його сім'ї в користування.

Разом з тим, на ім'я голови Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровської ради, ДПА у Дніпропетровській області направила лист вх. № 2937/10/01-213 від 02 лютого 2005 року про виключення квартир з числа службових, у тому числі квартири АДРЕСА_1, яка надавалася ОСОБА_2 та членам його сім'ї в користування.

На теперішній час питання щодо виключення квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_2 не вирішене, відповідь відповідач Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпропетровську ради на запит ДПА у Дніпропетровській області щодо виключення житла із числа службових, не надав.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що починаючи з 2001 року позивач відкрито та безперервно володіє, користується квартирою АДРЕСА_1, а отже позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

А згідно, роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Оскільки, як було встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 лише користувався спірною службовою квартирою, а тому на даний випадок дія норми 344 ЦК України не поширюється.

Крім того, доводи позивача про те, що він та його сім'я з 2001 року безперервно користуються спірною квартирою, до уваги прийняти не можна, оскільки ці дії позивача не свідчать про набуття ним права власності на спірну квартиру та не є підставою для набуття такого права.

Проте суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув, чим порушив норми матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим рішення районного суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст.147, п.3 розділом ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2017 року - скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на коритись головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області судовий збір у сумі 704 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

М.Ю. Петешенкова