АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6830/17 Номер провадження 22-ц/786/622/18Головуючий у 1-й інстанції Чуванова А. М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії:

головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів: Лобова О.А., Панченка О.О,

за участю секретаря - Коротун І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2018 року

ВСТАНОВИЛА:

18.01.2018 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності, та на транспортний засіб марки NISSAN модель X-TRAIL, реєстраційний номер д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4. Вказаний автомобіль прохав передати на відповідальне зберігання ОСОБА_4, шляхом його опису та арешту майна, попередивши останню про кримінальну відповідальність за пошкодження, приховування, підміну та знищення майна, що передано на зберігання.

Заяву мотивовано тим, що наразі спірний транспортний засіб відчужений відповідачем на іншу особу, відчуження відбулося після подання позову про його поділ, тому вважає необхідним накласти арешт на нього для унеможливлення подальшого відчуження його власником до третьої особи, так як дане авто являється предметом позову. Також, для відшкодування в подальшому частини вартості частини автомобіля, доцільним вважає накласти арешт на квартиру, належну відповідачу, так як виконання рішення в частині відшкодування вартості авто можливо буде утрудненим, у зв'язку з його приховуванням.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2018 рокуу задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, власником спірного автомобіля не являється, тому накладення арешту на вказаний транспортний засіб призведе до порушення прав третіх осіб, які не залучені до участі у справі. Відмовляючи у задоволенні заяви в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, місцевий суд вказав, що дана квартира не є предметом спору та не входить до переліку об'єктів спільного майна подружжя, яке позивач прохає поділити.

З даною ухвалою не погодився заявник та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, задовольнити заяву в повному обсязі.

В апеляційній скарзі посилається на те, ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, вказує на безпідставність висновків суду про відсутність доказів щодо створення відповідачем перешкод для виконання рішення в майбутньому, оскільки відповідачка відчужила спільний автомобіль вже після подання ним позову до суду про поділ майна подружжя.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_3 зазначає, що спірний автомобіль був придбаний нею під час шлюбу, але за власні кошти, що підтверджується матеріалами справи.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 вказує на безпідставність заяви ОСОБА_2 в частині накладення арешту на автомобіль, оскільки вона є добросовісним набувачем, та при його придбанні нею було перевірено всі правовстановлюючі документи на спірний транспортний засіб, серед яких був договір купівлі - продажу автомобіля та договір дарування.

ОСОБА_5 заперечуючи проти апеляційної скарги вказав, що наразі він є власником спірного автомобіля, вважає себе добросовісним набувачем, а накладення арешту буде порушувати його права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, за необхідне її частково задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права

Як вбачається з матеріалів справи з 31.08.2017 року в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, в якому позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя нерухоме і рухоме майно та поділити його, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 на 1/2 частину автомобіля марки NISSAN модель X-TRAIL реєстраційний номер НОМЕР_2

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач прохав накласти арешт на автомобіль марки NISSAN модель X-TRAIL реєстраційний номер НОМЕР_2 та квартиру АДРЕСА_2

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний автомобіль, на який позивач просив накласти арешт є предметом позовних вимог щодо поділу майна подружжя, однак на момент розгляду судами питання про забезпечення позову, був відчужений третій особі.

Колегією суддів враховується, що ОСОБА_3 відчужила вказаний автомобіль 29 вересня 2017 року, тобто після звернення позивача до суду, що вказує на те, що дії відповідача спрямовані на приховування майна та уникнення від виконання рішення в майбутньому, тому заява позивача про накладення арешту на спірний автомобіль підлягає задоволенню.

В свою чергу, не підлягає задоволенню заява відповідача, також, в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, оскільки дана квартира не є предметом спору та не входить до переліку об'єктів спільної власності подружжя, є особистою власністю відповідача, що не заперечується самим ОСОБА_2 А наклад арешту з метою можливого ускладнення виконання рішення про поділ автомобіля не є спів мірним до заявлених позовних вимог. Крім того, з метою забезпечення позову в цій частині вже заявлено клопотання про накладення арешту на автомобіль, що вже є належним способом захисту.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову на спірну квартиру не ґрунтується на законі та є безпідставною.

Доводи апеляційної скарги в частині необхідності накладення арешту на автомобіль є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в частині відмови в забезпеченні позову про накладення арешту на транспортний засіб з постановленням нової ухвали про часткове задоволення вказаних вимог, оскільки протягом розгляду заяви в суді першої інстанції, спірний автомобіль був повторно відчужений - ОСОБА_5, який на даний час є власником.

В іншій частині ухвала місцевого суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.2 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2018 року- скасувати в частині відмови в накладенні арешту на транспортний засіб.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки NISSAN модель X-TRAIL, реєстраційний номер д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_3, що належить ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3, 3600, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4), та передати даний транспортний засіб на відповідальне зберігання, шляхом його опису та арешту майна ОСОБА_5. Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальності за пошкодження, приховування, підміну та знищення майна, що передано на відповідальне зберігання.

В іншій частині ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 19 січня 2018 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 березня 2018 року.

Головуючий суддя: / підпис/ Т.В. Одринська

Судді:/ підпис/ О.А. Лобов / підпис/ О.О.Панченко

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська