Ухвала

30 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 686/10154/15-ц

провадження № 61-26803св18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Апеляційного суду Хмельницької області від 23 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «СТОА-АВТОТОРГСЕРВІСУ» про визнання договору комісії, договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності, витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив визнати недійсним договір комісії автомобіля «Chevrolet Tacuma», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТОА - АВТОТОРГСЕРВІСУ» (далі - ТОВ «СТОА - АВТОТОРГСЕРВІСУ») 16 серпня 2013 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаного вище автомобіля на підставі якого було видано довідку - рахунок про придбання автомобіля ОСОБА_3; визнати за ним право власності на спірний автомобіль та витребувати його від ОСОБА_4

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що він є власником автомобіля «Chevrolet Tacuma», 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2. 01 серпня 2006 року він видав своїй дочці ОСОБА_5 і своєму зятеві ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність на право експлуатації та розпорядження автомобілем. В подальшому він дізнався, що 13 серпня 2013 року невідома особа від його імені продала автомобіль ОСОБА_3, а та в свою чергу, 28 січня 2014 року продала автомобіль ОСОБА_4 Вказував, що ні він, ні уповноважені ним особи не відчужували автомобіль ОСОБА_3, внаслідок чого цей правочин не відповідає вимогам закону та є недійсним. На даний час ОСОБА_4 не визнає його право власності на автомобіль та відмовляється його повертати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано недійсним договір комісії автомобіля «Chevrolet Tacuma», 2004 року випуску кузов № НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_1, укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «СТОА - АВТОТОРГСЕРВІСУ» від 16 серпня 2013 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль «Chevrolet Tacuma», 2004 року випуску кузов № НОМЕР_3. Витребувано у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 автомобіль Chevrolet Tacuma», 2004 року випуску кузов № НОМЕР_3. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 23 березня 2018 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

12 квітня 2018 року ОСОБА_1 подано до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 23 березня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали справи № 686/10154/15-ц із суду першої інстанції.

У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Апеляційного суду Хмельницької області від 23 березня 2018 року, яке обґрунтоване тим, що указана постанова апеляційного суду набрала законної сили, а це може спричинити негативні наслідки для заявника, зокрема завдати йому майнових збитків через фактичне позбавлення права власності на спірне майно.

Розглядаючи клопотання про зупинення дії указаного судового рішення, Верховний Суд виходить із наступного.

Згідно зі змістом частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об'єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов'язки.

Враховуючи те, що заявник не навів достатньо обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію оскаржуваного рішення, яким відмовлено у задоволенні позову, а отже не змінено права сторін, клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальним є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись статтями 394, 436 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Апеляційного суду Хмельницької області від 23 березня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак