Справа № 357/4406/17
У Х В А Л А

29 листопада 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Біла Церква, заінтересовані особи:ОСОБА_1, Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на бездіяльність головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник в особі КЕВ м.Біла Церква звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2, мотивуючи тим, що на виконанні у Білоцерківському міському відділі ДВС знаходиться судовий наказ № 2-н/357/505/17 357/4406/17 виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 17.05.2017року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м.Біла Церква заборгованості за користування житловою площею та комунальними послугами у розмірі 15907грн.33коп. 13.09.2017року відповідно до постанови головного державного виконавця Власенко О.А. було відкрито виконавче провадження №54685294 по виконанню вказаного судового наказу. Скаржник вказує, що 24.10.2018року з відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, йому стало відомо, що головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову від 27.06.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Однак, скаржник вважає такі дії /бездіяльність державного виконавця неправомірною та просить суд визнати незаконною, та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 54685294.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримала подану скаргу.

Представник Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог скарги.

Оглянувши матеріали скарги, матеріали ВП, суд вважає що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 17.05.2017року Білоцерківським міськрайонним судом винесено судовий наказ № 2-н/357/505/17 357/4406/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КЕВ м.Біла Церква заборгованості за користування житловою площею та комунальними послугами. Вказаний судовий наказ стягувач направив на виконання до Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області з заявою про відкриття виконавчого провадження.

13.09.2017року головним державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 54685294 по виконанню даного судового наказу, та винесено постанову про арешт майна боржника.

Квартирно-експлуатаційний відділ м.Біла церква в поданій ним скарзі вказує на те, що постановою державного виконавця від 16.11.2017 року було звернено стягнення на пенсію боржника ОСОБА_1

26.02.2018року Квартирно-експлуатаційний відділ м.Біла Церква звернувся до Білоцерківського МВ ДВС з запитом про надання інформації щодо перерахування стягнених з боржника коштів. Проте, відповіді на адресу скаржника не направлено, постанова про повернення виконавчого документа та судовий наказ від 17.05.2017року на адресу КЕВ м.Біла Церква не надходили.

Представник скаржника зазначила, що, лише, 24.10.2018року з відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, скаржнику стало відомо, що головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області винесено постанову від 27.06.2018року про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Скаржник вважає, що при виконанні судового наказу не вжито усіх дій передбачених Законом України «Про виконавче провадження», не здійснено розшук майна боржника чи джерел отримання доходу, а також проігноровано заяву стягувача про оголошення розшуку боржника. Отже, постанову про повернення виконавчого документу винесено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому така постанова підлягає визнанню судом незаконною та підлягає скасуванню судом, а виконавче провадження підлягає відновленню в порядку ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

Задовольняючи скаргу, суд виходить з наступного.

Відповідно до норм статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) розяснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обовязки.

Згідно ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю дерлсавного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З матеріалів виконавчого провадження, наданого представником Білоцерківського МВ ДВС вбачається, що виконавцем були проведені виконавчі дії щодо встановлення майна боржника на яке можна звернути стягнення, однак згідно відповідей Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, а також перевірці бази даних Білоцерківського МРЕВ ДАІ та з реєстру прав власності на нерухоме майно, вказаного майна у боржника не виявилось. 16.11.2017року державним виконавцем Власенко О.А. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 17698,06грн. Встановлено, що листом Білоцерківського обєднаного управління Пенсійного фонду України Київської області повідомлено, про залишення постанови державного виконавця про стягнення боргу з пенсії ОСОБА_1 без виконання, оскільки боржник перебуває на обліку, як отримувач пенсії в разі втрати годувальника на дитину ОСОБА_3 01.11.1999р.н.

Суд вважає, що скарга є обґрунтованою, оскільки державним виконавцем не були здійснені усі можливі та допустимі заходи примусового виконання рішення суду, передбачені Законом «Про виконавче провадження» такі як, розшук боржника, виклик з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, привід боржника, винесенням постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України. А також, в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості-підтвердження про направлення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст.18,19,48 Закону України «Про виконавче провадження», положеннями ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.18,447-451 ЦПК України, Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Біла Церква задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу ДВС ГТУЮ ОСОБА_2 від 27.06.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні № 54685294 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення даної ухвали.

СуддяОСОБА_4