ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/883/18 Справа № 203/1461/17 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Хоменко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою прокуратури Дніпропетровської області на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2017 року у справі за позовом прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог - Центральна районна у м. Дніпрі рада, Дніпропетровський центр професійно-технічної освіти, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, державний нотаріус П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генріхівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенійович, про визнання правочинів недійсними; за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_1, в інтересах якого позов пред'явлено прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог: Центральна районна у м. Дніпрі рада, Дніпропетровський центр професійно-технічної освіти, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, державний нотаріус П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генріхівна, ОСОБА_8, приватні нотаріуси Дніпровського міського нотаріального округу - Солошенко Юлія Володимирівна, Суслов Максим Євгенійович, про визнання права власності на частину квартири; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог: Центральна районна у м. Дніпрі рада, Дніпропетровський центр професійно-технічної освіти, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_7, приватні нотаріуси Дніпровського міського нотаріального округу - Солошенко Юлія Володимирівна, Суслов Максим Євгенійович, за участі Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, про визнання права власності на спірну квартиру, -

В С Т А Н О В И Л А:

02 березня 2015 року прокурор Кіровського району м. Дніпропетровська звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог - Центральна районна у м. Дніпрі рада, Дніпропетровський центр професійно-технічної освіти, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, державний нотаріус П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутова А.Г., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов М.Є., про визнання правочинів недійсними, зобов'язання скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, здійснену на підставі недійсного правочину, витребування квартири та зобов'язання зареєструвати право власності (том 1 а.с.1-8).

У зв'язку з реорганізацією органів прокуратури згідно п. 11 Перехідних положень Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року прокуратура Кіровського району м. Дніпропетровська замінено процесуальним правонаступником - прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3.

Прокурором уточнювались позовні вимоги. Згідно останньої редакції позовної заяви прокурор просив визнати недійсними довіреність на ім'я ОСОБА_11, від 19 грудня 2014 року та договір купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 від 20 грудня 2014 року, витребувати у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, скасувати запис про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 та внести запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_1.(том 2 а.с. 12 - 15).

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_7 пред'явив позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання права власності на 36/70 часток квартири АДРЕСА_1. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що спірну квартиру було придбано під час шлюбу з ОСОБА_3 Ним було здійснено ремонтні роботи на загальну суму 36215 грн. 33 коп., внаслідок чого вартість квартири, яка була придбана в занедбаному стані, істотно збільшилась. У зв'язку з цим вважає, що набув право власності на відповідну частину квартири (том 3 а.с. 157 - 161).

ОСОБА_3 звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про встановлення факту добросовісного володіння квартирою (том 4 а.с. 1 - 2). В подальшому подала уточнену позовну заяву. Просила визнати за нею право власності на спірну квартиру (том 4 а.с. 59-61). Ухвалами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2017 року та від 16 червня 2017 року вказану позовну заяву об'єднано у спільне провадження з позовними вимогами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_7 та прийнято в якості зустрічної позовної заяви (том 4 а.с. 55-57).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2017 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 08 грудня 2017 року, позов прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними - задоволено частково. Визнано недійсною, з моменту видачі, довіреність ОСОБА_1 на право ОСОБА_4 розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1, посвідчену 19 грудня 2014 року державним нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г., за реєстром № 3-1507. Визнано недійсним, з моменту укладення, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1, від імені якого діяв ОСОБА_4 та ОСОБА_8, посвідчений 20 грудня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є., за реєстром № 3290. В решті позову - відмовлено. У задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання права власності - задоволено. Визнано за ОСОБА_3, право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м.(том 4 а.с. 103-113, 121-122).

Не погодившись з рішенням суду, прокуратура Дніпропетровської області, звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги прокуратури в повному обсязі. Відмовити в задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі (том 4 а.с.133-140).

Згідно п.9 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкомом Кіровської районної ради міста Дніпропетровська від 04 березня 1998 року, актовий запис № 95 (том 2 а.с. 89).

Згідно рішенню виконавчого комітету Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради від 16 лютого 2007 року № 60 «Про влаштування ОСОБА_1 1997 року народження в державний заклад для дітей-сиріт» малолітнього ОСОБА_1 влаштовано в державний заклад для дітей-сиріт на повне державне забезпечення, згідно ст. 71 ЖК УРСР закріплено за ним житло за місцем реєстрації - АДРЕСА_1, відповідальним за збереження житла визначено директора КВ ЖРЕП Кіровського району. Рішення мотивоване тим, що мати ОСОБА_1 ОСОБА_13 померла, а батько - ОСОБА_14 зловживає алкоголем, долею дитини не цікавиться, не приймає участі в його вихованні, подано позов про позбавлення його батьківських прав (том 1 а.с. 9).

Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради м. Дніпропетровська від 17 квітня 2009 року № 150 надано дозвіл адміністрації Дніпропетровського міського дитячого будинку № 1 для дітей-сиріт на переоформлення особового рахунку на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я малолітньої дитини ОСОБА_1 (том 2 а.с. 52).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради м. Дніпропетровська від 18 червня 2009 року № 248 «Про зміну договору найму кв. АДРЕСА_1» переоформлено особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я малолітньої дитини ОСОБА_1, який визначений головним квартиронаймачем (том 2 а.с. 52 на зворот).

Згідно рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради м. Дніпропетровська від 13 листопада 2009 року № 492 надано дозвіл адміністрації міського дитячого будинку № 1 для дітей-сиріт на приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім'я малолітньої дитини ОСОБА_1.(том 2 а.с. 53).

29 грудня 2009 року управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради, згідно з розпорядженням від 29 грудня 2009 року № 5/133-09, видано свідоцтво про право власності на житло щодо квартири АДРЕСА_1, яка по праву приватної власності належить ОСОБА_1.(том 1 а.с. 12).

05 березня 2010 року право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується відміткою на свідоцтві про право власності на житло, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (том 1 а.а. 12 на зворот 19, 38).

Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради від 18 лютого 2011 року № 70 «Про надання малолітньому ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, правового статусу дитини-сироти» малолітньому ОСОБА_1 надано статус дитини-сироти, оскільки померли обоє його батьки (том 1 а.с. 10).

Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради від 16 вересня 2011 року № 319 ОСОБА_15, 1935 року народження, звільнено від виконання обов'язків опікуна над майном дитини-сироти ОСОБА_1, - квартирою АДРЕСА_1, які на неї покладались згідно рішення виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська від 16 квітня 2010 року № 103 (том 1 а.с. 11).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2013 року у цивільній справі № 2-2862/11, яке набрало законної сили 26 січня 2013 року, задоволено позов виконавчого комітету Кіровської районної ради м. Дніпропетровська до КВЖРЕП Кіровського району, Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області про заборону зняття з реєстраційного обліку, заборону відчуження житла (том 2 а.с. 57). Згідно вказаного заочного рішення заборонено знімати ОСОБА_1 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 та заборонено відчуження вказаної квартири без згоди органів опіки та піклування.

З метою внесення до єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відомостей про заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, згідно заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2013 року, управлінням-службою у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради 20 лютого 2013 року направлено лист № 11/21-264 до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори (том 2 а.с. 58).

Згідно відповіді П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 05 березня 2013 року № 319/01-16 питання накладення заборон на відчуження нерухомого майна віднесено до повноважень реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (том 2 а.с. 58 на зв.).

Після цього, для внесення до єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відомостей про заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 згідно заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2013 року, управлінням-службою у справах дітей Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради 20 лютого 2013 року направлялись листи до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 08 квітня 2013 року № 11/21-476, від 14 червня 2013 року № 11/21-811, від 22 січня 2014 року № 11/21-134, від 03 червня 2014 року № 08/21-831 (том 2 а.с. 59, 59 на зворот, 60, 60 на зворот).

Згідно відомостей єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна немає записів щодо реєстрації заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1 відповідно до заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2013 року (том 1 а.с. 38, 59 - 63, том 2 а.с. 64 - 66).

19 грудня 2014 року ОСОБА_1, видав довіреність ОСОБА_4 на право розпорядження квартирою АДРЕСА_1, посвідчену державним нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г., за реєстром № 41 (том 1 а.с. 41).

У довіреності зазначена наступна дата народження ОСОБА_1 - «ІНФОРМАЦІЯ_2». При видачі довіреності державному нотаріусу було надано паспорт, копія якого долучена до матеріалів щодо нотаріального посвідчення довіреності (том 1 а.с. 45).

Як вбачається з вказаної копії, паспорт серії НОМЕР_4 був виданий на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с. 45).

Згідно вказаного паспорту, ОСОБА_1 на момент видачі довіреності на ім'я ОСОБА_4 виповнилось 18 років. В той же час, як було встановлено судом, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто на момент видачі довіреності від 19 грудня 2014 року останній був у 17-річному віці.

За фактом використання підробленого документу та заволодіння чужим майном відкрито кримінальне провадження № 0000001 (том 1 а.с. 14).

Згідно висновку експерта № 04/06-16 від 16 лютого 2015 року, виконаного експертом науково-дослідним експертно-криміналістичним центром в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001, бланк паспорта НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_1, встановленому зразку відповідає, до первинного змісту реквізитів вказаного документу вносились зміни в графах «Дата народження» шляхом механічного видалення первинного цифрового тексту та друкуванні на його місці нового: «1996» (том 3 а.с. 20 - 23).

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 4848-16 від 13 березня 2017 року, проведеної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підпис та рукописний запис прізвища, ім'я та по батькові ОСОБА_1 на спірній довіреності, виконаний саме ОСОБА_1, чи перебував ОСОБА_1, у незвичному стані, під впливом психологічного тиску чи погроз під час виконання підпису, встановити неможливо (том 3 а.с. 164 - 185).

На підставі вказаної довіреності 20 грудня 2014 року між ОСОБА_1, від імені якого діяв ОСОБА_11 та ОСОБА_12 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є., за реєстром № 3290 (том 1 а.с. 15).

Відповідно до умов цього договору, продавець (ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_11) передав у власність покупця (ОСОБА_8.) квартиру АДРЕСА_1 (п. 1 договору). Продаж квартири вчиняється за 70008 грн., які отримані представником продавця від покупця (п. 4). Ринкова вартість квартири згідно зі звітом, виконаним ТОВ «ВІКОНТ-КОНСАЛТИНГ» становить 70008 грн.

Згідно звіту про оцінку майна, виконаного ТОВ «ВІКОНТ-КОНСАЛТИНГ» за станом на 16 грудня 2014 року оціночна вартість без ПДВ квартири АДРЕСА_1 становить 70008 грн. 00 коп. (том 1 а.с. 21 - 33).

В той же час, згідно висновку судово-будівельної експертизи по кримінальному провадженню № 0000001, від 07 травня 2015 року № 855-15, виконаної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, найбільш імовірна середньо-ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 на грудень 2014 року складала 368562 грн. (том 2 а.с. 16 - 20).

Згідно розписки, копія якої наявна в матеріалах цивільної справи, ОСОБА_16 одержав від ОСОБА_8 5000 доларів США за квартиру АДРЕСА_1. Решту - 500 доларів США одержить після того, як зніметься з реєстрації до 20 січня 2015 р. (том 3 а.с. 4).

Право власності ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2014 року зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 грудня 2014 року, що підтверджується копією витягу № 31345696 (том 1 а.с. 16).

30 грудня 2014 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В., за реєстром № 3433 (том 1 а.с. 52 - 53).

Відповідно до умов цього договору, продавець (ОСОБА_8.) передав у власність покупця (ОСОБА_3.) квартиру АДРЕСА_1, (п. 1 договору). Продаж квартири здійснюється за 70008 грн. 00 коп., які отримані покупцем повністю готівкою.

Згідно розписки від 30 грудня 2014 року ОСОБА_8 здійснив продаж квартиру АДРЕСА_1 за 429000 грн., що є еквівалентом 22000 доларів США. Вказану суму він одержав в повному обсязі, жодних претензій з цього приводу не має (том 4 а.с. 11).

Задовольняючи частково первісні позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1, видано довіреність на розпорядження нерухомим майном до досягнення ним 18-річного віку без згоди осіб, які замінюють батьків та органу опіки та піклування, тому, вимоги про визнання цієї довіреності недійсною підлягають задоволенню. У зв'язку з цим, а також зважаючи на заборону на відчуження спірної квартири без згоди органів опіки та піклування, встановлену заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, підлягає також визнанню недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_1, від імені якого діям ОСОБА_11 та ОСОБА_12, застосувавши про цьому ст. 204, 215, ч.1 ст. 216, ч.2 ст. 32, ч.2 ст. 222, ч.1 ст. 237, ч.1 ст. 238 ЦК України.

При вирішенні вимог щодо витребування майна та зобов'язання скасувати запис про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 та поновити запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 придбала спірну квартиру за відплатним договором у ОСОБА_8, який мав на неї відповідні документи та за яким було зареєстровано право власності на цю квартиру, розрахунок за квартиру був здійсненим в повному обсязі, ОСОБА_3 мала змогу оглянути квартиру при її придбання, не була і не могла бути обізнана про можливі права ОСОБА_1 на неї, враховуючи відсутність в єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна відомостей про заборону згідно заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, з іншого боку, зважаючи на те, що спірна довіреність (видана на підставі підробленого паспорту) була підписана самим ОСОБА_1, який також одержав від ОСОБА_8 грошові кошти за розпискою, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 підлягає визнанню добросовісним набувачем, у якої квартира не може бути витребувана, у зв'язку з чим, на підставі ст. 658 ЦК України, вона набула права власності на цю квартиру.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Згідно ч. 2 ст. 222 ЦК України правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи.

Відповідно до ст. 224 ЦК України, правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (ст. 71 цього Кодексу), є нікчемним.

Судом першої інстанції встановлено, що правочин щодо розпорядження спірною квартирою вчинено без згоди органів опіки та піклування, яка встановлена заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2013 року.

У п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що відповідно до ст.215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Зі змісту роз'яснень вбачається, що звернутися з вимогою про встановлення нікчемності правочину позивач вправі, якщо є спір про наявність або відсутність такого факту.

Звернення окремо з такою вимогою, без застосування наслідків недійсності правочину, є правом позивача, тому в разі пред'явлення такої вимоги вона підлягає розгляду з констатацією в резолютивній частині рішення факту нікчемності правочину або відмови в цьому. Тобто в резолютивній частині рішення суду ця обставина констатується, а не вирішується як окрема вимога.

Наведена позиція узгоджується з правовою позицією ВСУ від 02.03.2016 у справі №6-308цс16.

З урахуванням зазначеного правочин вчинений ОСОБА_1 щодо розпорядження спірною квартирою шляхом видачі довіреності на ім'я ОСОБА_11 є нікчемним.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були відчужені після недійсного правочину.

У ст. 41 Конституції України, ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (ст. 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені ст. 387, 388 ЦК України.

У зв'язку із цим, суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі ст. 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів (п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Такі ж висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року № 6-117 цс 12.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Згідно ч. 2 ст. 32 ЦК України неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 на момент видачі довіреності не набув повної цивільної дієздатності, отже не можна вважати, що його волевиявлення щодо розпорядження спірної квартири було вільним та відповідало його внутрішній волі.

Отже, з огляду на те, що спірне нерухоме майно вибуло із володіння ОСОБА_1 поза його волею, пред'явлення прокурором позову до добросовісного набувача про витребування майна у відповідності до ст. 388 ЦК України є правомірним та підлягає задоволенню.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Оскільки майно підлягає витребуванню із чужого володіння, то підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності на вказане майно.

У зв'язку з задоволенням первісних позовних вимог не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Згідно із п.24 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позову про витребування майна, відповідач, згідно зі ст. 388 ЦК, має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (ст.16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Разом із тим відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», у разі якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до ст. 661 ЦК звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу. До участі у справі за позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння залучається особа, яка передала спірне майно відповідачу, зокрема продавець цього майна.

З урахуванням зазначеного колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі. Скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог прокуратури та в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 Прийняття нового рішення, про задоволення позовних вимог прокуратури про витребування майна з чужого незаконного володіння та про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності.

В частині позовних вимог третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_7, рішення суду не оскаржувалося, а тому апеляційним судом не переглядалося.

Керуючись ст. 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог - Центральна районна у м. Дніпрі рада, Дніпропетровський центр професійно-технічної освіти, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, державний нотаріус П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генріхівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенійович, про витребування майна з чужого незаконного володіння та в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання права власності - скасувати.

Позовні вимоги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог - Центральна районна у м. Дніпрі рада, Дніпропетровський центр професійно-технічної освіти, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, державний нотаріус П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутова Алла Генріхівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенійович, про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, квартиру АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування права власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції внести запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєструвавши право власності квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_4 про визнання права власності.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір в розмірі 1050,01 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: