Номер провадження: 22-ц/785/2601/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Кононенко Н.А.,

За участю секретаря: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2016 рокупозовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), в солідарному порядку, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (юридична адреса: м. Харків, пр.-т. Московський, 60, МФО 351005, код Банку 09807750, рахунок 0113 в АТ «УкрСиббанк») заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 лютого 2008 року по кредиту та процентам в розмірі 50310 (пятдесят тисяч триста десять) доларів США 15 центів.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), в солідарному порядку, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (юридична адреса: м. Харків, пр.-т. Московський, 60, МФО 351005, код Банку 09807750, рахунок 0113 в АТ «УкрСиббанк») пеню у розмірі 48840 (сорок вісім тисяч вісімсот сорок) гривень 30 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), в рівних частках, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (юридична адреса: м. Харків, пр.-т. Московський, 60, МФО 351005, код Банку 09807750, рахунок 0113 в АТ «УкрСиббанк») судові витрати в розмірі 18429 (вісімнадцять тисяч чотириста двадцять девять) гривні 73 копійок.

Ухвалою Київського районного суду м.Одест від 14 липня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, подала до судуапеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в частині позовних вимог до ОСОБА_2

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції було вірно встановлено, що 12 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після внесення змін до статуту ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 65000 доларів США, що, як сторонами обумовлено, в еквіваленті дорівнює 328250 гривень 00 копійок, під 12,4% річних, строком до 12 липня 2029 року.

З метою належного виконання умов договору сторонами було обумовлено та складено графік погашення кредиту, у виді додатку № 1 до Договору, за яким передбачається щомісячне погашення кредиту та нарахованих процентів за користування.

Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязання, 12 лютого 2008 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 179058, за яким ОСОБА_2 зобовязався перед АКІБ «УкрСиббанк» виступати поручителем за виконання ОСОБА_4 зобовязань за Договором.

За положенням п. 1.4. договору поруки № 179058 від 12 лютого 2008 року відповідальність ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є солідарною.

У звязку з тим, що, в обумовлені Договором строки, відповідачі заборгованість не погасили, та на виконання положень п. 6 Договору (порядок дострокового повернення кредиту за вимогою Банку), 01 жовтня 2015 року, позивачем було надіслано відповідачам відповідні вимоги про погашення заборгованості, за адресами вказаними відповідачами при укладанні Договору.

Факт одержання відповідачем вищезазначеної вимоги підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 19).

За довідкою-розрахунком заборгованості, складеним, за курсом НБУ, станом на 08 грудня 2015 року, заборгованість за невиконання умов Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 12 лютого 2008 року, по кредиту та процентам, дорівнює 50310 доларів США 15 центів та пеня у розмірі 48840 гривень 30 копійок (а.с. 23-32).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що у звязку із порушенням боржником кредитного зобовязання, яке забезпечене порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

ОСОБА_2 оскаржує вищевказане заочне рішення лише в частині позову до нього.

У іншій частині заочне рішення суду не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кошти та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і строк» (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Згідно ст. 554 ЦК України передбачено, що, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Регулюючи правовідносини поруки ч.4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_4 взяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 12 липня 2029 року, сплачуючи його частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Так, Договором поруки не встановлено строку його дії, однак листом №332-19 від 20.01.2015 року Банком було заявлено вимогу ОСОБА_4 про дострокове повернення всієї суми кредиту та повної сплати боргу за кредит у звязку з простроченням позичальником виконання кредитних зобовязань. Вимогою встановлено, що строк повернення кредиту та сплати плати за кредит вважатиметься таким, що настав з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги (20.01.2015 року). Таким чином, строк виконання основного зобовязання настав 02.03.2015 року.

Разом з тим, з позовною заявою до суду, в тому числі до поручителя ОСОБА_2, ПАТ «УкрСиббанк» всупереч ст. 559 ЦПК України, звернувся лише 16 грудня 2015 року (через засоби поштового відправлення) та яка була зареєстрована Київським районним судом м. Одеси 18 грудня 2015 року, тобто поза межами шестимісячного строку.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем вимогу до поручителя ОСОБА_2 про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором пред'явлено з пропуском, встановленого ст. 559 ч.4 ЦК України, строку захисту порушеного права, тобто з пропуском шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням.

Відповідно до ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

При вирішенні спору в частині солідарного стягнення боргу з поручителя судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, а також не застосовано до спірних правовідносин норми ЦК України, які підлягали застосуванню, що є підставою для скасування рішення в цій частині та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів ,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2016 року скасувати в частині стягнення заборгованості за кредитом та судового збору з ОСОБА_2.

Прийняти в цій частині постанову.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

ОСОБА_5

Повний текст судового рішення складено 23.05.2018р.