КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 року

м. Київ

справа №754/12234/17

провадження № 22-ц/824/1448/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Шкоріної О.І., Махлай Л.Д.

за участю помічника судді, який за дорученням головуючого судді здійснює повноваження секретаря судового засідання - Виноградової А.І.

учасники справи:

заявник - старший державний виконавець Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Танащук ОлесяМиколаївна

заінтересовані особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6

на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року у складі судді Галась І.А.

у справі за поданням старшого державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Танащук Олесі Миколаївни про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року старший державний виконавець Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Танащук О.М. звернулась до суду з поданням про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності в межах примусового виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення основного боргу з урахуванням індексу інфляції за період з листопада 2008 року по березень 2011 року 205 994 гривні 64 копійки та судові витрати, а разом 207 814 гривні 62 копійки.

В обґрунтування вимог зазначав, що у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження № 39092737 з примусового виконавчого листа № 2-879/11 виданого 17 квітня 2012 року Дарницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення основного боргу з урахуванням індексу інфляції за період з листопада 2008 року по березень 2011 року включно 205 994 грн. 62 коп., судові витрати у збору в сумі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в її розмірі 120 грн., а всього 207 814 грн. 62 коп.

Указує на те, що державним виконавцем 03 липня 2013 року на підставі статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження.

В ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню державним виконавцем встановлено, що боржник не перебуває на пенсійному обліку; не має відкритих рахунків у фінансових установах; транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Згідно відповіді Центрального відділу державної реєстрації шлюбів ГТУЮ у м. Києві №1228/160-01-09 від 16 березня 2017, 05 серпня 1990 року Центральний відділ державної реєстрації шлюбів ГТУЮ у м. Києві зареєстрував шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 3937, який містить відмітку про розірвання шлюбу на підставі Рішення Деснянського районного суду м. Києва про розірвання шлюбу від 06 листопада 2012 року (справа № 2-5642).

Окрім того, державним виконавцем направлено запит до РСЦ м. Києва з метою виявлення набутого за час шлюбу спільного сумісного майна подружжя, наявності рухомого майна, що зареєстроване за колишньою дружиною боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_4

Зі змісту відповіді РСЦ м. Київ № 8044 від 05 вересня 2017 за ОСОБА_4 зареєстрований транспортний засіб: VOLKSWAGEN POLO 1.4, тип кузова: хетчбек-в, номер кузова: НОМЕР_3, державний номерний знак: НОМЕР_4, 2003 року випуску, місце реєстрації: ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві, дата операції 10 жовтня 2003 року (адреса власника: АДРЕСА_1).

Згідно відповіді Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Хмельницькій області № 1409/15.19.4-36 від 16 червня 2017 року в архіві Хмельницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Хмельницькій області наявний актовий запис про шлюб № 2614 від 26 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Державним виконавцем направлено запит до РСЦ м. Києва з метою виявлення набутого за час шлюбу спільного сумісного майна подружжя наявність рухомого майна, що зареєстроване за дружиною боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_5

Згідно відповіді РСЦ м. Київ № 8044 за ОСОБА_5 зареєстрований транспортний засіб: IVECO DAILY 35-10, тип тз кузова: фургон, номер кузова: НОМЕР_5, 2002 року випуску, державний номерний знак: НОМЕР_6, білого кольору, дата реєстрації: 14 квітня 2015 року (адреса власника: АДРЕСА_2).

Посилався на те, що стягувачу та державному виконавцю стало відомо, що за колишньою дружиною боржника ОСОБА_4 зареєстрований транспортний засіб: VOLKSWAGEN POLO 1.4, тип кузова: хетчбек-в, номер кузова: НОМЕР_3, державний номерний знак: НОМЕР_4, 2003 року випуску, місце реєстрації: ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві (дата операції 10 жовтня 2003 року) 05 вересня 2017 року.

З урахуванням уточнень, просив суд визнати за боржником ОСОБА_2 частину транспортного засобу: VOLKSWAGEN POLO 1.4, тип кузова: хетчбек-в, номер кузова: НОМЕР_3, державний номерний знак: НОМЕР_4, 2003 року випуску, місце реєстрації: ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві, дата операції 10 жовтня 2003 року (адреса власника: АДРЕСА_1) та частину транспортного засобу: IVECO DAILY 35-10, тип тз кузова: фургон, номер кузова: НОМЕР_5, 2002 року випуску, державний номерний знак: НОМЕР_6, білого кольору, дата реєстрації: 14 квітня 2015 року (адреса власника: АДРЕСА_2).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року подання задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, 30 серпня 2018 року ОСОБА_6 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні подання старшого державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Танащук О.М. про визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частини легкового автомобіля VOLKSWAGEN POLO 1.4, номер кузова: НОМЕР_3, посилаючись на те, що ухвала прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному врахуванні обставин, що мають значення для справи.

У мотивування вимог зазначає, що є одноособовим власником легкового автомобіля VOLKSWAGEN POLO 1.4, номер кузова: НОМЕР_3 з 30 березня 2018 року, що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Посилається на те, що придбала вказаний транспортний засіб у ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8044/2018/880385 від 30 березня 2018 року.

05 жовтня 2018 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_3, в якому вона просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу місцевого суду залишити в силі.

02 листопада 2018 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив старшого державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Танащюк О.М., в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін. Зазначає, що ОСОБА_4 була обізнана про розгляд даної справи місцевим судом, жодних доказів того, що спірне майно належить їй на праві особистої власності або, що це майно відчужено на користь ОСОБА_6 не надала.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд міста Києва.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (пункт шостий статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 суддів Апеляційного суду міста Києва переведено на посади суддів до Київського апеляційного суду.

Згідно повідомлення, опублікованого в газеті «Голос України», з 3 жовтня 2018 року свою процесуальну діяльність розпочав Київський апеляційний суд.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно положень частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з норм статті 372 ЦПК України, колегією суддів вирішено проводити розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем надані належні і достатні докази, які свідчать про належність спірного майна на праві спільної сумісної власності боржнику та про відсутність у боржника іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, ухвала суду не відповідає вказаним нормам, що згідно статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вимоги апеляційної скарги стосуються оскарження ухвали місцевого суду в частині визнання за боржником ОСОБА_2 ? частини транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO 1.4, тип кузова: хетчбек-в, номер кузова: НОМЕР_3, державний номерний знак: НОМЕР_4, 2003 року випуску, а тому в іншій частині ухвала апеляційним судом не переглядається.

Судом установлено, що на примусовому виконанні у Деснянському районному відділі Державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження ВП № 390922737 з примусового виконання виконавчого листа № 2-879/11, виданого 17 квітня 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення основного боргу з урахуванням індексу інфляції за період з листопада 2008 року по березень 2011 року включно 205 994 грн. 62 коп., судові витрати у збору в сумі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в її розмірі 120 грн., а всього 207 814 грн. 62 коп.

30 липня 2013 року державним виконавцем Філатовою Ольгою Сергіївною Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 39092737 (а.с. 6).

Частиною першою статті 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до вимог частини 1 статті 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом - стаття 10 Закону.

Згідно з частиною другою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частиною 5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до частини шостої 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведення виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. Уразі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Отже, вирішення такого процесуального питання необхідне для примусового виконання рішення у разі звернення стягнення на майно.

Згідно з частиною першою статті 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», частка боржника у спільній власності з іншими особами визначається за поданням державного виконавця відповідно до положень законодавства, що регулює право власності. Такі подання мають розглядатися з додержанням вимог процесуального закону щодо допустимості засобів доказування.

Під час розгляду питання щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, суд має враховувати думку самого боржника, стягувача та заінтересованих осіб.

Матеріали подання, з якими звернувся до суду старший державний виконавець 20 вересня 2017 року, не містять даних про вчинення державним виконавцем інших дій, окрім витребування інформації з Центрального відділу державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, направлення запиту до Пенсійного фонду України та до Державної фіскальної служби України з метою примусового виконання виконавчого листа № 2-879/11, виданого 17 квітня 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва.

Також не надано старшим державним виконавцем доказів щодо відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

Згідно відповіді Центрального відділу державної реєстрації шлюбів ГТУЮ у м. Києві №1228/160-01-09 від 16 березня 2017, 05 серпня 1990 року Центральний відділ державної реєстрації шлюбів ГТУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис № 3937, який містить відмітку про розірвання шлюбу на підставі Рішення Деснянського районного суду м. Києва про розірвання шлюбу від 06 листопада 2012 року (справа № 2-5642).

17 серпня 2017 року старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Танащук О.М. направлено запит до Регіонального сервісного центру м. Києва з метою виявлення набутого за час шлюбу спільного сумісного майна подружжя, про надання вичерпної інформації щодо наявності рухомого майна, зареєстрованого за дружиною боржника ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с. 9).

У відповідності до облікової картки приватного АМТ від 05 вересня 2017 року, наданої Регіональним сервісним центром м. Київ, ОСОБА_4 є власником ТЗ VOLKSWAGEN POLO 1.4, місце реєстрації: ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві, дата операції 10 жовтня 2003 року, державний номерний знак НОМЕР_4, легковий, тип кузова: ХЕТЧБЕК-В, 2003 року випуску, номер кузова (причепу) НОМЕР_3 (а.с. 9).

У відповіді № від 28 серпня 2017 року на запит № 30477310 від 23 серпня 2017 року до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями, повідомлено, що РНОКПП: НОМЕР_1 - платник податків (ОСОБА_2.) з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку у органах ДПС не перебуває (а.с.12).

Згідно відповіді № від 30 серпня 2017 року на запит № 30477308 від 23 серпня 2017 року до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії повідомлено, що ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1 не перебуває на пенсійному обліку та відповіді № від 30 серпня 2017 року на запит № 30477309 від 23 серпня 2017 року до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє відоме місце роботи ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1 - інформацію не знайдено (а.с.13).

15 січня 2018 року протокольною ухвалою судом першої інстанції залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Сервісний центр МВС.

З матеріалів справи убачається, що боржник та заінтересовані особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Сервісний центр МВС або їх представники в судові засідання в суді першої інстанції не з'являлися, своїх пояснень або заперечень не надавали.

Згідно відомостей облікової картки приватного АМТ від 05 вересня 2017 року, виданої Регіональним сервісним центром м. Київ, спірний транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO 1.4 зареєстровано за ОСОБА_4 10 жовтня 2003 року, тобто за період перебування у шлюбі з ОСОБА_2

Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Норми статей 57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

У зв'язку із цим, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Відповідно до частини першої статті 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Разом з тим, державним виконавцем не надано суду ані в першій, ані в апеляційній інстанції доказів того, що боржник володіє транспортним засобом VOLKSWAGEN POLO 1.4 спільно з колишньою дружиною ОСОБА_4

Окрім того, апелянтом ОСОБА_6 зазначається, що 30 березня 2018 року вона придбала спірний автомобіль VOLKSWAGEN POLO 1.4 2003 року випуску, номер кузова (причепу) НОМЕР_3 у ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Так, за змістом норми статті 443 ЦПК визначення частки майна боржника може мати місце лише у випадку володіння боржником майном спільно з іншими особами. Правомочність володіння розуміється як передбачена законом можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо).

Відповідно до відомостей Центрального відділу державної реєстрації шлюбів від 16 березня 2017 року № 1228/160-01-09 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано 06 листопада 2012 року, а з 30 березня 2018 року право власності на автомобіль набула ОСОБА_6, яке не скасовано.

Отже, доказів того, що боржник володіє вищевказаним транспортним засобом спільно з колишньою дружиною ОСОБА_4 державним виконавцем не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, вивчивши подані докази та надавши їм належну правову оцінку, колегія суддів уважає, що державним виконавцем, відповідно до матеріалів, які містяться в справі, не вчинено всіх передбачених законодавством дій, направлених на розшук майна боржника, а також не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на транспортний засіб VOLKSWAGEN POLO 1.4 2003 року випуску, номер кузова (причепу) НОМЕР_3.

Розглядаючи подання старшого державного виконавця, суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини, не перевірив наявність правових підстав для звернення до суду старшого державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Танащук О.М. з поданням про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності, та дійшов передчасного висновку про задоволення такого подання.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а місцевий суд помилково задовольнив подання державного виконавця, тому ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 20 липня 2018 року в частині визнання за боржником ОСОБА_2 ? частини транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO 1.4, тип кузова: хетчбек-в, номер кузова: НОМЕР_3, державний номерний знак: НОМЕР_4, 2003 року випуску, місце реєстрації: ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві, дата операції 10 жовтня 2003 року (адреса власника: АДРЕСА_1) скасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Деснянського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Головного територіального управління юстиції у місті Києві Танащук Олесі Миколаївни про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності в межах примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення основного боргу з урахуванням індексу інфляції за період з листопада 2008 року по березень 2011 року 205 994 гривні 64 копійки в частині визнання за боржником ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ? частини транспортного засобу: VOLKSWAGEN POLO 1.4, тип кузова: хетчбек-в, номер кузова: НОМЕР_3, державний номерний знак: НОМЕР_4, 2003 року випуску, місце реєстрації: ВРЕР-8 УДАІ в м. Києві, дата операції 10 жовтня 2003 року (адреса власника: АДРЕСА_1) відмовити.

В іншій частині - ухвалу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2018 року.

Головуючий: В.А. Кравець

Судді: О.І. Шкоріна

Л.Д. Махлай