АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2018 м. Чернівці

справа № 725/2219/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Владичана А.І.,

секретар: Ковальчук Н.О.

позивач: ОСОБА_1,

відповідач: ОСОБА_2,

при розгляді справи у спрощеному позовному провадженні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Федіної А.В., повний текст якого складено 10 вересня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначала, що після розірвання шлюбу з відповідачем діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилися на її утриманні та проживають з нею.

Згідно заочного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.09.2011 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти в розмірі 1000 грн. на кожну дитини щомісячно до досягнення ними повноліття.

Вказувала, що з моменту винесення зазначеного рішення суду матеріальний стан відповідача поліпшився, він постійно проживає в Італії, займається там підприємницькою діяльністю (кузовним ремонтом автомобілів), протягом останнього року продав автомобіль Audi 2010 року випуску, яка коштує чималих коштів.

Щодо свого матеріального стану зазначала, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, комунальні послуги, ліки, потреби дітей в порівнянні з 2011 роком значно зросли. Данієль навчається в гімназії (вартість навчання на місяць 250 грн.) та відвідує: репетиторські заняття з української та німецької мов (вартість навчання на місяць 2000 грн.), танці «брейк-денс» (вартість навчання на місяць 350 грн.), а також навчається в центрі робототехніки «Ботеон» (вартість навчання за минулий рік склала 5 762 грн.). ОСОБА_6 навчається в Одеському юридичному коледжі (навчання коштує 9720 грн. на рік),

Провадження №22-ц/794/1065/18 Категорія 50

відвідує заняття з української мови, візажу, ораторського мистецтва, кулінарної майстерності (вартість таких курсів складає 2000 грн.).

Посилалася на те, що доньці встановлено брекет-систему вартістю 25000 грн., є необхідність встановити ОСОБА_5, однак відсутні кошти (загальна сума коштів відвідування стоматполіклініки в період 2016-2017 років склала 3320 грн.), для корекції викривлення суглоба великого пальця ноги ОСОБА_6 придбано корегуючий протектор.

Також вказувала, що у обох дітей є сколіоз 1 ступеня, для профілактики якого дітям необхідно відвідувати басейн (вартість занять складає 400 грн. на місяць), 1 раз на 3 місяці проходити курси масажу 10 сеансів (вартість 1 сеансу складає 200 грн.), для загального оздоровлення на морі вартість путівки на одну дитину складає 10 000 грн.

На підставі викладеного просила ухвалити рішення, яким стягнути на її користь на утримання дітей по 4 500 грн. на кожну дитину щомісячно, збільшену суму аліментів стягнути з дня звернення до суду та допустити негайне виконання ухваленого рішення.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів з твердої грошової суми в розмірі 1000 грн. на тверду грошову суму в розмірі 4500 грн. та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їх спільних дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_5 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 4500 грн. на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення кожним з дітей повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З даним рішенням не погодився відповідач, в звязку з чим ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати. Вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом помилково взято до уваги лише погіршення матеріального стану позивачки та обставини, які віднесені до додаткових витрат. Що стосується висновку про поліпшення матеріального стану відповідача, то він не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_2 як проживав та працював в Італії, так і продовжує там проживати і працювати.

Відповідно до ст.368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені ч.1 ст.369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) розяснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обовязки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обовязків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Разом із тим, рішення суду першої інстанції таким вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що на позивачці лежать повсякденні обовязки по утриманню та вихованню дітей, сплати комунальних послуг, зміну мінімального заробітку та прожиткового мінімуму для дітей, навчання та відвідування гуртків, лікарів, що в свою чергу, є підставою для збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

Разом з тим, такий висновок є передчасним і суперечить нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2018 року - 1860 грн., з 01 липня - 1944 грн., з 01 грудня - 2027 грн.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.05.2011 року між сторонами розірвано шлюб, а заочним рішення цього ж суду від 15.09.2011 року позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття (а.с.7-8 т.1).

Згідно свідоцтва про зміну імені від 27.10.2015 року ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_1, згідно свідоцтва про зміну імені від 26.12.2017 року ОСОБА_5 змінила своє прізвище на ОСОБА_7 (а.с.14, 19 т.1).

ОСОБА_1 працює на посаді менеджера з надання кредитів в ТОВ «КарпатиАвтоцентр», сукупний дохід за період з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року склав 47793,75 грн. (а.с.25-30 т.1).

ОСОБА_5 навчається в Чернівецькому юридичному коледжі НУ «ОЮА» за спеціальністю «право», вартість навчання складає 9720 грн. на рік (а.с.59-60 т.1).

24.01.2018 року та 30.01.2018 року ОСОБА_7 здійснено замовлення Вальгусної шини вартістю 250 грн. (а.с.76-77 т.1).

ОСОБА_7 та ОСОБА_5 мають сколіоз першої групи (а.с.78-79 т.1).

Згідно довідки ТОВ «Ботеон» ОСОБА_5 навчався в центрі робототехніки з вересня 2016 року по травень 2017 року, вартість навчання склала 5762 грн. (а.с.80 т.1).

У відповідності до гарантійних талонів на стоматологічні послуги стоматологічного кабінету «Еліт Дент» Бец ОСОБА_9 - 07.10.2016 року, 10.10.2016 року, 12.10.2016 року, 10.02.2017 року, 21.02.2017 року, 21.03.2018 року, 05.10.2016 року проходив лікування; Бец ОСОБА_10 - 11.10.2016, 12.10.2016 року, 20.12.2016 року, 11.12.2017 року проходила лікування та встановлення брекет-системи, на загальну суму 28320 грн. (а.с.81-92 т.1).

Про те, задовольняючи позовні вимоги щодо збільшення розміру аліментів суд першої інстанції не обґрунтував покращення матеріального стану платника аліментів в порівнянні з часом, коли вони присуджувалися, та безпідставно включив до обсягу щомісячних витрат на утримання спільних дітей понесені витрати на лікування, відвідування гуртків, що призвело до ухвалення неправильного рішення.

Так, звертаючись із позовними вимогами про збільшення розміру аліментів, позивачка послалася на погіршення її матеріального стану та те, що змінилася економічна ситуація в країни, вона оплачує комунальні послуги (на що витрачає значну частину заробітної плати), належне харчування дітей, їх розвиток, навчання, гуртки, лікування та профілактику здоровя, одяг, що є частковою підставою для збільшення розміру аліментів. Присуджені аліменти за попереднім рішенням суду та матеріальний стан позивачки не є достатніми на сьогоднішній день для належного гармонійного розвитку дітей, та не дозволяє забезпечити нормальний рівень їх життя.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Виходячи із зазначених норм встановлюється, що відповідач ОСОБА_2 проживає та працює в Італії (а.с.32-38), у травні 2018 року зареєстрував шлюб та створив нову сімю, несе витрати по оренді житла в сумі 270 Євро щомісяця, за 2016 рік отримав сукупний дохід 8747 Євро (а.с.163-184), у серпні 2018 року оформив дохід 6281 Євро за період 2017 року (а.с.185-201), має спільні з іншими двома особами боргові зобовязання в розмірі 31280 Євро, на погашення яких щомісячно повинні витрачати 1304 Євро (а.с.209-212).

Оскільки не підтверджується протилежне, колегія суддів виходить із пропорційності обовязку кожного із боржників та щомісячними витратами ОСОБА_2 на їх погашення із розрахунку 1304:3=434,7 Євро/місяць, а також спільних витрат подружжя за оренду житла 270:2=135 Євро/місяць, що становить 569,7 Євро/місяць, що при отриманому середньомісячному доході протягом 2016-2017 років (8747+6281):24м.=626,2 Євро/місяць становить залишок ОСОБА_2 56,3 Євро/місяць.

Оцінюючи додані позивачкою ксерокопії меморандуму руху з поточного рахунку ОСОБА_2 (а.с.40-47 т.1) колегія відзначає, що вони не засвідчені належним чином, а законність джерела походження цієї інформації не підтверджена, що унеможливлює їх віднесення до належних, достовірних чи достатніх доказів.

Із заочного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.09.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів не встановлюються джерела та обсяг отримуваних відповідачем доходів на час ухвалення рішення, що унеможливлює визначення зміни його матеріального стану в порівняні на час звернення із даним позовом.

Про те, залишок в сумі 56,3 Євро/місяць спростовує можливість нести витрати відповідача на утримання дітей в більшій сумі, ніж було присуджено судом в 2011 році, що спростовує твердження позивача про покращення матеріального стану платника аліментів.

В свою чергу, що стосується інших наведених підстав обґрунтування позову, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що зумовлені особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

У даному випадку згідно обґрунтувань вимог позивача, крім іншого, йдеться про притягнення одного з батьків до участі у додаткових витратах (лікування, відвідування гуртків), що є відмінним від збільшення розміру стягнення аліментів. Однак, позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дітей в рамках цієї справи ОСОБА_1 не заявляла.

Згідно положень п.4 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За встановлених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 368, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 вересня 2018 року скасувати та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте касаційна скарга на неї може бути подана протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий підпис /ОСОБА_11/

Судді підписи /ОСОБА_12, ОСОБА_13/