Провадження № 2/760/6415/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

18 жовтня 2018 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 89 571, 21 гр., та 132 780, 42 гр. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Посилається в позові на те, що на підставі наказу №32/к від 29 березня 2012 року з 02 квітня 2012 року він був прийнятий на роботу за сумісництвом у Державне підприємство «Київський науково - дослідний інститут гідроприладів» та звільнився за власним бажанням з займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України згідно з наказом №35/к від 02 червня 2014 року.

Наказом №36/к від 03 червня 2014 року він був прийнятий на роботу з 03 червня 2014 року на постійній основі.

15 січня 2018 року звільнився з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, про що відповідачем був виданий наказ №6/к від 15 січня 2018 року.

При звільненні позивач не провів з ним розрахунок, не виплатив заборговану заробітну плату в розмірі 89 571, 21 гр., а тому просить стягнути з відповідача дану суму та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

При визначенні суми середнього заробітку посилався на те, що наказом директора підприємства №32/к від 05 квітня 2017 року про перехід на одноденний режим роботи з 05 червня 2017 року, він працював один день на тиждень.

За таких обставин вважає, що розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку слід здійснювати з урахуванням двох періодів, а саме: перший - з січня 2013 року по 04 червень 2017 року та другий - з 05 червня 2017 року по 14 серпня 2018 року.

За перший період час затримки становить 495 днів, а середньоденний заробіток становив у цей період часу 237, 44 гр., а тому до стягнення за цей період належить 117 532, 80 гр.

За другий період час затримки становить 69 днів, а середньоденний заробіток 220, 98 гр., тобто до стягнення належить 15 247, 62 гр., а всього 132 780, 42 гр.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.

Про причину неявки суд до відома не поставив.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.

Судова повісткиа що направлялася за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача, а саме: м. Київ, пров. Сурікова,3, повернулася до суду з відміткою поштового відділення про повернення в зв»язку з закінченням терміну зберігання.

Вказана адреса відповідача зазначена в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. п. 91, 96, 101, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв?язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку.

Реєстровані поштові відправлення (крім рекомендованих), адресовані юридичним особам, видаються їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, в об'єкті поштового зв'язку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку. Копія довіреності, засвідчена в установленому порядку, зберігається в об'єкті поштового зв'язку.

У разі коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про час розгляду справи суд вважає належним.

Ухвалою від 21 вересня 2018 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позову заяву не подав.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 21, 24 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства,установи,організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов"язується виконати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник зобов"язується виплачувати працівникові заробітну плату.

Згідно з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Судом встановлено, що позивач з 02 квітня 2012 року був зарахований на посаду провідного інженера - електроніка в науково - дослідний відділ 13 Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів» за сумісництвом.

Наказом №35/к про припинення трудового договору /контракту/ від 02 червня 2014 року позивача було звільнено з посади з 02 червня 2014 року згідно зі ст. 38 КЗпП України.

Наказом №36/к від 03 червня 2014 року позивача було прийнято на роботу з 03 червня 2014 року на посаду провідного інженера - електрика до науково - дослідного відділу №13.

15 січня 2018 року наказом № 6/к позивач був звільнений з роботи згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

/ а.с. 6 - 11 /

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено, що при звільненні позивача з роботи розрахунок у порядку ст.116 КЗпП України з ним відповідачем проведений не був.

З довідки відповідача №261/бух від 10 липня 2018 року вбачається, що заборгованість по заробітній платі станом на 18 червня 2018 року, що виникла з січня 2013 року, становить 89 571, 21 гр.

Зазначена обставина також підтверджується розрахунковими листами ДП «КНДІ ГП» з січня 2013 року по січень 2018 року.

/ а.с. 25 - 36 /

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем виникла з січня 2013 року і до цього часу відповідачем не виплачена.

При вирішенні спору в цій частині та визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до стягнення з відповідача, суд враховує наступне.

З точки зору закону заходи, встановлені ст.117 КЗпП України, є відповідальністю роботодавця перед працівником в разі несвоєчасного розрахунку при звільненні.

Підставою для застосування такої відповідальності судом є не лише сам факт порушення строків розрахунку при звільненні, встановлених ст.116 КЗпП України, а й вина власника щодо працівника.

Відповідно до ч.2 п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Спору між сторонами з приводу заборгованої суми заробітної плати не існує.

Виходячи з цього, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В той же час, позивач просить стягнути з відповідача 132 780, 42 гр. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням середньоденного заробітку за два періоди часу:у період повної зайнятості з січня 2013 року по 04 червень 2017 року, де його середньоденний заробіток становив 237, 44 гр., та другий з одноденним робочим днем з 05 червня 2017 року по 14 серпня 2018 року, де середньоденний заробіток становив 220, 98 гр.

Порядок обчислення середньої заробітної плати визначено постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року / із змінами та доповненнями/.

Відповідно до п.3 ч.2 р.2 постанови при вимогах про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З матеріалів справи вбачається, що заробіток позивача за два місяці перед звільненням у листопаді та грудні 2017 року становив відповідно 841, 82 та 926, 00 гр., а всього 1767, 82 гривні.

За цей час ним було відпрацьовано 8 робочих днів.

Таким чином, одноденний заробіток позивача на момент звільнення становив 220, 98 гр.

Час затримки розрахунку при звільненні з 16 січня 2018 року до дня ухвалення рішення становить 276 днів, а тому до виплати позивачу належить 60 990, 48 гр. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні / 276 х 220.98 = 60 990. 48 /.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню 1 505, 62 гр. судового збору на користь держави.

Керуючись ст. ст. 3, 21,23, 24,115, 116, 117, 233 КЗпП України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів» / 03035 м. Київ вул. Сурікова, 3, / на користь ОСОБА_1 / 1945 року народження, 03151 АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_1 /89 571, 21 гр. заробітної пати та 60 990, 48 гр. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Державного підприємства «Київський науково-дослідний інститут гідроприладів» / 03035 м. Київ вул. Сурікова, 3, / на користь держави 1 505, 62 гр. судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 06 листопада 2018 року.

Суддя Л.А.Шереметьєва