Справа № 148/952/18
Провадження №2/148/543/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

29 жовтня 2018 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: судді Саламахи О.В.,

за участю: секретаря Носулько К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позов мотивовано тим, що позивачу на праві власності належить квартира, за адресою: провул. Леонтовича, 12/3, м. Тульчин Вінницька область. У даній квартирі 29.03.2013 зареєстровано сина позивача - відповідача ОСОБА_2. Однак, він з січня 2014 року по даний час не проживає за місцем реєстрації, а проживає зі своєю сім'єю в Російській Федерації за невідомою позивачу адресою. Позивач неодноразово зверталася до відповідача, щоб той добровільно знявся з реєстрації з належної їй квартири. Однак, відповідач прохання позивача ігнорує та взагалі не спілкується з нею.

Позивач, у зв"язку з важким матеріальним становищем має право на оформлення субсидії, однак через реєстрацію у її квартирі відповідача зробити цього не може. Крім того, на зареєстрованого у її квартирі сина нараховується плата за комунальні послуги, що також потребує додаткових витрат позивача.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою, за адресою: провул. Леонтовича, 12/3, м. Тульчин Вінницька область. Також, просить стягнути з нього судові витрати.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада України", відомостей про причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва виконкому Тульчинської міської ради народних депутатів Вінницької області № 1639 від 26.08.1993 позивачу на праві власності належить квартира за адресою: вул. Леонтовича, 6, м. Тульчин Вінницька область (а.с. 15).

Відповідно до рішення Тульчинської міської ради Вінницької області № 44 від 20.02.2013 встановлено нову поштову адресу на житловий будинок, розташований за адресою: вул. Леонтовича, 12 (колишній вул. Леонтовича, 6), м. Тульчин Вінницька область (а.с. 13).

Технічний паспорт на квартиру, за адресою: провул. Леонтовича, 12/3, м. Тульчин, Вінницька область, також підтверджує, що власником зазначеної квартири є позивач ОСОБА_1 (а.с. 10-12).

Згідно копії погосподарської книги за вищевказаною адресою 29.03.2013 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с. 7-8).

Як свідчить довідка голови квартального комітету від 24.05.2018, позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. За даною адресою також заєстрований її син ОСОБА_2, однак з 2002 року він проживає у м. Москві РФ і, зі слів матері, є громадянином РФ (а.с. 6).

Статтями 13, 41 Конституції України, закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності.

Згідно ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Також, згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003, громадяни України протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов'язані зареєструвати місце свого проживання.

Згідно ст. 7 даного Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що відповідач не проживає у будинку позивача починаючи з 2002 року.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Нормами ст. 71 ЖК України, визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, під час розгляду справи не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем, суд вважає, що є підстави для визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням, так як він тривалий час, понад шість місяців, у ньому не проживає.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 41 Конституції України, ст. 71, 72 ЖК України, ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003, ст. 20, 316, 319, 321, 382, 386, 391 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 81, 19, 23, 76-81, 95, 141, 352, 354, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою, за адресою: провул. Леонтовича, 12/3, м. Тульчин Вінницька область, яка належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області, а відповідач може подати до Тульчинського районного суду Вінницької області заяву про перегляд заочного рішення у строк тридцять днів з дня його проголошення.

Суддя