Справа № 559/1707/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.

секретаря Федчук А.А.

розглянувши в судовому засіданні в м. Дубно в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позову посилається на те, що вона є власником квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 13.06.2001 року.

Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої Центром надання адміністративних послуг Дубенської міської ради № 07-01-20/2255 від 24.07.2018 р. у будинку за адресою АДРЕСА_2, зареєстровано двоє осіб, а саме: заявниця та її онука ОСОБА_2 відповідач по справі, хоча фактично з 2007 року і поданий час в зазначеному будинку остання не проживає, у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до Королівства Швеція у м. Гельсінборг. Протягом останніх одинадцяти років ОСОБА_2 фактично за вказаною адресою не проживає.

Реєстрація відповідача у будинку, що належить їй на праві власності позбавляє її можливості вільно розпоряджатися власним майном та змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Факт не проживання відповідачки у її будинку підтверджується актами КП ЦЖЕО Житловик».

Відповідно до ст.48 Конституції України - кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно довимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Наявність реєстрації відповідача в її будинку позбавляє позивача можливості повноцінно розпоряджатися належним їй об'єктом нерухомого майна. Відповідачка добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажає, її реєстрація у належному їй житловому будинку носить лише формальний характер.

Позивачка до суду не з»явилася, попередньо подавши заяву, де просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачка в судове зсідання не з»явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, відзив на позов не подано.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання без участі сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтями 71, 72 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира, що в м. Дубно, по вул. Семидубська, 5/8, Рівненської області, згідно Свідоцтва про право власності на житло від 13.06.2001 року(а.с.5).

Зідно акту про не проживання від 18.07.2018 року, складеним КП ЦЖЕО "Житловик" вбачається, що громадянка ОСОБА_2 не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2007 року (а.с.7).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювань. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРС закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільно господарство

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятим Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно із абз. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місяця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки позивачем надано суду переконливі докази на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 107, 150, 163 ЖК України, ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст. 1-18, 141, 259, 264, 265, 268, 354, 355ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2

Апеляційна скарга подається до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: