У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

694/649/18

2-о/694/23/18

04.06.2018 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д. І, ознайомившись з заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Звенигородська міська рада про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обовязок дотримання яких покладається на позивача.

Заява, у порушення приписів п. п. 6, 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не містить відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

За приписами ч.2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Частина 4 статті 95 ЦПК України встановлює, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Частина 5 ст. 95 ЦПК України встановила, що учасник, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмовому оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Однак, додані до заяви документи не містять засвідчення та в них відсутні відомості про знаходження оригіналів таких документів, а копії не завірені у процесуальний спосіб.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Проте, позивачем у заяві не зазначено повні дані заінтересованої особи (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України).

Разом з тим, відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року, для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний провести підготовчі дії, передбачені ст.143 ЦПК, зокрема, з'ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Позивачем взагалі всупереч вимогам п.1.ч.1 ст. 238 ЦПК не зазначено з якою метою необхідно встановлення даного факту.

Як можна припустити із змісту заявнику необхідно встановити факт родинних відносин задля того, щоб прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2

Заявником в заяві в якості заінтересованої особи зазначено Звенигородську міську раду, проте не вказано яким чином встановлення даного факту може впливати на права та обовязки даної зацікавленої особи. Разом з тим зі змісту заяви вбачається, що у померлого були діти, які є спадкоємцями першої черги, проте в якості зацікавлених осіб вони не вказані, а в даному випадку рішення суду може вплинути на їх права та обов'язки.

Зазначене позбавить суд можливості встановити відсутність спору про право в даному випадку та вирішити питання про розгляд справи в порядку окремого провадження.

Враховуючи зазначене, заявнику необхідно визначитись із заінтересованою особою по справі.

Із аналізу судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, проведеної Верховним Судом України, вбачається, що до заяви про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Крім того, відповідно до п. 5.1 Листа ВССУ Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року вих. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3СКпро те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності ЦК(п. 21ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7). До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини.

Так, представником позивача не надано доказів та не заявлено клопотання про їх витребування про підтвердження того факту, що померлий ОСОБА_2 не перебував у іншому зареєстрованому шлюбі, не надано відповідні чеки про проведення поховання та поминального обіду, відсутня довідка місцевої ради про останнє місце реєстрації ОСОБА_2 та перелік осіб, які були з ним зареєстровані та фактично проживали, а також інші докази, які підтверджують факт спільного господарства.

Крім того, в прохальній частині заяви міститься клопотання заявника про виклик свідків, яке не відповідає вимогам ст. 91 ЦПК України.

Стаття 91 ЦПК України передбачає, що виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи, у якій зазначається його імя, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити. Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, - до початку першого судового засідання у справі.

Враховуючи викладене, заявнику необхідно подати належним чином оформлену заяву про виклик свідків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи викладене суддя приходить до висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених уст. 175 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 175, 185 ЦПК України, суддя,-

Ухвалила:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Звенигородська міська рада про встановлення факту спільного проживання без реєстрації шлюбу - залишити без руху.

Надати заявнику для виправлення зазначених недоліків заяви строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сакун Д. І.