Справа № 2-483/10 Провадження № 4-с/478/2/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2018 року смт.Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Томашевського О.О.,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

заявника ОСОБА_2,

представника заявника ОСОБА_3,

представника Казанківського районного

ВДСВ ГТУЮ у МО та ГТУЮ у МО ОСОБА_4,

стягувача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт. Казанка скаргу ОСОБА_2 до Казанківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області та ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області на неправомірні дії з прийняття рішень посадовими особами органу ДВС, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на неправомірні дії з прийняття рішень посадовими особами органу ДВС, якими порушено його права та свободи, де просив суд:

- визнати неправомірними діями відповідача 1 - Казанківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо нарахування заборгованості здійсненої наперед за один день начальником відділу ОСОБА_7 в сумі 16 368,00 грн. та неприйнятті заходів з розгляду скарги відносно здійсненого розрахунку заборгованості від 12.04.2018 року;

- визнати неправомірними діями Казанківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо неправомірного винесення 5 постанов начальником відділу ОСОБА_7 на підставі інших розрахунків в сумі 17 839,50 грн. від 02.07.2018 року;

- визнати неправомірними діями відповідача 2 - ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області, яке полягало у не розгляді скарги від 12.04.2018 року щодо 8 питань неправомірних дій відповідача 1;

- скасувати неправомірні постанови відповідача 1 від 02.07.2018 року: розрахунки, які не відповідають арифметичним результатам; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом; про арешт майна; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною зброєю.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тими обставинами, що 07 квітня 2018 року він отримав поштовий конверт від сусіда, в якому містився виклик до державного виконавця від 31.03.2018 року № 1824. Із змісту отриманого документа, заявником було виявлено, що державний виконавець здійснив його виклик до себе на 06.04.2018 року із одночасним зобовязанням надати документи та пояснення не передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, у згаданому вище виклику державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого, станом на 01.04.2018 року заборгованість заявника склала 16 368,00 грн.

Також заявник вказує, що разом із наведеними документами, в тому ж поштовому конверті він отримав супровідний лист Казанківського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 02.04.2018 року № 1845, яким надано розрахунок його заборгованості за аліментами станом на 01.04.2018 року в розмірі 16 638,00 грн.

Таким чином, заявник вказує, що ним було отримано від державного виконавця документи, які зобовязували його прибути до державного виконавця пізніше дати виклику; розмір заборгованості заявника визначена державним виконавцем станом на 01.04.2018 року містила різний розмір такої заборгованості (16 368,00 грн. та 16 638,00 грн.). Окрім того, розміри заборгованості заявника за аліментами були фактично проведенні 31.03.2018 року, тобто державний виконавець здійснив розрахунок заборгованості наперед.

Окрім наведеного, заявник вказує, що 27.07.2018 року ним було отримано в одному поштовому конверті декілька супроводжувальних листів державного виконавця до яких додавались: постанова про арешт майна від 02.07.2018 року; постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 02.07.2018 року; постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 02.07.2018 року; постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною зброєю; постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 02.07.2018 року; розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 02.07.2018 року.

Не погоджуючись із наведеними діями державного виконавця, а також розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, заявник звернувся до відповідача 1 та відповідача 2 зі скаргами, які не були ними розглянуті.

Ухвалою суду від 16.10.2018 року справу прийнято до свого провадження суддею Томашевським О.О. та призначено судове засідання.

02 листопада 2018 року на адресу суду від Казанківського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївській області надійшов розрахунок заборгованості по сплаті аліментів заявника від 01.11.2018 року № 6011, згідно якого, його слід вважати повним, за весь період, починаючи з 23.04.2010 року до 01.11.2018 року. Попередні розрахунки за вказаним виконавчим провадженням слід вважати такими, що втратили чинність та були перераховані.

З метою забезпечення права заявника та стягувача на ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження та остаточно визначитись із вимогами скарги та запереченнями проти неї, судом було відкладено розгляд скарги на 07.11.2018 року.

В судовому засіданні, заявник та його представник скаргу уточнили, та остаточно просили суд її задовольнити в частині вимог, щодо:

- визнання неправомірними діями Казанківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо неправомірного винесення 5 постанов начальником відділу ОСОБА_7 на підставі інших розрахунків в сумі 17 839,50 грн. від 02.07.2018 року;

- визнання неправомірними діями відповідача 2 - ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області, яке полягало у не розгляді скарги від 12.04.2018 року щодо 8 питань неправомірних дій відповідача 1;

- скасування неправомірних постанов відповідача 1 від 02.07.2018 року: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом; про арешт майна; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною зброєю.

Представник органів ДВС проти задоволення скарги заперечував, просив в її задоволенні відмовити. Стягувач питання щодо можливості задоволення скарги залишила на вирішення суду, просила при винесенні судового рішення врахувати інтереси дитини.

Заслухавши пояснення заявника та його представника, пояснення представника органів ДВС (визначених заявником як: відповідач 1 та відповідач 2), заслухавши думку стягувача, дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження, суд в межах уточнень до заявлених вимог та наданих доказів, зазначає наступне.

Судом встановлено, що в Казанківському районному відділі державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції Миколаївської області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-483, виданого 05.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою державного виконавця Казанківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції Миколаївської області від 15.11.2010 року № ВП № 22595203 було відкрито виконавче провадження.

Листом викликом від 31.03.2018 року № 1824 державний виконавець здійснив виклик заявника на 06.04.2018 року щодо сплати боргу за виконавчим документом, вказавши розмір заборгованості заявника по сплаті аліментів станом на 01.04.2018 року.

Супровідним листом від 02.04.2018 року № 1845, державний виконавець Казанківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції Миколаївської області направив заявнику розрахунок заборгованості з аліментів, розмір якої станом на 01.04.2018 року складала 16 638,00 грн.

Не погодившись із діями державного виконавця заявником було подано скаргу до Казанківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції Миколаївської області на дії державного виконавця Лашкова Б.А.

Не отримавши відповіді на скаргу, заявник звернувся до ОСОБА_6 територіального управління юстиції Миколаївської області зі скаргою на дії державного виконавця Лашкова Б.А.

ОСОБА_6 територіального управління юстиції Миколаївської області від 11.07.2018 року № К-578/2/7-1.7 заявник отримав відповідь за результатами звернення громадян із розясненням норм Закону України «Про виконавче провадження» та порядку організації примусового виконання рішення. Окремо, заявнику було повідомлено про порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності начальника відділу ДВС та його право на звернення до суду.

02 липня 2018 року державним виконавцем було винесено постанови про: про арешт майна, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Вирішуючи подану скаргу заявника, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічна можливість оскарження рішень, дій або бездіяльності державних виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачена ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 4 постанови Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою, заявою (поданням), бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, як заінтересовані особи.

Розглядаючи вимоги заявника про визнання неправомірними діями ОСОБА_6 територіального управління юстиції Миколаївської області щодо неприйняття заходів з розгляду скарги заявника суд зазначає наступне.

Стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає право сторін, учасників виконавчого провадження та інших осіб оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавців та посадових осіб органів виконавчої служби.

Зокрема, ч. 3 вказаної статті визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Пунктом 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, розяснено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку (ч. 2 ст. 82 Закону про виконавче провадження (на теперішній час ст. 74 Закону)).

Таким чином, законом визначено лише право стягувача та інших учасників виконавчого провадження (крім боржника) подавати скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця до органу ДВС, а боржник за наявністю таких скарг має право звернутись безпосередньо до суду.

Враховуючи наведене, суд не вбачає порушень прав та свобод заявника, у звязку з розглядом його скарги ОСОБА_6 територіальним управлінням юстиції Миколаївської області як звернення, що обумовлює відсутність прийнятих рішень органами ДВС за результатами їх розгляду.

За наведеного, в задоволенні скарги заявника в цій частині скарги слід відмовити.

Щодо визнання неправомірними діями Казанківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо неправомірного винесення 5 постанов начальником відділу ОСОБА_7 на підставі інших розрахунків в сумі 17 839,50 грн. від 02.07.2018 року та скасування неправомірних постанов відповідача 1 від 02.07.2018 року, а саме: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом; про арешт майна; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною зброєю, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів виконавчого провадження, 02.07.2018 року, начальником відділу ОСОБА_7 було винесено постанови про:

- арешт майна боржника, у звязку з наявністю заборгованості у заявника по сплаті аліментів в розмірі 17 839,50 грн. та оскільки за боржником зареєстроване рухоме та нерухоме майно;

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у звязку з наявністю заборгованості у заявника по сплаті аліментів в розмірі 17 839,50 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців;

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, у звязку з наявністю заборгованості у заявника по сплаті аліментів в розмірі 17 839,50 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців;

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, у звязку з наявністю заборгованості у заявника по сплаті аліментів в розмірі 17 839,50 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців;

- встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у звязку з наявністю заборгованості у заявника по сплаті аліментів в розмірі 17 839,50 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Вказані постанови були винесені начальником відділу ОСОБА_7 на підставі розрахунку заборгованості заявника по сплаті аліментів станом на 01.07.2018 року, розмір якої склав 17 839,50 грн.

На момент вчинення виконавчих дій, Закон України «Про виконавче провадження» діяв в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року, який набрав чинності 06 лютого 2018 року.

Так, відповідно до положень ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час вчинення виконавчих дій) було передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Статтею 11 визначено, що строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених п.1-4 ч. 9, ст. 71 цього Закону обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В той же час, за загально визнаним принципом права закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено у ст. 58 Конституції України за якою дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Аналіз правової позиції Конституційного Суду України (далі КС України, Суд) щодо тлумачення самого поняття незворотності дії в часі нормативно-правових актів свідчить про наступне.

В Рішенні КС України №1-зп/97 від 13 травня 1997 року у справі щодо несумісності депутатського мандата, Суд зазначив, що незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів в часі означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

В Рішенні Суду №1-рп/99 від 9 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Аналогічні висновки містяться в інших рішеннях КС України (Рішення №13-рп/2002 від 2 липня 2002 року, Рішення КС України від 13 травня 1997 року № 1-зп, Рішення КС України від 5 квітня 2001 року № 3-рп).

З наведеного вище, суд приходить до висновку, що до введених тимчасових обмежень Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07 грудня 2017 року не застосовується ретроактивна форма (зворотна дія) та його норми слід вважати перспективою, яка виникне до правовідносин після набрання чинності останнім, тобто з 06.02.2018 року.

За таких обставин, суд вважає, що підставою для застосування тимчасових обмежень до особи, є наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців і ці обмеження можуть застосовуватись, якщо вказана заборгованість виникла після 06 лютого 2018 року.

Таким чином, оскільки постанови від 02.07.2018 року про: встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами були винесені державним виконавцем начальником відділу ОСОБА_7 до сплину шестимісячного строку наявної заборгованості у заявника, то вони на думку суду є передчасними та суд знаходить підстави для задоволення скарги заявника в частині визнання дій державного виконавця Лашкова Б.А. протиправними в цій частині та скасування зазначених постанов.

Щодо постанови державного виконавця Лашкова Б.А. про арешт майна боржника, у звязку з наявністю заборгованості у заявника по сплаті аліментів в розмірі 17 839,50 грн. та оскільки за боржником зареєстроване рухоме та нерухоме майно, то суд керується наступним.

Примусове виконання судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5 (далі Інструкція).

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», п.1 розділу ІІ Інструкції виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно вимог ст.10 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1, 8 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з ч.2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на час винесення постанови) постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Таким чином, в ході виконавчого провадження, у звязку з наявністю заборгованості по аліментам та їх несплатою заявником в добровільному порядку, державний виконавець мав право на винесення постанови про арешт майна боржника для забезпечення сплати останнім аліментної заборгованості.

ОСОБА_1 наявності заборгованості у боржника по сплаті аліментів підтверджено розрахунком від 01.11.2018 року № 6011, розрахованого за період з 2010 2018 роки.

В даній частині скарги заявника, суд не вбачає порушень в діях державного виконавця, та вважає, що вимоги заявника про визнання його дій протиправними та скасування постанови про арешт майна боржника не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Як вбачається із матеріалів поданої заявником скарги, при зверненні до суду ним було сплачено судовий збір в розмірі 2019,20 грн.

Поданою суду заявою від 02.11.2018 року заявник просив повернути судовий збір за результатами розгляду скарги, у звязку з чим, суд вважає можливим вирішити питання щодо повернення надмірно сплаченого розміру судового збору заявником в розмірі 2019,20 грн..

Будь яких інших судових витрат, повязані з розглядом скарги, суду заявлено не було.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ст. 58 Конституції України, ст.ст. 56, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про судовий збір», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 до Казанківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області та ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області на неправомірні дії з прийняття рішень посадовими особами органу ДВС задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії начальника Казанківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо винесення 02.07.2018 року постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Скасувати постанови Казанківського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_6 територіального управління юстиції у Миколаївській області від 02.07.2018 року про: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

В іншій частині скаргу залишити без задоволення.

Повернути ОСОБА_2 надмірно сплачений ним судовий збір, згідно квитанції № 187 від 31.07.2018 року ТВБВ 10014/0101 Р.ст.№10108 сплачений через філію Миколаївського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України».

Ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду складено та підписано суддею 07.11.2018 року.

Суддя: