АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1416/18 Справа № 0432/689/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Посунся Н.Є.
Категорія 19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Посунся Н. Є.

суддів Баранніка О.П., Пономарь З.М.

при секретарі Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 - про визнання спадкового договору дійсним,

В С Т А Н О В И В:

У позові позивач зазначає, що 01.09.2011 року між ним та відповідачкою як власницею земельної ділянки укладено спадковий договір, за яким він зобовязався виконувати розпорядження ОСОБА_2, а в разі її смерті - набуває право власності на її земельну ділянку. В звязку з тим, що відповідачка ухилялася від нотаріального посвідчення вказаного договору, позивач просив визнати спадковий договір дійсним.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2012 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Крім того, апелянт зазначає, що в усній формі надала позивачеві дозвіл на право користування належною їй земельною ділянкою, а спірний договір не підписувала та позов не визнавала.

Апеляційний суд, вивчивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що спірна земельна ділянка, яка є предметом спадкового договору, є особистою власністю відповідачки, остання визнала позовні вимоги ОСОБА_3, керуючись ст. 220, 373, 1302, 1304 ЦК України, ст. 125 ЗК України, - визнав спадковий договір дійсним.

З вказаним висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить нормам як матеріального так і процесуального законів.

Відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно до ст. 1304 ЦК України спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державний реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що у вересні 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено спадковий договір, предметом якого є земельна ділянка. У порушення вимог закону вказаний договір не підписаний позивачем та нотаріально не завірений, у спадковому реєстрі не зареєстрований, підпис відповідачки у договорі нею заперечується.

Враховуючи вказані норми закону, встановлені дійсні обставини справи, - апеляційний суд вважає, що районний суд не мав законних підстав для визнання договору дійсним, позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання спадкового договору дійсним є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушенням норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обовязковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З матеріалів справи вбачається, що районний суд жодного разу не повідомив відповідачку про слухання справи, оскільки відсутні судові повістки про її виклик до судового засідання та направлення їй копій ухвали про відкриття провадження по справі та позовної заяви.

Крім того, в оскаржуваному рішенні районний суд посилається на Лист Верховного Суду України від 29.10.2008 року, в якому йдеться, що земельна ділянка, право власності на яку набуто шляхом приватизації, є особистою приватною власністю того із подружжя, кому вона безоплатно передана у власність, та не є спільною сумісною власністю подружжя. Зазначений лист не стосується спірних правовідносин, а тому посилання на нього в рішенні є помилковим.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення як незаконне підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 214,60 грн.

Керуючись ст.ст. 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2012 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 - про визнання спадкового договору дійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 214,60 грн..

Постанова чинна з моменту прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 02 квітня 2018 року.

Головуючий Н.Є. Посунся

Судді: О.П. Бараннік

ОСОБА_4