Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 205/1763/13-ц

провадження № 61-13899св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Пророка В. В., Сімоненко В. М., Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивачі: Публічне акціонерне товариство «Дніпровськпромбуд», Дочірнє підприємство Відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс»,

відповідачі: ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області,

третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 липня 2016 року в складі судді Федченко В. М. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року в складі колегії суддів: Пищиди М. М., Глущенко Н. Г., Деркач Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2006 року Дочірнє підприємство Відкритого акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» (далі - ДП ВАТ «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_6, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, про виселення з наданням іншого житла, зняття з реєстрації, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що частина приміщень в будівлі санаторію-профілакторію на АДРЕСА_1, де мешкають відповідачі, знаходяться в аварійному стані та є небезпечними для мешкання в них людей, а інші приміщення є непридатними для нормальної їх експлуатації.

За клопотанням ДП ВАТ «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» до участі у справі залучено Публічне акціонерне товариство «Дніпровськпромбуд» (далі - ПАТ «Дніпровськпромбуд») як позивача.

На підставі викладеного, ПАТ «Дніпровськпромбуд», ДП ВАТ «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» з урахуванням уточнених позовних вимог просили виселити відповідачів з кімнати № 6 санаторію-профілакторію на АДРЕСА_1 у надані їм житлові приміщення - кімнати № НОМЕР_1 у гуртожитку на АДРЕСА_1 згідно з наданим ордером ПАТ «Дніпровськпромбуд» від 10 січня 2012 року; зобов'язати відділ громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Ленінського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстрації з кімнати № 6 санаторію-профілакторію на АДРЕСА_1 та зареєструвати у кімнатах № НОМЕР_1 у гуртожитку на АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2012 року рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2013 року рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 квітня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2012 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 червня 2013 року позовні вимоги ПАТ «Дніпровськпромбуд» задоволено частково. Виселено відповідачів з кімнати № 6 в будівлі санаторію-профілакторію на АДРЕСА_1, з наданням їм житлових приміщень - кімнат № НОМЕР_1 у гуртожитку на АДРЕСА_1 згідно з наданим ордером ПАТ «Днеіпровськпромбуд» від 10 січня 2012 року та зняттям їх з реєстрації в кімнаті № 6 на АДРЕСА_1. У задоволенні позовних вимог ДП ВАТ «Дніпровськпробуд» «Дніпровськпромбудсервіс» до відповідачів про виселення з наданням іншого житла, зняття з реєстрації, зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що будівля, в якій мешкають відповідачі, є аварійною, не є житловим фондом, а є санаторієм-профілакторієм і належить на праві власності ПАТ «Дніпровськпромбуд».

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2013 року рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 червня 2013 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що ПАТ «Дніпровськпромбуд» є власником спірної будівлі і має право на володіння, користування та розпорядження належним йому майном, а також вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном тощо.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 січня 2014 року відповідачам відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 31 березня 2014 року відповідачам відмовлено у задоволенні заяви про перегляд судового рішення від 06 червня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами через відсутність на це підстав, оскільки доводи заявників фактично зводяться до переоцінки доказів у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2014 року ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 31 березня 2014 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року відповідачам відмовлено у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 січня 2014 року.

У березні 2016 року ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_6, звернулися до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 червня 2013 року.

Заява мотивована тим, що набрало законної сили рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року у справі № ПР8/224-09, яким визнано право державної власності на будівлю на АДРЕСА_1. Тобто законним власником зазначеної будівлі є не ПАТ «Дніпровськпромбуд», а держава.

На підставі викладеного ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_6, просили скасувати рішення Ленінського районного суду від 06 червня 2013 року в частині задоволених позовних вимог ПАТ «Дніпровськпромбуд» про виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 та відмовити у задоволенні цих вимог.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 липня 2016 року заяву ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_6 задоволено. Скасовано рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 червня 2013 року та ухвалено нове рішення, яким відмовлено ПАТ «Дніпровськпромбуд» та ДП ВАТ «Дніпровськпромбуд» «Дніпровськпромбудсервіс» у позові до ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_6, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, про виселення з наданням іншого житла, зняття з реєстрації, зобов'язання вчинити певні дії.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року встановлено, що позивач не є власником будівлі на просп. Петровського, 34 у місті Дніпропетровську, тому не може заявляти вимоги до відповідачів про виселення їх з указаної будівлі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 липня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Дніпровськпромбуд», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року, залишити заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами без задоволення, залишити в силі рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 червня 2013 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення, які були підставою для подання заяви за нововиявленими обставинами, не існували на час розгляду судом цієї справи. Власник спірних приміщень на час розгляду справи та на час подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами не змінився, позивач є балансоутримувачем цієї будівлі. Заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У жовтні 2016 року Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області подало до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що будівля на АДРЕСА_1 незаконно вибула з власності держави, тому в ПАТ «Дніпровськпромбуд» не виникло права власності на це приміщення, відповідно, воно не мало права звертатися з позовом до відповідачів про виселення з наданням іншого житла, зняття з реєстрації, зобов'язання вчинити певні дії.

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 подала до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2009 року у справі № ПР8/224-09 стало підставою для ухвалення судових рішень, що були переглянуті за нововиявленими обставинами. Проте вказане рішення від 25 листопада 2009 року було скасовано рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року, яке набрало законної сили. Отже суди, враховуючи вимоги пункту 3 частини другої статті 361 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій), правильно прийняли до розгляду заяву ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, обґрунтовано скасували рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 червня 2013 року та вирішили спір відповідно до норм матеріального і процесуального права.

28 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року в справі № ПР8/224-09 скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2009 року та прийнято нове рішення, яким визнано право державної власності на будівлю на АДРЕСА_1.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року залишено без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08 лютого 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 18 квітня 2016 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року встановлено, що під час приватизації цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Дніпровськпромбуд» спірна будівля на АДРЕСА_1 незаконно вибула з власності держави, а тому у ВАТ «Дніпровськпромбуд», правонаступником якого є ПАТ «Дніпровськпромбуд», не виникло право власності на це нерухоме майно за наслідками приватизації.

Підстави для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами визначені у частині другій статті 361 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Рішення, ухвала чи судовий наказ, прийняті за результатами нового розгляду справи після скасування судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, можуть бути переглянуті в апеляційному або касаційному порядку на загальних підставах.

За змістом частини першої статті 361 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій) заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами по суті розглядається лише тим судом, який ухвалив рішення, яке переглядається.

Враховуючи наведене, Верховний Суд після скасування рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами і ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій рішення має перевірити його законність по суті та прийняти рішення за результатами розгляду касаційної скарги відповідно до статті 409 ЦПК України.

Верховний Суд рішення, яке може бути переглянуто у зв'язку з нововиявленими обставинами по суті не ухвалював. Отже, повноважень скасовувати таке рішення та ухвалювати рішення з приводу розгляду заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами, залишати її без розгляду або без задоволення Верховний Суд не має.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що судові рішення, які були підставою для подання заяви за нововиявленими обставинами, не існували на час розгляду цієї справи, оскільки Верховний Суд перевіряє не підстави для прийняття заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, а лише законність судового рішення по суті відповідно до статті 409 ЦПК України.

Також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що власник спірних приміщень на час розгляду справи та на час подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами не змінився, позивач є балансоутримувачем цієї будівлі, оскільки такі доводи спростовані обставинами, встановленими рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року у справі № ПР8/224-09, яке має преюдиційне значення для вирішення цієї справи.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому ці судові рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровськпромбуд» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді В. В. Пророк

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська

С. П. Штелик