Справа № 709/517/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до Придніпровської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області про визнання права власності у порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 3 червня 2014 року померла його баба - ОСОБА_3. Відповідно до заповіту ОСОБА_3 від 22 січня 2013 року позивач є єдиним спадкоємцем. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства. Позивач відмовився від прийняття спадщини ОСОБА_3, і її спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_4. 5 липня 2015 року ОСОБА_4 помер. Відповідно до заповіту ОСОБА_4 від 13 березня 2015 року позивач є єдиним спадкоємцем, однак позбавлений можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок з надвірними спорудами, оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній, і на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, оскільки оригінал державного акту втрачено. У звязку з цим позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 травня 2018 року замінено первісного відповідача - Придніпровську сільську раду Чорнобаївського району Черкаської області на належного відповідача - ОСОБА_2 (далі - відповідач).

У судове засідання сторони не зявилися. Позивач та його представник подали до суду заяви, відповідно до змісту яких просили підготовче судове засідання проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили задоволити (а.с. 49, 50). Відповідач подала до суду заяву, в якій просила підготовче судове засідання проводити без її участі, проти задоволення позову не заперечувала (а.с. 48).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

3 червня 2014 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 4 червня 2014 року серії І-СР № 229386 (а.с. 8).

5 липня 2015 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 6 липня 2015 року серії І-СР № 255214 (а.с. 9).

При житті ОСОБА_3, а саме 22 січня 2013 року склала заповіт, посвідчений Придніпровською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області та зареєстрований у реєстрі за № 4, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй по закону, заповіла позивачу (а.с. 39).

ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,2501 га, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку від 26 жовтня 2009 року серії ЯЗ № 042529 (а.с. 20).

Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 19 квітня 2018 року (вих. № 380/01-16) (а.с. 36), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 30), після смерті ОСОБА_3, подані заяви про прийняття спадщини від імені ОСОБА_2 (відповідач), ОСОБА_4 та про відмову від спадщини від імені ОСОБА_1 (позивач). Видано свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я ОСОБА_2 (відповідач), на грошові вклади на ім'я ОСОБА_4

13 березня 2015 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений Придніпровською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 13 березня 2015 року та зареєстрований у реєстрі за № 24, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому по закону, заповів позивачу (а.с. 10).

Згідно з довідками Придніпровської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 707 від 13 вересня 2016 року, виданої на підставі погосподарської книги № 2 (особовий рахунок 0174 (2011-2015 р.), ОСОБА_4 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15);

№ 711 від 13 вересня 2016 року, виданої на підставі погосподарської книги № 2 (особовий рахунок 0174 (2011-2015 р.), ОСОБА_3 проживала та була зареєстровна за адресою:

вул. Покровська, 56, с. Придніпровське, Чорнобаївський район, Черкаська область, разом з чоловіком - ОСОБА_4 (а.с. 14); № 712 від 13 вересня 2016 року, виданої на підставі погосподарської книги № 2 (особовий рахунок 0174 (2011-2015 р.), за ОСОБА_3 числиться житловий будинок із господарськими спорудами за адресою: вул. Покровська, 56,

с. Придніпровське, Чорнобаївський район, Черкаська область, яким вона володіла до дня своєї смерті, документ на право власності на житловий будинок та господарські споруди не виготовлявся та не видавався, заборон на нього немає (а.с. 16); № 204 від 12 березня 2018 року, виданої на підставі погосподарської книги № 2 (особовий рахунок 0174 (2016-2020 р.),

ОСОБА_4 після смерті своєї дружини ОСОБА_3 проживав одиноко та був зареєстровний за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1

(а.с. 17).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина.

Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 20 квітня 2018 року (вих. № 381/01-16) (а.с. 37), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 29), позивач звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтва про право на спадщину не видавалося.

Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 27 лютого 2018 року (вих. № 202/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого

2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 11).

Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою:

вул. Покровська, 56, с. Придніпровське, Чорнобаївський район, Черкаська область, оскільки відсутній правовстановлюючий документ та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, оскільки оригінал державного акту втрачено.

Судом встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 22-24).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 є день його смерті, тобто

5 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповів позивачу.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі

№ 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, беручи до уваги наявність заповіту, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який народився у с. Придніпровське Чорнобаївського району Черкаської області, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. Покровська, 56,

с. Придніпровське, Чорнобаївський район, Черкаська область, що належав його бабі - ОСОБА_3, яка померла 3 червня 2014 року, спадщину якої за законом прийняв його дід - ОСОБА_4, який помер 5 липня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею

0,2501 га, розташовану за адресою: вул. Покровська (Леніна), 56, с. Придніпровське, Чорнобаївський район, Черкаська область, що належала його бабі - ОСОБА_3, яка померла 3 червня 2014 року, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 042529 від 26 жовтня 2009 року, спадщину якої за законом прийняв його дід - ОСОБА_4, який помер 5 липня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Суддя В.В. Чубай