Провадження № 22-ц/780/1019/18 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 56 20.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Сліпченка О.І., суддів Гуля В.В., Іванової І.В.,

за участю секретаря: Тимошевської С.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідачі - товарна біржа «Міжрегіональний біржовий центр», ліквідатор ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» Микитьон Віктор Васильович, ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ліквідатора закритого акціонерного товариства «Київський м'ясопереробний завод» Микитьон Віктора Васильовича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товарної біржі «Міжрегіональний біржовий центр», ліквідатора закритого акціонерного товариства «Київський м'ясопереробний завод» Микитьон Віктора Васильовича, закритого акціонерного товариства «Київський м'ясопереробний завод» про захист прав споживачів,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з вищенаведеним позовом.

В поданій заяві позивач просив в якості забезпечення позову:

заборонити товарній біржі «Міжрегіональний біржовий центр» проводити другий повторний аукціон з реалізації цілісного майнового комплексу банкрута - Закритого акціонерного товариства «Київський м'ясопереробний завод», , юридична адреса: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Вишневе, вул. Промислова, 9;

заборонити ліквідатору Закритого акціонерного товариства «Київський м'ясопереробний завод» - арбітражному керуючому Микитьону Віктору Васильовичу (свідоцтво на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядження майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 11 від 31.01.2013 року) вчиняти будь-які дії спрямовані на реалізацію майна Закритого акціонерного товариства «Київський м'ясопереробний завод», , юридична адреса: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Вишневе, вул. Промислова, 9;

заборонити Закритому акціонерному товариству «Київський м'ясопереробний завод», , юридична адреса: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Вишневе, вул. Промислова, 9 - вчиняти будь-які дії спрямовані на реалізацію майна, що знаходиться за адресою: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Вишневе, вул. Промислова, 9;

заборонити суб'єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо майна Закритого акціонерного товариства «Київський м'ясопереробний завод», , адреса: 08130, Київська обл., Києво-Святошинський р-н., м. Вишневе, вул. Промислова, 9.

Заява про забезпечення позову обґрунтована ризиком того, що після винесення судом рішення, буде здійснено реалізацію майна на купівлю якого претендує позивач, таким чином виконання рішення суду буде неможливим та що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2017 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду відповідач ліквідатор ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» Микитьон В.В. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, посилаючись на її незаконність, грубе порушення норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову, що є підставою для скасування ухвали суду та закрити провадження у справі .

В доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції порушив норми предметної юрисдикції, оскільки справи про банкрутство розглядають господарські суди, з урахуванням особливостей встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Крім того, згідно п.22 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю, або виконанням обов'язків найманого працівника. Позивач обґрунтовуючи свої вимоги про порушення його прав як споживача безпідставно посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки звертається з вимогою прийняти його заяву на участь в аукціоні з продажу майна ЗАТ «Київський м'ясопереробний завод» у вигляді цілісного майнового комплексу, до якого входять основні засоби виробництва направлені для здійснення підприємницької діяльності.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову, шляхом заборони проводити другий повторний аукціон з реалізації цілісного майнового комплексу банкрута - Закритого акціонерного товариства «Київський м'ясопереробний завод», вчиняти будь-які дії із відчуження та реєстраційні дії із зміни прав власності на об'єкти нерухомого майна, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити або ускладнити виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції не обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону та обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується заборони вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Співмірність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову судом першої інстанції не враховано принцип співмірності щодо застосованих заходів забезпечення позову до заявлених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів та просив зобов'язати Товарну біржу «Міжрегіональний біржовий центр» прийняти його заяву на участь в аукціоні з продажу майна банкрута Закритого акціонерного товариства «Київський м'ясопереробний завод».

Задовольняючи заяву про забезпечення позову та забороняючи суб'єктам державної реєстрації здійснювати проведення державної реєстрації, суд першої інстанції не пересвідчився у співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинення продажу арештованого майна, зокрема якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є вимога немайнового характеру, а саме зобов'язання прийняти заяву ОСОБА_2 на участь в аукціоні.

Ці позовні вимоги не стосуються нерухомого майна, а тому суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про забезпечення позову, не перевіривши характер спірних правовідносин та ту обставину, яким чином можливе утруднення виконання рішення суду в майбутньому.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував викладеного, обставин справи, зокрема, змісту заявлених позовних вимог і, на переконання апеляційного суду, з порушенням вимог ст. 149 ЦПК України дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів, з урахуванням наведеного, вважає заяву про забезпечення позову не обґрунтованою, а клопотання про забезпечення позову таким, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення процесуального права при постановленні ухвали, на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

При розгляді справи скаржником було уточнено вимоги, наголосив на розгляд справи тільки в частині забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч. 1,2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

2. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ліквідатора закритого акціонерного товариства «Київський м'ясопереробний завод» Микитьон Віктора Васильовича - задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 грудня 2017 року скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: