АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ справи: 758/426/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/168/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Зарицька Ю.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління Головного територіального управління юстиції в м.Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року,

встановила:

у червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в м.Києві від 28 березня 2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою судді Подільського районного суду м.Києва від 01 серпня 2016 року скаргу було залишено без руху, а ухвалою від 09 листопада 2016 року - повернуто скаржнику.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м.Києва від 02 лютого 2017 року ухвалу суду про повернення скарги було скасовано та передано питання на новий розгляд.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року скаргу було залишено без руху повторно.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року скаргу було повернуто скаржнику.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Залишаючи скаргу без руху, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником при зверненні до суду не було надано її копій, а також зазначав про необхідність зазначення у скарзі заінтересованих осіб та суб'єкта оскарження.

24 травня 2017 року ОСОБА_3 було подано до суду заяву, у якій скаржник просив відкрити провадження у справі за його скаргою, посилаючись на те, що з наведених підстав його скарга вже була йому повернута ухвалою від 09 листопада 2016 року, однак вказану ухвалу було скасовано в апеляційному порядку.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року скаргу було повернуто скаржнику.

Повертаючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не було усунуто недоліки, визначені судом у хвалі про залишення скарги без руху.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений із порушенням вимог процесуального права.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону «Про виконавче провадження». Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 119 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент звернення до суду з позовом), встановлено вимоги до форми та змісту позовної заяви. Зокрема, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Згідно з п. 3-5 ч. 7 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції, що діяла на момент звернення скаржника до суду, скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити реквізити виконавчого документа, вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина; зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Висновок суду першої інстанції про невідповідність скарги встановленим законом вимогам є помилковим, оскільки матеріали справи свідчать про те, що скарга за своїм змістом відповідала п. 3-5 ч. 7 ст. 82 ЗУ «Про виконавче провадження» та була подана з дотриманням вимог ст. 384 ЦПК України, у редакції, яка діяла на момент звернення до суду. Матеріали справи свідчать про те, що при зверненні до суду зі скаргою скаржником було надано до суду її копію для Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції в м.Києві, постанову якого було ним оскаржено.

Крім того, судом першої інстанції підставою для повергнення скарги було визнано те, що скаржником не було зазначено заінтересованих осіб. Разом з тим, суд не був позбавлений можливості самостійно залучити заінтересованих осіб до участі у справі.

Також слід зазначити про те, що судом першої інстанції вже було залишено скаргу без руху з тих самих підстав, проте ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м.Києва від 02 лютого 2017 року ухвала про повернення скарги скаржникові була скасована із направленням питання на новий розгляд. Однак, судом першої інстанції висновків суду апеляційної інстанції щодо відповідності форми та змісту скарги вимогам закону враховано не було.

Згідно ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з викладеного, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 379, 382 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 29 травня 2017 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді