532/1754/18
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2018 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Тесленко Т. В.,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши в підготовчому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2018 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_3, про зняття арешту з майна.

28.08.2018 ухвалою суду відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 17.10.2018.

17.10.2018 судове засідання не відбулося, в зв'язку з відпусткою головуючого судді у справі та перенесене на 28.11.2018.

28.11.2018 в підготовчому засіданні позивач заявив клопотання про заміну відповідача ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області на належного, а саме ОСОБА_3, яка є стягувачем аліментів.

Ухвалою суду від 28.11.2018 задоволено клопотання позивача та замінено неналежного відповідача ОСОБА_4 районний відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Полтавській області на належного ОСОБА_3.

Позивач у поданій до суду заяві вказував, що постановою головного державного виконавця Кобеляцького РВ ДВС ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_5 накладений арешт на все його рухоме та нерухоме майно та оголошено заборону на його відчуження, у межах суми звернення стягнення в розмірі 15 454,00 грн. Оскільки ним впродовж 2018 року вищевказану заборгованість повністю погашено та переплачено аліменти, він прохав суд зняти арешт з його майна.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні свої вимоги підтримав та прохав задовольнити, про необхідність стягнення понесених ним судових витрат по сплаті судового збору з відповідача не заявляв.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду заяву, в якій вказала, що ОСОБА_2 повністю сплатив заборгованість по аліментах та наразі вчасно їх сплачує, тому прохала задовольнити його позов повністю.

Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, заслухавши позивача, розглянувши та вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі постанови головного державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_5 серії ВП № 51001730 від 07.09.2016 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 для забезпечення стягнення заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-566/2008, виданим Кобеляцьким районним судом Полтавської області, на підставі рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ( а.с.7-8,9).

Згідно довідок ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 27.06.2018 № 6400, 27.07.2018 та від 28.11.2018 № 11836 позивача повідомлено про відсутність на час його звернення будь-якої заборгованості зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3, навіть станом на 01.12.2018 за ним значиться переплата в сумі 366,50 грн. ( а.с.10,11,32).

На звернення позивача до ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області про зняття арешту з його майна, головний державний виконавець Головань О. своїм листом надав відповідь, в якій вказав, що для забезпечення виконання виконавчого листа про стягнення аліментів накладався арешт на його майно, однак строк його виконання ще не закінчився й триватиме до досягнення дитиною повноліття, тобто до 18.09.2019, тому зняття арешту з належного ОСОБА_2 майна, в разі виникнення заборгованості, спричинить невиконання рішення суду, тому для вирішення цього питання потрібно звернутися до суду (а.с.19).

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

За ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на цей час, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно ч.2 ст.114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

На позовні вимоги про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна поширюється передбачений статтею 257 Цивільного кодексу України трирічний строк позовної давності. Перебіг цього строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про арешт (опис) належного їй майна.

Вирішуючи питання про належність описаного та арештованого майна, суди повинні керуватися нормами цивільного та сімейного законодавства, які діяли на час придбання майна, що регулюють право власності та його захист.

Таким чином, вимоги позивача підтверджені належними та допустимими доказами, відповідач визнав заявлені вимоги, а тому позов підлягає задоволенню.

Тому, необхідно зняти арешт, накладений на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі постанови головного державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_5 серії ВП № 51001730 від 07.09.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 258, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321,391 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти арешт, накладений на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, на підставі постанови головного державного виконавця Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_5 серії ВП № 51001730 від 07.09.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до або через відповідний суд.

28.11.2018 складено повне судове рішення.

Суддя