Провадження № 2/161/900/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 березня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Самолюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Свій позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.11.2013 року було стягнуто з відповідача в його користь 30 000 грн. заборгованості за договором позики. У лютому 2014 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист та пред'явлено його до виконання у Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції. Станом на день звернення до суду з даним позовом відповідач не виконує рішення суду, кошти не повертає.

На підставі наведеного просить стягнути з відповідача в його користь 21677,19 грн. з яких: 19727,19 грн. - інфляційні, 1950 грн. - три проценти річних за період з 20.10.2015 року по 20.12.2017 року та судові витрати по справі.

Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.11.2013 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 30 000 грн. боргу, 229 грн. судових витрат (а.с.3).

У лютому 2014 року на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист та пред'явлено його до виконання у Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції.

02.03.2016 року рішенням Луцького міськрайонного суду з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1 стягнуті грошові кошти в сумі 24660 грн. нараховані за період з липня 2011 року по липень 2015 року та 1487,20 грн. судових витрат по справі (а.с. 4,5).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, у зв'язку з несвоєчасним поверненням боргу, позивач має право на стягнення з відповідача ОСОБА_2 трьох відсотків річних та інфляційних, які нараховуються на суму боргу з 20.10.2015 року по 19.12.2017 року.

Згідно наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку, сума, яку слід стягнути з відповідача, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язання, становить 21677,19 грн. з яких: 19727,19 грн. - інфляційні, 1950 грн. - три проценти річних за період з 20.10.2015 року по 20.12.2017 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача вищевказаної суми коштів.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 слід стягнути також 640 грн. сплаченого судового збору.

На підставі ст.ст. 526, 625, 1048-1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 247,258, 259, 263 - 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошові кошти, у зв'язку з несвоєчасним поверненням боргу, в сумі 21 677,19 грн. (двадцять одна тисяча шістсот сімдесят сім грн.. 19 коп.), з них: 19727,19 грн. - інфляційні, 1950 грн. - три проценти річних за період з 20.10.2015 року по 20.12.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 640 грн. (шістсот сорок грн..) судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк