Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/665/18
Провадження № 2/191/220/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.05.2018 м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Матіяш С.К.
за участю секретаря Лободи Т.О.
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Синельниківський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Синельниківський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що п'ятнадцятого лютого 2008 року, позивач ОСОБА_1, отримав у приватну власність будинок № 32 по вулиці Польовій в с. Веселе Раївської с/ради Синельниківського району Дніпропетровської області.
01.03.2013 року, з згоди позивача, в даному будинку було зареєстроване місце проживання ОСОБА_2, а згодом в тому ж році ОСОБА_3.
Починаючи з червня 2014 року відповідачі постійно не проживають в будинку, нинішнє їх місцезнаходження позивачу невідоме. Встановити фактичне місцезнаходження відповідачів не видається можливе, та враховуючи бажання позивача продати будинок, перешкодою реалізації якому є реєстрація в ньому відповідачів. У звязку з вищенаведеним просить усунути перешкоди в користуванні будинком № 32 по вулиці Польовій в с. Веселе Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком № 32 по вулиці Польовій в с. Веселе Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.
До початку проведення судового засідання позивач надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Позов підтримав та просив суд його задовольнити.
Відповідачі будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не зявились в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву.
Представники третіх осіб:Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, та Синельниківського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не зявились, за невідомих суду причин, причини не явки суду не повідомили.
В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, які були повідомлені належним чином, і які про причини своєї неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.
В матеріалах справи є витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданий КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації», свідоцтво про право власності САС №125594 від 15.12.2008 року видане виконавчим комітетом Раївської сільської ради, якими підтверджується, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок № 32 по вулиці Польовій в с. Веселе Раївської сільської /ради Синельниківського району Дніпропетровської області(а.с.5,11).
Також судом була досліджена заява яка є в матеріалах справи від ОСОБА_4, яка була надана до суду 14.05.2018 року, в якій зазначено, що його син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, виїхав зі своєю сімєю: дружиною ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2, сином ОСОБА_3 Денисом-24.01.2009р.н. та дочкою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, на постійне місце проживання до Білорусії.
В ст.41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає суду підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, з У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).
Як зазначає у своєму позові ОСОБА_1, наявність реєстрації відповідачів у належному йому на праві власності будинку, заважає йому вільно розпоряджатися своєю власністю, у звязку з чим суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком №32 по вул. Польовій в с.Веселе Синельниківського району Дніпропетровської області.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 12,76,81,89, 141, 223, 263, 265,280 ЦПК України, ст.ст. 321, 391 ЦК України, -
Позовні вимоги задовольнити.
Усунути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, перешкоди в користуванні будинком № 32 по вулиці Польовій в с. Веселе Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком № 32 по вулиці Польовій в с. Веселе Синельниківського району Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області або через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: ОСОБА_6