Провадження №2/522/293/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Шевчик В. І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про позбавлення права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 22.11.2017 року звернулись до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_3), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_4), третя особа відділ ЦНАП Приморського району м. Одеси, в якій просили визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 16 в будинку № 14 по вул. Велика Арнаутська у місті Одеса та зняти відповідачів з реєстрації.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7. Також позивачі вказали, що відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі з 2004 року, проте за вказаною адресою ніколи не проживали, їх особистих речей в квартирі ніколи не було, проте до теперішнього часу відповідачі не знялися з реєстрації за адресою квартири позивачів, у зв'язку з чим позивачі, як власники квартири, мають право вимагати від відповідачів усунення порушення свого права власності.

До суду надійшли відповіді довідки з відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідачів, з яких вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою суду від 11.12.2017 р. відкрито провадження по зазначеній справі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2017 р. зазначену справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 15.02.2018 р.

Ухвалою суду від 15.02.2018 р. закрите підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 23.05.2018 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа відділ ЦНАП Приморського району м. Одеси, в частині вимог про зняття з реєстрації ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2, - залишено без розгляду. Виключено зі складу учасників справи третю особу відділ ЦНАП Приморського району м. Одеси.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_8В.(мати позивачки) не зявилась, надала до суду заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

У судове засідання представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_9 не зявився, надав заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення суду. Позивач ОСОБА_1 не з'явилась, проте надала до суду заяву, у якій також просила розглядати справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

У судове засідання не з'явились відповідачі, які неодноразово були повідомлені належним чином про призначені судові засідання по цій справі; причини неявки до суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачі не заперечують проти заочного вирішення справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи відповідачі не з'явились в судове засідання, не надали до суду відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16 листопада 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, після померлої ОСОБА_10.

Відповідно до актів сусідів будинку від 12.09.2014р. та15.11.2017р. ОСОБА_3 та його родина, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зазначеній квартирі не проживають з 2004 року, тобто з моменту їх реєстрації по сьогоднішній день.

Проте, до теперішнього часу відповідачі зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, загальна площа квартири складає 63,3 кв.м., житлова площа трьох кімнат 47,7 кв.м..

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно по ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що реєстрація і відсутність відповідачів у квартирі позивачів створює останнім перешкоди у здійсненні правомочностей власника майна. Відповідачі відсутні за даним місцем реєстрації понад тринадцять років, ніяких речей відповідачів в квартирі не міститься.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання відповідачів таким, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з положеннями ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», фізичні особи зобов'язані зареєструвати своє місце проживання.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не проживають у квартирі позивачів більше тринадцяти років, речей відповідачів в квартирі немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки питання щодо стягнення судових витрат позивачами не заявлялось, тому їх вирішення судом не здійснювалось.

Керуючись ст. 41, 55 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 15-16, 316, 317, 318, 319, 321, 328, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 19, 76-81, 89, ч.2 ст. 247, ч.4 ст. 223, 258-259, 265, 268, 280, 282, 284, 353-354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6, місце реєстрації: АДРЕСА_3) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ID001006381, виданий 25.09.2017 року, орган 5115) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №16 в будинку №14 по вулиці Великій Арнаутській у місті Одесі.

Визнати ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_7, виданий 27.06.1996 року Жовтневий РВ м. Одеси) такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №16 в будинку №14 по вулиці Великій Арнаутській у місті Одесі.

Визнати ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ID 000982466, виданий 19.09.2011 року, орган 5115) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №16 в будинку №14 по вулиці Великій Арнаутській у місті Одесі.

Визнати ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_6, НОМЕР_8, виданий 09.11.2010 року Приморським РВ м. Одеси) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №16 в будинку №14 по вулиці Великій Арнаутській у місті Одесі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 30.05.2018 року.

Суддя: Домусчі Л.В.