Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/99/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2018 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1.

при секретареві- Льошенкові О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Благовіщенське цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до СТОВ "Агрофірма "Нива" про

про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

До Ульяновського районного суду з позовом про розірвання договору оренди звернувся ОСОБА_2В,, який в позові зазначив ,що 18.05.2012 року між його батьком, ОСОБА_3 та Сількогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» було укладено договір № 231 оренди земельної ділянки площею 4, 48 гектарів, кадастровий номер :02:000:0763, Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 325321.

П. 8 вказаного договору термін оренди земельної ділянки становив 10 років.

П.9 вказаного Договору встановлено, що орендна плата за всю земельну ділянку тановить 1401 гри, що становить 3% від грошової оцінки землі.

П. 10 Договору встановлено, що обчислення орендної плати здійснюється з рахуванням коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Відповідно до п. 11 Договору орендна плата переглядається один раз на рік з рахуванням зміни індексації та у інших випадках, встановлених Законом.

27.08.2013 року його батько, ОСОБА_3 помер. Він, як спадкоємець 1 черги, 12 липня 2016 року отримав Свідоцтво на право на спадщину за законом на вище вказану земельну ділянку

Набувши права власності на земельну ділянку він повідомив про це ідповідача у встановленому на його думку законом порядку, та запропонував розірвати договір оренди земельної ділянки

Кожного разу Відповідач від його пропозицій ухилявся, зрештою надав відповідь про рішення спору у порядку цивільного судочинства, що змусило його звернутися з позовом суду.

Крім цього, відповідач не виконав умови договору в частині сплати орендної плати за період 2013 по 2017 роки.

на обгрунтування вимог посилається на наступні норми:

ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянкуспадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Ст. 406 ЦК України, передбачено, що сервітут припиняється у випадку:

-поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника обтяженого сервітутом;

-відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут;

- спливу строку, на який було встановлено сервітут;

- припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту;

- невикористання сервітуту протягом трьох років підряд;

- смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за навяності обставин, які мають істотне значення.Власник земельної ділянки має право вимагати припинення сервітуту, якщо він перешкоджає використанню цієї земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 148-1 ЗК України, до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного туту щодо такої земельної ділянки.

ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, зазначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

п. 35 Договору встановлено, що дія договору може бути припинена за рішенням суду на вимогу однієї з сторін в разі невиконання сторонами обов'язків, визначених в договорі, а також інших умов, визначених законодавством.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.Як вбачається з п. 37 Договору, перехід права власності до другої особи є підставою хтя зміни умов або розірвання договору.

Позивач дійшов висновків про те, що укладаючи договір оренди земельної ділянки, сторони передбачили можливість розірвання договору оренди земельної ділянки у разі зміни власника, тож на його думку чинним законодавством та договором передбачені підстави для задоволення позовних вимог.

Крім цього, відповідач не виконав умови договору, передбачені п.9 Договору, а саме, перестав сплачувати орендну плату одразу після смерті Орендодавця.Станом на сьогодні існує заборгованність перед новим орендодавцем за 2013, 2014, 2015,2016, 2017 роки.

П. 12 Договору встановлено, що в разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0.2 % від несплаченої суми за кожний день прострочення.Тож виходячи з викладеного позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки №231 від 18.05.2012 року укладений між ОСОБА_3 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма"Нива", предметом якого є земельна ділянка площею 4,48 га кадастровий номер :02:000:0763. Стягнути заборгованість з орендної плати в сумі 9429,03 грн та пеню за несплату судового збору в сумі 4588,79 грн. та судові витрати в сумі 704,85 грн.

У відзиві на позов від 26 березня 2018 року , відповідач позов не визнав та зазначив , що він визнає факт укладення договору та відносини пов"язані з орендою земельної ділянки, однак зазначив, що вважає, що підстав для розірвання Договору немає, за наступних обставин. Згідно ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст. 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Частиною 4 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» встановлено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Пунктом 37 Договору встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря підставою для зміни умов або розірвання договору.

В той же час, відповідно до п. 36 Договору розірвання договору оренди землі односторонньому порядку не допускається.

З аналізу вказаних пунктів Договору вбачається, що розірвання договору оенди землі у випадку переходу права власності (у тому числі в порядку спадкування) на орендовану земельну ділянку можливе лише за взаємною згодою сторін, а не є обов'язковим.

Іншими словами, на думку відповідача, п. 37 Договору встановлює лише, що перехід права власності на земельну ділянку може, як наслідок, бути підставою для його розірвання, а не встановлює, що Договір може бути розірваний в односторонньому порядку на шмогу нового власника земельної ділянки.

Загальні підстави для розірвання договору визначені ст. 651 ЦК України, згідно якої договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогуоднієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Порядок припинення договору оренди землі шляхом його розірвання встановлено ст. 32 ЗУ "Про оренду землі".

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗУ "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та підставами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки , а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

З зазначених норм вбачається на думку відповідача , що підставою для розірвання укладеного договору оренди є невиконанням сторонами їх обов'язків, визначених статтями 24, ЗУ Про оренду землі" та умовами самого договору, у тому числі несвоєчасного внесення орендної плати.

Таким чином, договір оренди земельної ділянки може бути розірвано на вимогу орендодавця лише у випадку систематичної несплати орендної плати.

У своєму позові позивач стверджує, що відповідачем не сплачувалася оренда , за користування землею починаючи з 2013 року і по цей день.

Зазначене не відповідає дійсності, так як за 2013 - 2016 роки орендна плата позивачеві сплачувалася, що підтверджується витягами з відомостей на видачу натуральної продукції за оренду земельних ділянок.

Крім цього відповідач зазначив, що відповідно до ст. 148-1ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, іфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов'язана повідомити про це її користувачів із зазначенням кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки, найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім'я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання находження нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Свого обов'язку щодо повідомлення у встановлений законом строк відповідача про набуття права власності на земельну ділянку позивач не виконав ні після смерті його батька, ні після отримання ним свідоцтва про право на спадщину.

У листі від 24.08.2017 р. позивач повідомив відповідача про те, що він успадкував вказану вище земельну ділянку та просив розірвати договір оренди і це було єдине офіційне повідомлення від позивача про те, що до нього перейшло право власності орендовану земельну ділянку.

За відсутності повідомлення позивача про наявність підстав для спадкування відповідач не міг достеменно знати, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_3 та фактично міг би відмовитися від сплати орендної плати, але не зробив цього маючи на меті належне виконання Договору та встановлення доброзичливих стосунків із потенційним орендодавцем.

За 2017 рік позивач дійсно орендну плату не отримав, але не з вини заповідача.

Так, листом від 12.12.2017 р. № 167 позивача було повідомлено про те, що термін сплати орендної плати за користування землею за 2017 рік закінчується 31.12.2017 р. та було запропоновано позивачеві надати правовстановлюючі документи на зазначену вище земельну ділянку та повідомлено, що йому буде заплачена орендна плата.

У відповідь на даний лист позивач направив відповідачеві листа від 17.12.2017 року у якому він фактично відмовився отримати орендну плату, аргументуючи це

тим, що договорі укладено не з СТОВ «Агрофірма «Нива», а з його керівником та просив більше не турбувати його подібними листами.

За відсутності волі позивача на отримання орендної плати відповідач не мав можливості виконати свій обов'язок щодо її сплати. При цьому, відповідачем було вчинено всі дії направлені на належне виконання умов договору оренди.

За зазначених обставин підстав для розірвання договору оренди землі немає, само як і для стягнення заборгованості з орендної плати та пені за її несплату. Просить в позові відмовити.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_4 не погодився з позицією відповідача та визнає на його думку безпідставним посилання на те , що розірвання договору з підстав визначених п.37 договору , може відбуватися виключно з врахуванням інших умов договору.

5.02.2018 року позивачем заявлено клопотання про забезпечення позову. Ухвалою від 5 березня 2018 року в забезпеченні позову було відмовлено.

3.07.2018 року представник позивача своєю заявою відмовився від частини вимог , а саме від стягнення пені в розмірі 4588,79 грн.

В судове засідання позивач не з"являвся. Його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав в частині стягнення орендної плати та розірвання договору оренди з визначених в позові підстав. При цьому представник позивача щодо розрахунків орендної плати не зміг пояснити ані ціни позову , ані вартості земельної ділянки, яка бралася як розрахунок заборгованості за договором оренди. При цьому зазначив , що оцінка земельної ділянки стороною не проводилась.Щодо отримання орендної плати позивачем , пояснив , що йому при підготовці позову позивач повідомив що орендну плату він не отримував. З доказами отримання орендної плати він ознайомився лише в судовому засіданні . Про небажання позивачем отримувати орендну плату він не знав.На запитання чому позивачем не було дотримано порядку повідомлення орендаря про зміну власника відповісти не зміг. Однак наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти заявленого позову заперечила. Пояснила ,що відповідачем були виконані всі умови договору.Орендну плату позивач отримав , що підтверджується відповідними документами. Щодо отримання орендної плати за 2017 рік , позивач намагаючись створити враження порушення договору з боку відповідача навмисне не отримував її. Про його небажання отримувати орендну плату свідчить лист , який він направив в адресу відповідача.Щодо невизнання позову в частині розірвання договору,вказала що її позиція викладена в відзиві на позов . В задоволенні позову слід відмовити.

З"ясувавши позицію сторін, вивчивши та проаналізувавши докази в справі , судом встановлено наступне.

18.05.2012 року між ОСОБА_3 та Сількогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Нива» було укладено договір № 231 оренди земельної ділянки площею 4, 48 гектарів, кадастровий номер :02:000:0763, Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 325321 строком на 10 років.У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 липня 2016 року дана земельна ділянка перейшла у власність ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6 , який помер 27 серпня 2013 року.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 , потягом 2013-2016 років отримував як спадкоємець орендну плату , що підтверджується відомостями на видачу натуральної оплати за оренду земельних паїв урожаю 2016 року. Щодо отримання орендної плати за 2017 рік , встановлено що листом №167 від 12.12.2017 року ОСОБА_3 було запропоновано отримати орендну плату за 2017 рік та надати праввстановлюючі документи . Однак у відповіді він зазначив , що він від СТОВ АФ "Нива " отримувати оплату не бажає.

Тож суд розцінює пропозицію отримати орендну плату ,як належне виконання обов"язку з боку відповідача щодо виконання умов договору оренди. При цьому , врахувавши докази сплати орендної плати за 2013-2016 роки , вважає вимоги щодо стягнення орендної плати в сумі 9429,03 грн. безпідставними. Крім цього сторона позивача не довела суду суму розрахунку. Суд визнає ціну позову та вартість земельної діялнки не обгрунтованою, оскільки вона не підтверджена суду жодними доказами.

Слід зазначити , що позивач визначає дві підстави для розірвання договору оренди. Це невиконання умов договору в частині сплати орендної плати та розірвання договору з підстав зміни власника земельної діялнки , що визначено п.37 спірного договору.

При цьому суд в даному випадку не погоджується з підставою щодо розірвання договору оренди через його не виконання , оскільки позивач не довів та необгрунтував дану обставину.

Щодо розірвання договору оренди виходячи з вимог п.37 Договору оренди суд зазначає слідуюче.

Дійсно у відпоідності до п.37 спірного Договору , перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору.

В цей же час слід зазначити , що у відповідності до ст. 148-1 ч.1 ЗК Укрїни ,до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обовязки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Тобто починаючи з набуття права власності тобто з 12 липня 2016 року , позивач прийняв на себе всі права та обов"язки орендаря. Тобто отримуючи орендну плату за 2016 рік , та не виконавши вимоги п.3 даної статті , яким передбачено що особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобовязана повідомити про це її користувачів із зазначенням:

кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;

найменування (для юридичних осіб), прізвища, імя, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;

місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;

платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).

Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку, позивач визнав даний договір , та взяв на себе всі права та обов"язки орендаря. Про своє небажання продовжувати орендні відносини з даних підстав ,він заявив лише 14.08.2017 року заявою на адресу відповідача.Тобто суд вважає , що позивач починаючи з 12 липня 2016 року по 14.08.2017 року визнавав даний договір , прийняв на себе всі зобов"язання пов"язані з даним договором. Суд не застосовує норми зазначені позивачем щодо правил сервітуту, оскільки факт сервітуту земельної ділянки та спірні відносини пов"язані з сервітутом в судовому засіданні не встановлені.

Керуючись ст. 32,148-1 ЗК України, ст.24,25 ЗК України, ст.509 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

В позові ОСОБА_2 до СТОВ "Агрофірма" Нива" про розірвання договору земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати , стягненні судового збору -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони :

позивач: ОСОБА_2 ОСОБА_7 проживання: 26430, Кіровоградська область, Благовіщенський район, с. Камяний Брід, вул.Калініна буд. 30, ІДК,засіб зв'язку:

відповідач: СТОВ «Агрофірма «Нива»26430, Кіровоградська область,Благовіщенський район, с. Камяний Брід, вул.Орджонікідзе, 21 засіб зв'язку: НОМЕР_1

Суддя: ОСОБА_1