Справа № 635/9019/18
Провадження № 2/635/3706/2018
УХВАЛА

11 грудня 2018 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

секретар Письменна В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в особі законного представника ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

представник позивача ОСОБА_7, яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, звернулася до суду з позовом та просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_8 від 18 квітня 2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, реєстр № 1578.

Також представник позивача - ОСОБА_7 подала суду заяву та просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Першій державній нотаріальній конторі Харківського району Харківської області видавати свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна ОСОБА_8 (спадкова справа № 62724873).

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 12 липня 2018 року помер батько позивача ОСОБА_8, після його смерті відкрилася спадщина. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області відкрита спадкова справа № 62724873. У липні 2018 року позивачу стало відомо, що після смерті ОСОБА_8, крім нього та інших спадкоємців за законом, наявні спадкоємці за заповітом від 18 квітня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, реєстр № 1578 ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які фактично усувають ОСОБА_2 від спадкування. На думку позивача, вказаний заповіт не відповідає волі його батька, тому він звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним. 13 січня 2018 року спливає, визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Після спливу цього строку, спадкоємці за заповітом можуть отримати свідоцтво про право на спадщину та відповідно право розпоряджатися майном та коштами, які складають спадкову масу, що у разі задоволення вимог позивача зробить неможливим виконання рішення суду та реалізацію його прав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу кожного відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватись судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідно до ч, 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Аналізуючи доводи щодо необхідності застосування заходів забезпечення позову суд приходить до наступного.

Позивач посилається на те, що спадкодавець помер 12 липня 2018 року і триває строк на прийняття спадщини спадкоємцями, а відповідачі є спадкоємцями за заповітом і у позивача наявні відомості про те, що вони бажають прийняти спадщину, тому є необхідним забезпечити позов оскільки невжиття таких заходів зробить неможливим рішення суду.

Враховуючи, вказані доводи позивача суд вважає, що вимоги про забезпечення позову задоволенню не підлягають, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях, та виходить з тих обставин, що строк на прийняття спадщини не сплив, сам по собі факт наявності заповіту не вказує що між сторонами дійсно виник спір щодо спадкового майна, при цьому позивач не надав доказів на підтвердження того, що з боку відповідачів мають місце дії, що вказують на реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, тому суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149,150 ЦПК України, суд:

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в особі законного представника ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5, Перша державна нотаріальна контора Харківського району Харківської області, ОСОБА_6 повністю відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо така скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення їм ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2018 року.

Суддя О.М. Пілюгіна