Справа № 357/8299/17 Головуючий у І інстанції Цуранов А. Ю.
Провадження № 22-ц/780/1203/18 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 49 20.03.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Іванової І.В.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

встановила:

у липні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 11 листопада 2011 року по 23 серпня 2016 року вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі.

27 листопада 2012 року рішенням Рокитнянського районного суду Київської області оголошено ОСОБА_2 усиновлювачем малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_4, а саме: прізвище дитини «ІНФОРМАЦІЯ_5» змінено на «ІНФОРМАЦІЯ_5», по-батькові «ІНФОРМАЦІЯ_5» змінено на «ІНФОРМАЦІЯ_5», а також записано батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач посилається на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини ОСОБА_5

Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 650 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитини повноліття щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову.

27 вересня 2017 року ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги, а саме просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини з всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення повноліття.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що 12 липня 2017 року позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі - 1 650 грн. на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

27 вересня 2017 року позивач подала до суду уточнення позовних вимог, якою фактично змінила позовні вимоги на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апелянт стверджує, що відповідно ч.4-1 ст.96 ЦПК України (чинна на момент ухвалення оскаржуваного рішення) за вимогою про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, може бути виданий судовий наказ.

Розглянувши у позовному провадженні вимоги, що підлягають розгляду в наказному провадженні, суд першої інстанції допустив порушення вимог процесуального права.

Просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2017 року та залишити позовну заяву без розгляду.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 11 листопада 2011 року по 23 серпня 2016 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі.

27 листопада 2012 року Рокитянським міськрайонним судом Київської області винесено рішення про усиновлення ОСОБА_2 малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4, а саме: прізвище дитини «ІНФОРМАЦІЯ_5» змінити на «ІНФОРМАЦІЯ_5», по-батькові «ІНФОРМАЦІЯ_5» змінити на «ІНФОРМАЦІЯ_5», а також записати батьком дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі вказано рішення 02 січня 2013 року видано свідоцтво про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що стягнення аліментів на одну дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідатиме інтересам дитини, при цьому визначений відповідачем розмір аліментів в сумі 500 грн. становить менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З такими висновками погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За правилами ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч.1 ст.183 та ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину стягуються у відповідній частці від заробітку (доходу) батьків. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За правилами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», у 2017 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2017 року - 1544 грн., з 01 травня - 1624 грн., з 1 грудня - 1700 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 01 січня 2017 року - 1355 грн., з 01 травня - 1426 грн., з 1 грудня - 1492 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 грн., з 1 травня - 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, розмір аліментів визначений судом першої інстанції відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді