Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/276/18
провадження. № 2/650/137/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2018 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі головуючого Сікора О.О.,

за участю секретаря судового засідання Ялаєвої Ю.О.,

учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якого звернувся адвокат ОСОБА_1, до Благодатівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

26 лютого 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просить визначити ОСОБА_3 додатковий строк тривалістю шість місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його рідного діда ОСОБА_4, який помер 18 червня 2007 року в селі Сухий Ставок Великоолександрівського району Херсонської області.

Позовна заява мотивована тим, що 18 червня 2007 року помер рідний дід позивача ОСОБА_4, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 5,78 га, яка розташована на території Благодатівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області (далі - Благодатівська сільська рада), право на яку підтверджується державним актом.

17 травня 2006 року ОСОБА_4 склав заповіт посвідчений секретарем Благодатівської сільської ради, за яким заповів позивачу все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому належати на день його смерті.

06 серпня 2007 року позивачем в шестимісячний строк було подано заяву про прийняття спадщини до Великоолександрівської державної нотаріальної контори через приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 (далі приватний нотаріус), який її посвідчив та зареєстрував в реєстрі за № 8619.

В лютому місяці 2018 року позивач звернувся до Великоолександрівської державної нотаріальної контори де йому повідомили про відсутність вказаної заяви в реєстрі.

Позивач вважає, що він вчинив дії, які передбачені законом для прийняття спадщини, а отже, зважаючи на відсутність відповідної заяви в реєстрі, йому має бути наданий додатковий строк для подання такої заяви повторно, чим його права будуть поновлені. Вказані обставини свідчать про поважність причини пропуску вказаного строку.

Відзив на позов не надійшов.

Ухвалою суду від 29 березня 2018 року від приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та з Великоолександрівської державної нотаріальної контори, за клопотанням представника позивача були витребувані докази, які надані суду 05 квітня 2018 року та 04 квітня 2018 року відповідно.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позов визнав.

Дослідивши письмові докази, перевіривши наведені представником позивача обставини, суд вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке.

18 червня 2007 року помер ОСОБА_4, що підтверджується актовим записом № 10 зробленого Благодатівською сільською радою 19 червня 2007 року (свідоцтво про смерть видане 19 червня 2007 року, серія І-КГ № 053710).

ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, згідно з яким все належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати по закону на день його смерті заповідав ОСОБА_3, ідентифікаційний номер 30040031, що мешкає за адресою: Херсонська область, Білозерський район, с. Дарївка, вул. Жовтнева, 163. Заповіт складено 17 травня 2006 року у письмовій формі, підписано власноручно ОСОБА_4, засвідчено секретарем Благодатівської сільською ради та зареєстровано в реєстрі за № 15.

На момент смерті ОСОБА_4 йому на праві власності належала земельна ділянка площею 5,78 га у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Благодатівської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 16 квітня 2003 року, серія ХС № 075334.

Відповідно до письмової заяви датованої 06 серпня 2007 року у вказаний день ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 з заявою в якій зазначив про те, що він приймає спадщину, що залишилась після смерті діда та просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17 травня 2006 року за № 15. Заява містить особистий підпис позивача, складена на спеціальному бланку серія ВЕТ № 852336 та засвідчена підписом та печаткою вказаного приватного нотаріуса.

Справжність підпису на вказаній заяві посвідчено приватним нотаріусом в порядку вчинення нотаріальної дії за № 8613 від 06 серпня 2007 року, що підтверджується витягом зі справи № 2-19 Том 6 розпочатої 21 липня 2007 року та закінченої 29 серпня 2007 року наданим на вимогу суду в порядку витребування доказів приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5

ОСОБА_3 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з яких батьком останньої є ОСОБА_4, а отже позивач є онуком померлого. Такі обставини підтверджуються актовим записом про народження № 4 від 03 лютого 1983 року та актовим записом про народження № 35 від 30 липня 1960 року.

Відповідно до довідки Благодатівської сільської ради від 16 лютого 2018 року за № 98 ОСОБА_4на день смерті проживав одиноко та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_4, якимй помер 18 червня 2007 року спадкова справа не заводилась, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про прапво на спадщину) № 51447491 від 02 квітня 2018 року.

Наведені докази суд визнає належними та допустимим, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Зміст позовних вимог, підстави позову та встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу спадкування, а саме щодо поважності пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини та наявності підстав для його поновлення, які врегульовані статтею 1272 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року (далі ЦК України), та нижченаведеними нормами цивільного законодавства.

Так, відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1223 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до частини першої статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до частини третьої статті 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до частин першої третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до часини першої статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Отже, із зазначених положень цивільного законодавства вбачається, що позивач є спадкоємцем за вказаним заповітом, оскільки останній складений із дотриманням встановленої форми та порядку посвідчення, а його дійсність іншими особами не оспорюється, відповідачем не заперечується.

Відповідно до частини першої та другою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року, в редакції станом на 06 серпня 2007 року, встановлено, що на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно з положенням пункту 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року за 20/5, в редакції чинній станом на 06 серпня 2007 року (далі Інструкції) письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Згідно з пунктом 211 Інструкції спадкоємець, якому за рішенням суду встановлено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку про те, що для прийняття спадщини спадкоємець повинен був звернутися саме до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, тобто нотаріуса у Великоолександрівському районі, а не до будь-якого іншого приватного нотаріуса. Оскільки позивач не вчинив відповідні дії він вважається таким, що не прийняв спадщину, а отже будучи спадкоємцем за заповітом має право ставити питання про надання йому додаткового строку для подання відповідної заяви.

Враховуючи, що позивач все ж таки звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, а отже вважав, що вчинив необхідні дії щодо її прийняття, суд дійшов висновку, що шестимісячний строк передбачений для прийняття спадщини, позивач пропустив з поважних причин.

При цьому суд констатує невизнання права позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, оскільки йому було відмовлено у прийнятті спадщини, внаслідок чого він був позбавлений можливості реалізувати своє право, при тому, що недотримання ним строку звернення до нотаріуса із відповідною заявою відбулось з поважної причини.

Отже, враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити позов, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, після померлого залишилось спадкове майно, строк передбачений для подання заяви про прийняття спадщини сплив та судом встановлена поважність його пропуску.

Наявності інших спадкоємців за заповітом або законом судом не встановлено. Згідно з довідкою виданою Благодатівською сільською радою від 16 лютого 2018 року за № 97 ОСОБА_8, яка була дружиною ОСОБА_4 та проживала з ним за однією адресою, померла 18 червня 2006 року.

Ухвалюючи рішення, суд враховує, що при такому вирішенні спору буде дотриманий справедливий баланс інтересів як позивача, який довів своє право на подання заяви про прийняття спадщини за перебігом значного періоду, так і відповідача, який уособлюючи територіальну громаду не порушував питання про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України суд враховує, що невизнання права позивача не є наслідком дій або бездіяльності відповідача, адже останній приймав участь у розгляді справи як орган місцевого самоврядування, за умови відсутності інших спадкоємців, що прийняли спадщину, та вирішує покласти судові витрати у виді судового збору сплаченого позивачем на нього.

Судове рішення ухвалено в підготовчому судовому засіданні у відповідності до частини третьої статті 200 ЦПК України, у звязку з визнанням позову відповідачем.

Керуючись статтями 12, 13, 141, 200, 209, 259, 263 265 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

вирішив:

Позов ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер 30040031, паспорт серія МО № 884053), в інтересах якого звернувся адвокат ОСОБА_1, до Благодатівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, яка знаходиться за адресою: Херсонська область, Великоолександрівський район, с. Благодатівка, вул. Леніна, 97, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити повністю.

Надати ОСОБА_3 додатковий строк тривалістю шість місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його рідного діда ОСОБА_4, який помер 18 червня 2007 року в селі Сухий Ставок Великоолександрівського району Херсонської області.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Херсонської області через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Сікора