АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 755/5807/17 Апеляційне провадження № 22-ц/796/3383/2018Головуючий у суді першої інстанції - Катющенко В.П. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

суддя-доповідач ОніщукМ.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 280 грн. вартості квитка в якості відшкодування збитків, що виникли в результаті розірвання договору та 1 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог вказував, що ним було придбано квиток вартістю 280 грн. на семінар (майстер-клас) з напрямку психології дитини (дитячої психології) за участі (ведення) відповідача, проте, як вбачається з квитка, замість майстер-класу (семінару), тобто наукових, медичних (практичних) занять з психології насправді заплановано проведення вистави. Вважає, що відповідачем було організовано та реалізовано обман його, як споживача, оскільки у подальшому ним було з'ясовано, що відповідач взагалі немає вищої освіти і фаху психолога. Крім того вказує, що відповідач застосував недобросовісну рекламу ввівши його в оману, тобто замість майстер-класу з напрямку психології дитини надав низькосортну виставу, а тому у відповідності з вимогами Закону України «Про захист прав споживачів» останній зобов'язаний відшкодувати кошти за квиток, а також відшкодувати спричинену моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях внаслідок недобросовісної поведінки відповідача (а.с. 1-3).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.2018 в задоволенні позову відмовлено (а.с. 79, 80).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Вказує, що висновок суду щодо недоведеності тієї обставини, що саме він є власником придбаного електронного квитка, є безпідставним і необґрунтованим (а.с.84, 85).

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з викладеним справа підлягає розгляду апеляційним судом міста Києва.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15.03.2018 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та надано учасникам справи строк для подання відзиву (а.с.89).

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03.04.2018 призначено справу до апеляційного розгляду на 18.04.2018 (а.с. 137).

16.04.2018 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу представника відповідача, в якому він просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням вимог закону.

Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач про причини неявки суд не повідомив. У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив розглянути справу за відсутності відповідача і його представників. Судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову суду першої інстанції виходив з недоведеності заявлених позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував на придбання ним електронного квитка на майстер клас ОСОБА_3 вартістю 280 грн., який було долучено ним до матеріалів позовної заяви (а.с. 34).

Проте вважає, що його, як споживача, було введено в оману, оскільки відповідачем було проанансовано проведення майстер-класу з психології дитини, а натомість в квитку зазначено про проведення якоїсь вистави.

У відповідності до частин 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Згідно із частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 78-80 ЦПК України).

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на предмет спору та надані позивачем докази на підтвердження заявлених вимог, а також враховуючи вищеозначені норми процесуального закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що лише з електронного квитка, який наданий як доказ відвідування заходу, не можливо встановити факт придбання цього квитка саме позивачем, оскільки інформація яка розміщена на квитку не дає можливості ідентифікувати особу, яка його придбала.

Крім цього, слід зазначити, що заявляючи вимогу до відповідача про стягнення коштів за придбаний квиток, позивачем не надано доказів того, що квиток було придбано безпосередньо у відповідача і саме йому було передано грошові кошти.

Більш того, матеріали справи не містять жодних даних про те, що саме відповідач розповсюдив інформацію про проведення такого заходу чим ввів в оману позивача.

Водночас, необхідно наголосити, що й твердження позивача про проведення якоїсь вистави замість майстер-класу, є необґрунтованим, оскільки з інформації розміщеної на квитку вбачається, що ОСОБА_3 мав проводити майстер-клас, а саме лише зазначення у квитку слова «Вистава:» не дає підстав для висновку про введення в оману споживачів і проведення якогось іншого заходу, замість «ОСОБА_3 майстер клас», як визначено в електронному квитку. Матеріали справи не містять доказів відвідування позивачем заходу і доказів проведення іншого заходу ніж того, інформація про який розміщена у квитку.

Таким чином, за відсутності встановлення вищеозначених даних суд першої інстанції був позбавлений належних правових підстав для висновку про обґрунтованість вимог і, як наслідок, їх задоволення.

Щодо відмови у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд цілком правомірно виходив з того, що такі вимоги є похідними і залежать від встановлення факту порушення прав позивача, а такого факту судовим розглядом встановлено не було.

З вищенаведеного вбачається, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Водночас, також не підлягає задоволенню вимога апеляційної скарги про постановлення судом апеляційної інстанції окремої ухвали, за відсутності для того належних підстав, визначених ст. 262 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 371, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист прав споживачів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва

Повний текст постанови складений 19 квітня 2018 року.