АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1498/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Марцішевська О.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В.

за участю секретарів Торопенко Н.М., Попової М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2018 року у складі судді Марцішевської О.М. (повний текст рішення виготовлено 19 червня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів та стягнення суми індексації аліментів, -

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_5 посилаючись на те, що рішенням суду з відповідача з 2011 року стягуються аліменти на їх неповнолітню дитину в розмірі 500 грн. щомісячно. Проте, на думку позивачки, за минулий час розмір аліментів, які сплачує відповідач, став занадто низьким і не відповідає потребам дитини.

Уточнивши свої позовні вимоги, позивачка остаточно просила суд збільшити розмір аліментів, починаючи з 01.07.2018 року, з 500 грн. до 1280 грн. 50 коп. з подальшою індексацією відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України. Вказана сума розрахована шляхом проведення індексації суми, що була встановлено згідно з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.10.2011 року.

Крім того, просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини індексацію аліментів за період з 01.09.2011 року по 30.06.2018 року в розмірі 21 869 грн. 00 коп.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_7, у твердій грошовій сумі у розмірі 1285 грн. 50 коп., яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму щомісячно, з дати набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму індексації аліментів в розмірі 21 584 грн. 40 коп.

Стягнуто із ОСОБА_5 судовий збір в дохід держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

ОСОБА_5 оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку, вважаючи, що при його ухваленні допущенні порушення процесуального законодавства, неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги стосовно порушень судом норм процесуального права зводяться до того, що суд прийняв рішення не про збільшення розміру аліментів, а фактично встановив новий розмір аліментів. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.10.2011 року стягнуто аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно. Тобто, вже існує рішення, яке набрало законної сили між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав. Таким чином, наразі існують два рішення про стягнення аліментів.

Суд неправомірно прийняв заяву про уточнення позовних вимог, оскільки позивачка не надала доказів про направлення копії такої заяви іншим учасникам справи.

Неправильне застосування норм матеріального права, на думку апелянта, полягають в тому, що рішення про стягнення нового розміру аліментів прийнято без дослідження змін матеріального чи сімейного стану позивачки.

Крім того, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Також суд не врахував, що на утриманні у відповідача є ще один малолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На спростування висновків суду в частині стягнення індексації, апелянт зазначає, що суд не мав права застосовувати індексацію до визначеного попереднім рішенням суду розміру аліментів. Зміни щодо індексації аліментів та порядку її здійснення передбачені Законом України від 15.05.2016 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом в твердій грошовій сумі». Закон зворотної сили не має, а тому, суд неправильно застосував вказані норми матеріального права до попередніх правовідносин.

Крім того, індексація може бути проведена лише стосовно аліментів, які не сплачені. Суд не взяв до уваги, що відповідач сумлінно виконував рішення від 31.10.2011 року про стягнення аліментів, заборгованості по аліментам не існує, тому рішення про індексацію коштів, які давно виплачені, є незаконним.

Посилаючись на викладене, апелянт просить рішення скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

На апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_6 подала відзив, в якому не погоджується з доводами апеляційної скарги. Зокрема, зазначає, що встановлений новий розмір аліментів є насправді проіндексованою сумою (500 грн.), що було встановлено попереднім рішенням про стягнення аліментів. Позивачка направляла на адресу відповідача копію заяви про уточнення позовних вимог, що підтверджується квитанцією, що міститься в матеріалах справи.

Відповідач не підтвердив належним доказом, що він дійсно є батьком ОСОБА_8 Зміни у законодавстві відносно індексації стосуються відповідної Постанови КМУ від 17.07.2013 року, тобто, безпосередньо методики розрахунку індексації. Положення про індексацію на момент стягнення аліментів у 2011 році були закріплені в ч. 2 ст. 184 СК України. Посилання апелянта на нарахування індексації на заборгованість по аліментам є безпідставним, оскільки позивачкою не висувались вимоги щодо відповідальності ОСОБА_5 за порушення зобов'язань щодо сплати аліментів.

Позивачка у відзиві просить закрити апеляційне провадження.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи встановлено такі обставини.

Відповідно до Свідоцтва про народження дитини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 10).

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.10.2011 року стягнуто аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання сина у твердій грошовій сумі розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15.08.2011 року і до повноліття дитини. (а.с. 7).

Частиною першою статті 192 СК України установлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги про перебування на утриманні у відповідача іншої неповнолітньої дитини є необґрунтованими. З наданої відповідачем копії свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 вбачається, що його батьком є ОСОБА_9, а не ОСОБА_5 (а.с. 58).

Вирішуючи питання щодо матеріального стану відповідача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу стану здоров'я та доходів відповідача, а також його можливості за рахунок доходу від підприємницької діяльності утримувати неповнолітнього сина.

Відповідно до довідки Центрального ВДВС м. Черкаси заборгованість ОСОБА_5 по аліментам за період з 15.08.2011 року по 01.06.2018 року становить 1218 грн. 88 коп. Виплата індексації аліментів відповідачем в добровільному порядку не здійснювалась та органом державної виконавчої служби не проводилась (а.с. 26-27).

Розмір доходу відповідача за відомостями з ГУ ДФС у Черкаській області за період з 01.04.2017 року по 31.12.2017 року становить 27 000 грн. (а.с. 22).

Судом також досліджено медичні довідки щодо стану здоров'я відповідача. Проте, підстав зменшення працездатності за станом здоров'я або понесення витрат на лікування відповідача судом не встановлено (а.с. 20, 21, 23).

Доказів на підтвердження матеріального стану позивачки суду не надано.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку»

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %).

Згідно роз'яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеного в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17.

У справі, що переглядається апеляційним судом, позивачка заявила позов, в якому просила збільшити розмір аліментів з 500 грн. до суми 1280 грн. 50 коп., що розрахована шляхом проведення індексації суми, встановленої рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2011 року.

Посилання позивачки на зміни в законодавстві стосовно підвищення мінімального розміру на дитину відповідного віку, є лише одним із доводів позовної заяви.

Проте, колегія суддів, оцінюючи доводи сторін в їх сукупності, враховує вік неповнолітньої дитини, її матеріальні потреби, перебування дитини на утриманні матері, стан її здоров'я. Також судом враховано майновий стан та характер доходів відповідача, який на утриманні інших дітей не має, аліменти додатково третім особам не сплачує.

Тому колегія суддів, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого станом на 2018 рік, з огляду на рекомендації у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вважає, що збільшений рішенням суду розмір аліментів у сумі 1280 грн. 50 коп. є справедливим та відповідає інтересам дитини.

Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи позов, помилково не вказав в резолютивній частині про висновок щодо збільшення розміру аліментів, які вже були стягнуті на підставі раніше ухваленого рішення. Крім того, суд, ухваливши рішення про стягнення аліментів в більшому розмірі у твердій грошовій сумі помилково в резолютивній частині рішення зазначив «але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Такий мінімум застосовується при визначенні аліментів, які стягуються у частці від заробітної плати, всіх видів доходу, платника аліментів (ст. 183 СК України ), а відповідно до ч. 2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 1501/781/12-ц.

Стосовно перегляду рішення в частині стягнення індексації, то суд виходить з такого.

Індекс споживчих цін - це показник, який характеризує зміни загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є, в тому числі, і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Верховний Суд України в постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-113цс13 зазначив, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою, визначеною судом на утримання дитини до її повноліття.

Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Вказана норма закону діяла протягом усього часу, за який відповідача було зобов'язано сплачувати аліменти. Тому позовна вимога щодо індексації стягнутих рішенням суду аліментів відповідає ч. 2 ст. 184 СК України.

Згідно з розрахунком розміру індексації, здійсненого позивачкою, розмір індексації аліментів за період з вересня 2011 року по 18 червня 2018 року становить 21869 - 284,6 = 21584,40 грн. (а.с. 33-34).

Відповідно до частини першої статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Розрахунок позивача є правильним, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства та загальновизнаним методикам розрахунку.

Тому рішення суду першої інстанції щодо стягнення індексації аліментів з вересня 2011 року по день ухвалення рішення в розмірі 21 584 грн. 40 коп. відповідає вказаним вище нормам закону.

Такий висновок колегії суддів також відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 26 червня 2018 року у справі №341/915/16-ц.

Доводи апеляційної скарги про те, що індексація нараховується лише на заборгованість по аліментам, суперечать вищенаведеним нормам законодавства.

Решта доводів апелянта досліджені судом, спростовуються матеріалами справи та не містять підстав для скасування рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що розмір аліментів, який визначений судом у 2011 році, є недостатнім для матеріального утримання та забезпечення дитини її віку, обмежує право на повноцінне життя, не відповідає матеріальним та соціальним потребам, розвитку та вихованню дітей, не забезпечує гармонійний розвиток дитини. Оскаржуване рішення суду першої інстанції щодо збільшення розміру аліментів та стягнення індексації є законним.

Проте, у зв'язку з тим, що задовольняючи позов, суд в резолютивній частині рішення ухвалив не збільшити розмір аліментів, а фактично стягнув аліменти в іншому розмірі, то це призведе до існування двох рішень про стягнення аліментів між тими самими сторонами з тих самих підстав. А тому, оскаржуване рішення підлягає зміні в цій частині.

До того ж, з рішення слід виключити посилання на мінімальний розмір аліментів (але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), оскільки розмір аліментів визначено не у частці від заробітної плати, всіх видів доходу платника аліментів, а в твердій грошовій сумі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення районного суду, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення з урахуванням вказаних змін.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2018 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини в такій редакції:

«Збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2011 року у справі №2-4449-11, які стягуються з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого по АДРЕСА_1, приватного підприємця, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ІПН НОМЕР_2, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі до 1285 грн. 50 коп. щомісяця з урахуванням індексації відповідно до закону, з дати набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття».

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді