Справа № 263/908/18
Провадження № 2/263/944/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 березня 2018 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Масюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, третя особа: Комунальний заклад «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав,-
До Жовтневого районного суду м.Маріуполя звернувся виконавчий комітет ММР до ОСОБА_1, третя особа: КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку ММР Донецької області про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є матір'ю малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Виконавчим комітетом встановлено, що 17.10.2017 року ОСОБА_1 покинула дитину у відділенні новонароджених комунального закладу «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки», про що в присутності головного лікаря складено акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 18.10.2017 року №01-17/1156, керуючись вищевикладеним виконкомом міської ради від 15.11.2017 року №267 була проведена реєстрація народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відомості про батька дитини ОСОБА_3 внесено відповідно до ч.1 ст.135 СК України згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України.
Рішенням виконкому міської ради від 14.12.2017 року №313 малолітній ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Згідно листа КЗ «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 17.01.2018 року №101 за час перебування дитини у закладі, а саме з 29.11.2017 року матір або інші родичі дівчинки жодного разу до неї не приходили, станом здоров'я не цікавились, участі у вихованні не приймали.

На засіданні Центральної районної в м.Маріуполі комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті ММР від 20.12.2017 року було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2

Приймаючи до уваги викладені факти, а також необхідність вирішення питання щодо подальшої долі дитини, виконавчий комітет ММР вимушений був звернутися до суду із даним позовом та просив суд ухвалити рішення яким позбавити батьківських прав ОСОБА_1 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги просив задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак у судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до вимог ст.280 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача.

Фіксація судового процессу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступне.

Згідно зі свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 22.11.2017 року ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Маріуполі Донецької області, її батьками у свідоцтві записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1. (а.с.3).

Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України № 8 від 22 листопада 2017 року, відомості про батька ОСОБА_3 були внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.5).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради №267 від 15.11.2017 року встановлено реєстрацію народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року.(а.с.6).

Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради №313 від 14.12.2017 року про надання ОСОБА_2 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, остання отримала статус дитини, позбавленої батьківського піклування(а.с.7).

З листа служби у справах дітей по Центральному району ММР за №25.7-9581-25.71 від 26.02.2018 року вбачається, що за час перебування малолітньої ОСОБА_2 у дитячому закладі та під опікою, ніхто з рідних малолітню не відвідував, станом здоров'я не цікавився, участі у вихованні не приймав. Мати дитини ОСОБА_1 з питання повернення дитини до служби не зверталася. (а.с.35).

З відповіді на запит суду, КЗ «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки» від 21.02.2018 року випливає, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 доставлена каретою швидкої допомоги до пологового відділення КЗ «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки» ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 02.50 годині з вагітністю 40 тижнів та у неї народилася жива дитина жіночої статі, вагою 2550,0 гр. (а.с.43).

Службою у справах дітей по Центральному району надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1, яка є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.46).

Так, суд виходить з вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя.

Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК Україниa>, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Згідно із положеннями Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини ОСОБА_2, а саме суду надані належні та достовірні докази щодо того, що відповідач не піклується про свою дитину, покинула її, відмовившись забрати з пологового будинку та не цікавиться її долею.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про свідоме нехтування відповідачем ОСОБА_1 своїми батьківськими обов'язками та її небажання змінити своє ставлення до дитини.

Відповідно до висновку служби у справах дітей по Центральному району, виходячи з інтересів малолітньої дитини, служба вважає доцільним позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її дитини - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проаналізувавши обставини ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов'язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків має триваючий характер, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітньої дитини.

У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 якимось чином вплине на інтереси дитини, яка не отримує від матері необхідної уваги та догляду.

Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно із ст. 169 СК України, відповідачка не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.12,81,141, 280-283, 289 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 170 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Виконавчого комітету Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, третя особа: Комунальний заклад «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. ( № рахунку - 0052 , отримувач - Маріуп. УК/Центральний р-н/22030101 (Жовтневий районний суд м.Маріуполя), Банк отримувача - ГУ ДКСУ у м.Маріуполя ,МФО - 834016 , ЄДРПОУ - 37989721, код класифікації доходів бюджету - 22030101, призначення платежу - судовий збір).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя П.І.Папаценко