233 № 233/2126/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартиненко В. С.
за участі секретаря судового засідання Ліман С.М.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В С Т А Н О В И В:
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 78 в будинку № 37 по вул. 6-го Вересня в м. Костянтинівка Донецької області. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що позивач є власником ? частки вказаної квартири, інша ? частка квартири належить її синові ОСОБА_4. Відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні з моменту реєстрації у спірній квартирі, а саме з 2014 року без поважних причин, комунальні послуги не сплачує, через що позивач несе додаткові комунальні витрати та позбавлений права на отримання субсидії. Наведене є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, про дату, час і місце його проведення повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому ч. 4, п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не надав.
Ухвалою Костянтинівського мiськрайонного суду Донецької області від 20.09.2018 р. без виходу до нарадчої кімнати із занесенням її до протоколу судового засідання судом постановлено провести заочний розгляд справи.
Зясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № б/н від 20 серпня 2008 року виданого відділом по приватизації при КП «СЄЗ» на праві спільної часткової власності по ? частині належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21171254 від 06 грудня 2008 року, сформованим Костянтинівським міським БТІ; копією технічного паспорту на квартиру.
ОСОБА_6 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 травня 2014 року у цивільній справі № 233/2796/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Рішення суду набрало законної сили 27 травня 2014 року.
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-НО № 317102, виданого 29 січня 2010 року відділом РАЦС по місту Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області (актовий запис № 59 від 29 січня 2010 року). ОСОБА_6 є матірю також ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії І-НО № 736560, виданого 23 березня 2017 року Костянтинівським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області (актовий запис № 211, складений 12 травня 2000 року Відділом ДРАЦС по місту Костянтинівці реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області).
В судовому засіданні позивач повідомила про те, що після розірвання шлюбу подружжя примирилося та відповідач вселився до вказаного житлового приміщення, проте незадовго сімейні відносини були припинені.
Відповідно до повідомлення відділу реєстрації Костянтинівської міської ради від 23.05.2018 р. за № 1711/09, довідки про склад родини КП «СЄЗ № 4» № 156 від 02 лютого 2018 р. відповідач ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 09.07.2014 року.
Судом оглянуті акти перевірки паспортного режиму від 12 серпня 2014 року та від 02 лютого 2018 року, складених комісією КП «СЄЗ», згідно з якими відповідач ОСОБА_3 з 2014 року, а саме з часу реєстрації у вказаній квартирі фактично не проживає, особистих речей за адресою не виявлено.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила про те, що є сусідкою позивача ОСОБА_1 та підтримує з нею дружні стосунки, часто відвідують один одного за адресою їх місця проживання. Відповідач ОСОБА_3 з 2014 року в квартирі позивача не мешкає, оскільки сімейні відносини між ними збережені не були. Відповідач добровільно покинув житлове приміщення та з того часу, вона його не бачила.
Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2).
Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК до членів сімї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_6 є обґрунтованими, оскільки позивачем було доведено факт відсутності в спірній квартирі відповідача ОСОБА_3 більше одного року, а отже, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 78 в будинку № 37 по вул. 6-го Вересня в м. Костянтинівка Донецької області підлягають задоволенню.
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позову, враховуючи те, що позивача було звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 273, 280-282, 354, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 78 в будинку № 37 по вул. 6-го Вересня в м. Костянтинівка Донецької області.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дата складання повного тексту рішення 28 вересня 2018 року.
Суддя