Справа № 348/1897/16-ц
Провадження № 22-ц/779/514/2018
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Максюти І.О. секретаря Бойчука Л.М.

з участю представників: ПАТ КБ «ПриватБанк» Рокетської С.В.;

ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Литвиненко О.Л. на рішення Надвірнянського районного суду від 23 січня 2018 року, ухвалене суддею Грещуком Р.П., повний текст якого складено 05.02.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 9 розд. XIIІ «Перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України» справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

19 жовтня 2016 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до кредитного договору №VІН0АЕ00001204 від 22.01.2007 року третя особа ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 15480,06 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.01.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 22.01.2007 року уклали договір застави рухомого майна, згідно з яким ОСОБА_4 належний автомобіль «Sckoda Осtavіа 1.6 GLХ», рік випуску: 2005, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3 (колишній номер НОМЕР_1), надав ПАТ КБ «ПриватБанк» в заставу. Так як в порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, то станом на 10.08.2016 року утворилась заборгованість і становить 30055,17 дол.США, яка складається з наступного: 9307,34 дол США - заборгованість за кредитом; 6682,75 дол. США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 644,86 дол.США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 13420,22 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. У зв'язку з цим, просив вилучити та передати в ПАТ КБ «ПриватБанк» автомобіль «Sckoda Осtavіа 1.6 GLХ», рік випуску: 2005, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3 (колишній номер НОМЕР_1), що належить на праві власності ОСОБА_2; - комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В рахунок погашення просив заборгованості звернути стягнення на предмет застави: автомобіль «Sckoda Осtavіа 1.6 GLХ», рік випуску: 2005, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3 (колишній номер НОМЕР_1), що належить на праві власності ОСОБА_2 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по справі.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 23 січня 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави відмовлено.

На дане рішення представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Литвиненко О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідно до кредитного договору третя особа по даній справі ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 15480,06 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором було укладено договір застави рухомого майна, згідно з яким в заставу передано спірний автомобіль. Вказує на те, що ОСОБА_4 відчужив заставне майно іншій особі без згоди заставодержателя. На момент звернення з позовом заставне майно належить ОСОБА_2 Так як номер кузова/шасі є унікальним і незмінним, то судом не враховано, що на момент купівлі відповідачем автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був наявний запис про обтяження цього автомобіля та зазначено усі дані за допомогою яких можливо було ідентифікувати предмет застави. Судом не враховано також і те, що позивач не оскаржує право власності відповідача, між сторонами наявні тільки зобов'язальні правовідносини на підставі договору застави від 22.01.2007 року, так як застава є чинною для наступного власника заставного майна. Апелянт вказує також на те, що є заставодержателем і має право вимоги, а суд першої інстанції посилався на норми, що регулюють право власності та не розглянув спір в межах зобов'язального права. Зазначає, що відповідно до Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи та зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника рухомого майна, що є предметом обтяження.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Рокетська С.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просить задовольнити цю скаргу.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, вважає рішення суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем автомобіля «Sckoda Осtavіа 1.6 GLХ», рік випуску: 2005, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер: НОМЕР_3. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №VІН0АЕ00001204 від 22.01.2007 року третя особа по даній справі ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 15480,06 доларів США зі сплатою відсотків за корисування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 20.01.2012 року (а.с.13-17).

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 22.01.2007 року уклали договір застави рухомого майна, згідно з яким ОСОБА_4 надав в заставу автомобіль «Sckoda Осtavіа 1.6 GLХ», рік випуску: 2005, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належав йому на праві власності (а.с.18-22).

Відповідно до п. 17.7 договору застави від 22 січня 2007 року заставодавець зобов'язався не здійснювати відчуження предмету застави без письмової згоди заставодержателя.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_4 свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і не сплатив необхіді кошти для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням своїх зобов'язань перед банком станом на 10.08.2016 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором становить 30055,17 дол.США, яка складається з наступного: - 9307,34 дол США - заборгованість за кредитом; -6682,75 дол.США - заборгованість по процентах за користування кредитом; -644,86 дол.США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -13420,22 дол.США- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Установлено та з матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Sckoda Осtavіа 1.6 GLХ», рік випуску: 2005, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, який переданий у заставу банку, ОСОБА_4 відчужив ОСОБА_6

У ОСОБА_6 зазначений автомобіль купив ОСОБА_7, відповідно до Біржової угоди купівлі - продажу транспортного засобу №1987 від 14.10.2009 року.

Відповідно до п. 5 Біржової угоди Продавець гарантувала, що на момент підписання договору транспортний засіб нікому не проданий, іншим способом не відчужений, у суперечці та під арештом не перебуває, претензій щодо нього у третіх осіб немає (а.с 81-82).

На день укладення біржової угоди ОСОБА_7 не знав і не міг знати про те, що даний транспортний засіб був переданий ОСОБА_4 у заставу ПАТ КБ «ПриватБанк», оскільки на день придбання ним вказаного автомобіля жодних заборон на відчудження майна у власника автомобіля ОСОБА_6 не було.

Всупереч вимогам договору застави зазначений автомобіль не був внесений ПАТ КБ «ПриватБанк» у єдиний державний реєстр заборон.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 49772638 від 14.06.2016 року застава рухомого майна зареєстрована 12.01.2012 року, підстава обтяження: договір застави від 22.01.2007 року № №VІН0АЕ00001204, об'єкт обтяження: автомобіль «Sckoda Осtavіа 1.6 GLХ», рік випуску: 2005, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, боржник: ОСОБА_4 (а.с.26).

Згідно з ч. 2 ст. 586 ЦК та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про заставу" заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його у користування іншій особі, або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, то з моменту його укладення.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

За змістом ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

В судовому засіданні встановлено, що Державному реєстрі обтяжень рухомого майна договір застави від 22.01.2007 року № №VІН0АЕ00001204 автомобіля «Sckoda Осtavіа 1.6 GLХ», рік випуску: 2005, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 зареєстровано лише 12 січня 2012 року, тобто після відчуження зазтаводавцем ОСОБА_4 заставного майна (а.с.26).

Таким чином, відчужуючи ОСОБА_4 застанного майна ОСОБА_6, яка зазначений автомобіль відчужила ОСОБА_7, відповідно до Біржової угоди купівлі - продажу транспортного засобу №1987 від 14.10.2009 року, який в подальшому відчужив спірний автомобіль ОСОБА_2, останні згідно зі ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якою передбачено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважаються його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК Украни, оскільки були відсутності умові в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомості про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення суду таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення суду за доводами апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384,391,392 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Литвиненко О.Л. залишити без задоволення. Рішення Надвірнянського районного суду від 23 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 квітня 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: І.В.Бойчук

І.О.Максюта