22-ц/775/287/2018(м)
221/5804/17

Категорія 5 Головуючий у 1-й інстанції Мохов Є.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
31 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді - Мальцевої Є.Є.
суддів - Биліни Т.І., Лопатіної М.Ю.,
секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області, третя особа Відділ Держгеокадастру у Волноваському районі Донецької області, про визнання права власності на земельний пай, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області на заочне рішення Волноваського районного суду Донецької області, ухвалене 20 грудня 2017 року у місті Волноваха Донецької області, повний текст якого складено 20 грудня 2017 року,
В С Т А Н О В И Л А:
31 жовтня 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області про визнання права власності на земельний пай. В обґрунтування позову зазначив, що 15.01.1992 року був прийнятий на роботу, а з 01.02.1993 року і в члени КСП «Прогрес» Волноваського району. 13.02.1995 року був звільнений у звязку із ліквідацією колгоспу «Прогрес» та в той же день прийнятий в члени КСП «Прогрес».
Рішенням ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів від 05.03.1995 року КСП «Прогрес» 15.01.1996 року було видано державний акт на право колективної власності на землю, яким у власність колективу КСП «Прогрес» передано землю в розмірі 2762,4 га. Позивача немає у списку членів колективу КСП, який був додатком до державного акту на право на землю. 03.07.1996 року виконкомом ОСОБА_3 селищної ради був затверджений корегований список членів КСП «Прогрес» на отримання земельних паїв, однак ОСОБА_2 в ньому також не було.

Позивач станом на 15.01.1995 року - дату реєстрації державного акту на право колективної власності на землю КСП «Прогрес» в книзі реєстрації таких актів за №24 - був членом КСП «Прогрес», тому вважає, що має право на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «Прогрес». У звязку з відсутністю вільних земельних ділянок колишньої колективної власності КСП «Прогрес» просить виділити йому земельну ділянку із земель запасу на території ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району розміром 4,88 в умовних кадастрових гектарах.

Заочним рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 20 грудня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай) розміром 4,88 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 236020,05 грн, що належала на праві власності КСП «Прогрес», із земель запасу на території ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 19 січня 2018 року в рішенні виправлено описку: зазначено в мотивувальній частині рішення норми статей ЦПК України «49,263-265,268,280-284» замість невірно вказаних «12,27,81,212-215,218»; виключено з мотивувальної частини вказівку щодо стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 2360,20 грн.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 12 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні заяви голови ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області про перегляд заочного рішення по справі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача голова ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_3 сільська рада не може відповідати перед позивачем, оскільки земля, яка є предметом спору, знаходиться за межами населеного пункту с.Бугас, і вирішення питання про передачу її позивачу є компетенцією Волноваської райдержадміністрації. Суд незаконно не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що землі запасу у ОСОБА_3 сільської ради немає, оскільки фактично ці землі використані під польовими дорогами, а видати позивачу землі рілля із земель запасу неможливо. Крім того, землі резервного фонду з постійного користування рішенням Ради передані 29.12.2000 року у колективну власність КСП «Прогрес» для видачі права на земельну частку (пай) особам, які прийняті у члени КСП після видачі сертифікатів на паї, та помилково пропущеним у списках. Відповідно, всі землі резервного фонду ОСОБА_3 сільської ради передані КСП «Прогрес» , а надалі під час реорганізації КСП «Прогрес» - правонаступнику. Таким чином, на час звернення позивача до суду з даним позовом, у сільської ради немає вільних земель.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 не довів належно факт членства в КСП «Прогрес».

Крім того, суд порушив норми матеріального права дійшов до висновку про набуття права власності на земельну частку (пай), а не набуття права на земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказував, що з доводами апеляційної скарги неможливо погодитися, а рішення суду першої інстанції є правильним. Не погодився із твердженнями апеляції про те, що відповідачем права ОСОБА_2 не були порушені. Вказує, що відсутність у відповідача земель резервного фонду не можу бути підставою для відмови в позові, а предметом спору є право на пай із земель запасу. Вказує, що належним чином довів своє право на отримання земельного паю як колишній член КСП «Прогрес». При цьому відповідач не скористався правом реалізувати свої права щодо надання доказів в суді першої інстанції. Також зазначив, що судом не допущено порушень процесуального закону при вирішенні справи. Вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, тому скасуванню не підлягає.

У відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності представника третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Волноваському районі Донецької області, який надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників відповідача - голови ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, заперечення позивача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_6, які просили залишити рішення суду без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення, згідно зі ст.264 ЦПК України, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими ґрунтувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розділити між сторонами судові витрати та інше.

Проте рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 станом на 15.01.1996 року, а саме на день реєстрації Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Прогрес» в Книзі реєстрації державних актів на право колективної власності під №24, був членом КСП «Прогрес», і тому має право на земельну частку (пай) в землях колективної власності КСП «Прогрес». Але у звязку із тим, що відсутні вільні земельні ділянки колишньої колективної власності КСП «Прогрес», то позивачу необхідно виділити вказану земельну ділянку із земель запасу території ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.01.1992 року позивач був прийнятий на роботу, а з 01.02.1993 року в члени колгоспу «Прогрес» Волноваського району. 13.02.1995 року він був звільнений в звязку з ліквідацією колгоспу «Прогрес» та в той же день прийнятий в члени КСП «Прогрес», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.21-22).

Відповідно до рішення ОСОБА_3 сільської ради народних депутатів від 05.03.1995 року КСП «Прогрес» 15.01.1996 року було видано Державний акт на право колективної власності на землю, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 24.

Згідно з вказаним документом КСП «Прогрес» у колективну власність передавалось землю в розмірі 2762,4 га (а.с.24).

Додатком № 1 до Державного акту визначено список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства в кількості 487 чоловік (а.с.25-31).

03.07.1996 року рішенням виконкому ОСОБА_3 сільської ради був затверджений відкоригований список членів КСП «Прогрес» на отримання земельного паю в кількості 518 чоловік.

Однак, при розпаюванні земельну частку (пай) позивач не отримав, в списках громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мали право на отримання паю відсутній (а.с.5-18, 25-31).

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають, в тому числі, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п.п.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року) згідно зі статтею 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою.

Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Між тим, позивач, звертаючись до суду, заявив не про визнання за ним права на земельну частку (пай), а про право власності на земельний пай.

Згідно з п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Тобто, для набуття права на земельну частку (пай), відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 необхідна наявність двох обставин - членство у колективному сільськогосподарському підприємстві та внесення до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність (п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»).

Разом з тим, вбачається, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів факту членства позивача в КСП «Прогрес».

Так, ОСОБА_2 разом із позовною заявою надано суду першої інстанції копію трудової книжки, в якій є записи про прийняття 15.07.1992 року рядовим будівельної бригади, прийняття 01.02.1993 року в члени колгоспу «Прогрес», звільнення 13.02.1995 року у звязку із ліквідацією колгоспу «Прогрес» і утворенням КСП «Прогрес», прийняття 13.02.1995 року в члени КСП «Прогрес», звільнення 03.04.2000 року з членів КСП «Прогрес» у звязку із ліквідацією господарства. Вказані записи в трудовій книжці виконані інспектором відділу кадрів Селянського фермерського господарства «Афродіта». Бланк трудової книжки виготовлений не раніше 2000 року. Позивач пояснив колегії суддів, що надана ним трудова книжка є дублікатом, між тим, на підставі чого і коли внесені записи про трудову діяльність ОСОБА_2, в книжці не зазначено. (а.с.21-22).

Голова СФГ «Афродіта», яке є правонаступником КСП «Прогрес» в частині розподільчого балансу, надав колегії суддів інформацію про те, що в підприємстві відсутні документи, на підставі яких зроблені записи в трудовій книжці ОСОБА_2 про прийняття на роботу та у члени КПС «Прогрес».

В матеріалах справи є архівний витяг з протоколу №6 засідання правління колгоспу «Прогрес» від 03.07.1993 року, де було вирішено рекомендувати зборам уповноважених колгоспу прийняти в члени колгоспу ОСОБА_2 з 01.01.1993 року (а.с.57). Рішення щодо прийняття позивача в члени колгоспу суду не надано.

У відповідності до п.1 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 08.08.1995 р. паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Як вже було зазначено вище, згідно з п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Отже, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен зясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акту про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акту.

Вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про членство позивача в КСП «Прогрес» на момент процедури паювання земель та докази його необґрунтованого невключення в списки на отримання земельної частки (паю) в КСП «Прогрес» (така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 травня 2018 року у справі № 614/568/16ц).

Надані позивачем апеляційному суду архівна довідка про отримання ним заробітної плати у КСП «Прогрес» в період з 1993 року по 1997 рік, копія документу про роботу рядовим будівельної бригади, скотником в 1993-1994 роках підтверджують тільки обставини, що стосуються роботи, але не підтверджують факт членства в колгоспі (а.с. 127-128).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається зі справи, позивач не довів належним чином обставин, на які посилався в обґрунтування своїх вимог, і наданими апеляційному суду доказами доводи апеляційної скарги про недоведеність позову не спростував.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають викладеним у рішенні обставинам справи, і суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність законних підстав для задоволення вимог позивача про визнання за ним права власності на земельну частку (пай) розміром 4,88 в умовних кадастрових гектарах, що належала на праві власності КСП «Прогрес», із земель запасу на території ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області.

Отже, на підставі статті 376 ЦПК України, заочне рішення Волноваського районного суду Донецької області від 20 грудня 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у позовних вимогах.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України у звязку із задоволенням апеляційної скарги з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області у відшкодування судових витрат підлягає стягненню сума в розмірі 3540,30 грн, оплачена відповідачем для оскарження судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 , 381-382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області - задовольнити.

Заочне рішення Волноваського районного суду Донецької області від 20 грудня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 4,88 в умовних кадастрових гектарах, що належала на праві власності КСП «Прогрес», із земель запасу на території ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сільської ради Волноваського району Донецької області у відшкодування судових витрат 3540 (три тисячі пятсот сорок) грн 30 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 червня 2018 року.

Судді :

ОСОБА_1

ОСОБА_7

ОСОБА_8