Справа № 345/2664/18
Провадження № 22-ц/4808/257/18
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Ясеновенко Л.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником ОСОБА_5, на рішення Калуського міськрайонного суду, постановлене у складі судді Сухарник І.І. 19 вересня 2018 року в м. Калуші,

в с т а н о в и в :

09 липня 2018 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про стягнення на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що вони з відповідачем проживають окремо і останній у добровільному порядку не надає кошти на утримання дитини, хоча має таку можливість, оскільки протягом десяти років працює в Чехії та придбав квартиру в м. Калуші.

В процесі розгляду справи позивач зменшила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 1500 грн. щомісячно.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 19 вересня 2018 року позов задоволено.

Постановлено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 09 липня 2018 року і проводити до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 700 грн. судових витрат на правничу допомогу.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зокрема зазначає, що суд не врахував стан здоров'я відповідача та безпідставно дійшов висновку про те, що він є фізично здоровою особою і може працювати та сплачувати визначену суму аліментів. Судом не взято до уваги, що відповідач є інвалідом ІІІ групи і ніде не працює. Через травму у 1996 році відповідач переніс операцію на ліве око, а в 2017 році - операцію на колінний суглоб, внаслідок чого його працездатність значно погіршилась. Єдиним доходом відповідача є соціальна пенсія в розмірі 1452 грн. на місяць, а тому визначений судом розмір аліментів по 1500 грн. щомісячно є для нього непосильним та таким, що поставить його у важке матеріальне становище.

Також судом не враховано, що обов'язок утримувати дитину покладений на обох батьків. Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Однак, суд визначив до стягнення з відповідача розмір аліментів більший 1/2 частини від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що розмір аліментів по 800 грн. щомісячно буде в повній мірі відповідати вимогам закону.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 доводи апелянта заперечила, вважала рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просила залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав.

Представник ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, однак надіслав клопотання про розгляд справи без його участі та без участі відповідача.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 14 лютого 2011 року по 05 листопада 2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а. с. 4, 5, 9).

Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, сформованої 12.09.2018 року, ОСОБА_4 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу від 23.11.2012 року.(а.с.45)

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища сина сторін, відповідача, визначив до стягнення розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-VIII розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Враховуючи вищенаведене, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, та того, що відповідач у 2012 році придбав за договором купівлі-продажу квартиру, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову та визначив розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 1500 грн. щомісячно.

Доводи апелянта про те, що перенесені ним операції негативно вплинули на стан його здоров'я, що є перешкодою для працевлаштування, не заслуговують на увагу, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Не є підставою для зміни рішення суду і доводи відповідача про те, що він є інвалідом третьої групи і єдиним його доходом є соціальна пенсія в розмірі 1452 грн. на місяць, оскільки відсутність офіційного працевлаштування не є підставою для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру аліментів, який відповідає інтересам та потребам дитини та є необхідним для забезпечення дитині належних умов для її фізичного, розумового, морального та соціального розвитку.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5, слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_5, залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 19 вересня 2018 року - без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Л.В. Ясеновенко

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 28 листопада 2018 року.