Справа № 310/356/18
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі: секретаря судового засідання Бевз О.А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №42 по вул. Курортній в м. Бердянську. В обґрунтування позову вказує на те, що йому на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 17.03.2005 року на праві приватної власності належить вказаний будинок. В будинку фактично проживає тільки позивач з дружиною. Відповідач є його рідним сином. У березні 2010 року відповідач зібрав свої речі і виїхав за межі Бердянська, але з реєстрації місця проживання не знявся. Відомо, що відповідач проживає в м. Одесі. Оскільки ОСОБА_3 більше року, без поважних причини в будинку не проживає, посилаючись на ст.405 ЦК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав, заявлених у позові, просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик на сайті Бердянського міськрайонного суду Запорізької області (а.с.41). Причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав, відзив на позов також не подав.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку, за наявними матеріалами.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, показання свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є власником будинку №42 по вул. Курортна в м. Бердянськ Запорізької області на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 17.03.2005р., які видані нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 (а.с.12-15). Право власності позивача на вказаний обєкт нерухомості зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.04.2005 року.

Згідно з довідкою відділу реєстрація місця проживання виконкому Бердянської міської ради від 22.01.2018р. в будинку №42 по вул. Курортна в м. Бердянськ зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22). Встановлені обставини також підтверджені і копією домової книги на будинок.

З довідки голови вуличного комітету №30 м. Бердянська (а.с.17) встановлено, що ОСОБА_3 не проживає за вказаною вище адресою з 15 березня 2010 року.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду показала, що відповідач є її сином. У березні 2010 року він разом зі своєю цивільною дружиною виїхав з міста на заробітки. З того часу жодного разу в будинку не зявлявся. Вони підтримують з ним телефонний звязок. З слів відповідача відомо, що він зараз проживає в м. Одеса. Сину ніхто ніколи не перешкоджав користуватися будинком, вона пропонувала йому повернутися додому.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що знає сімю ОСОБА_5 з 2007 року, оскільки проживає в сусідньому будинку. З 2010 року ОСОБА_3 в будинку не проживає, жодного разу його з того часу не бачила.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач більше одного року без поважних причин в будинку позивача не проживає. Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави, визначені ч.2 ст.405 ЦК України, для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом в будинку за адресою:Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Курортна, 42.

Керуючись ст.405 ЦК України, ст. ст. 12,13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 280-289 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №42 по вул. Курортна в м. Бердянську Запорізької області.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання якого зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (25,12.1965 року народження, РНОКПП НОМЕР_2, місце проживання якого зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) компенсацію судового збору 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 21.03.2018 року.

Суддя ОСОБА_7