Справа № 676/1277/18
Номер провадження 2/676/1220/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Ксьондз Р.М.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянці-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Камянець - Подільської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ЖЕО» про визнання права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Кам'янець-Подільської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ЖЕО» про визнання права власності на кооперативну квартиру. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_2, будучи членом житлового кооперативу «Кабельник» в 1996 році виплатила повністю паєнагромадження за кооперативну квартиру № 72 яка знаходиться в житловому будинку № 9 по вул. Патріарха Мстислава в м. Кам'янці-Подільському. На підставі ордеру на жиле приміщення серії КП № 000814 вона вселилась в зазначену квартиру разом з членами своєї сім'ї. Рішенням № 36717282 від 21.08.2017 р. державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив у державній реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 в зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна членам житлово-будівельного кооперативу проводилось з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування. Проте із набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно членам житлово-будівельних кооперативів відповідно до п.78 Порядку є подання документу, що підтверджує набуття у власність об'єкта інвестування, передбачений законодавством. Таким чином на даний час вона позбавлена можливості надати такий документ реєстратору, так як такий документ в неї відсутній. Просить визнати за ОСОБА_2, право власності на квартиру № 72, яка знаходиться в житловому будинку № 9 по вулиці Патріарха Мстислава в м. Кам'янці-Подільскому Хмельницької області житловою площею 27,9 кв. м., загальною площею 52,9 кв. м., яка складається з двох кімнат, в тому числі кімнати площею 12,0 кв. м., кімнати площею 15,9 кв. м., коридору площею 6.5 кв. м., кухні площею 8,0 кв. м., ванни площею 3,6 кв. м., вбиральні площею 1,3 кв. м., кладової площею 0,9 кв. м., балкону площею 2,0 кв. м., лоджії площею 2,7 кв. м.

В суді представник позивача позов підтримав, просить задовольнити.

Представник Кам'янець-Подільської міської ради в судове засідання не зявився подав заяву про слухання справи у його відсутності, у вирішенні спору покладається на думку суду.

Представник 3 особи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні спору покладається на думку суду.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та 3 особи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 була членом житлово-будівельного кооперативу № 46 «Кабельник».

На підставі ордера № 000814 їй на склад сім'ї з 3 осіб у тому числі, ОСОБА_3 чоловік, ОСОБА_4 син була надана кооперативна квартира № 72 по вул. Патріарха Мстислава (Фабріціуса) в м. Кам'янці-Подільському, в яку вселились.

Станом на 1996 рік ОСОБА_2 повністю сплатила пайовий внесок за квартиру в розмірі 44576,52 грн., що підтверджується довідкою ЖЕК ЖБК № 6 від 04.07.2017 р., оглянутою в судовому засіданні книгою обліку пайових внесків по будинку № 9 по вул. Фабріціуса (ОСОБА_5) в м.Кам'янці-Подільському (ЖБК 46 «Кабельщик»).

Право громадянина на власність закріплено в Конституції України, в якій установлено форми власності (статті 13, 41, 142, 143), закріплено рівність усіх суб'єктів права власності (статті 1, 13), гарантії права власності та обов'язки власників (статті 13 і 41).

Право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Частиною 2 статті 12 Закону Українивід 7 лютого 1991 року «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Відповідно ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чиіншого кооперативу аботовариства, якийповністювніссвійпайовийвнесок за квартиру, дачу, гараж, іншубудівлюабоприміщення, наданійому в користування, набуває права власності на цемайно. Громадянин, який став власникомцього майна, має право розпоряджатися ним на свійрозсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладатиінші угоди, не заборонені законом.

Пунктом 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельнікооперативи», згідноіз ст. 15 Закону України «Про власність», передбачено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частку будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї угоди, що не заборонені законом.

Відповідно до роз'яснень, наданих у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватноївласності», при вирішенніспорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз'яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Частинами 1 і 4 статті 41 КонституціїУкраїни визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру є обмеженням права власності.

Державним реєстратором відмовлено в оформленні права власності на квартиру через відсутність правовстановлюючого документа на зазначену квартиру, що підтверджується рішенням державного реєстратора № 36717282 від 21 серпня 2017 року.

Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р № 7/5 оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна членам житлово-будівельного кооперативу проводилось на час виникнення спірних правовідносин з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно членам житлово-будівельних кооперативів відповідно до п.78 Порядку є подання документу, що підтверджує набуття у власність об'єкта інвестування, передбачений законодавством.

Позивач не отримала свідоцтво про право власності на спірну квартиру.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з технічного паспорту зазначена квартира АДРЕСА_2 житловою площею 27,9 кв. м., загальною площею 52,9 кв. м., складається з двох кімнат, в тому числі кімнати площею 12,0 кв. м., кімнати площею 15,9 кв. м., коридору площею 6.5 кв. м., кухні площею 8,0 кв. м., ванни площею 3,6 кв. м., вбиральні площею 1,3 кв. м., кладової площею 0,9 кв. м., балкону площею 2,0 кв. м., лоджії площею 2,7 кв. м. Самочинного перепланування немає.

Враховуючи, що позивач повністю внесла пайовий внесок за квартиру, права інших осіб не порушуються, тому з урахуванням наведених норм закону та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 317, 319, 384, 391, 392 ЦК України, Закону України «Про власність» ,ст.ст. 260, 265 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Камянець - Подільської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «ЖЕО» про визнання права власності на квартиру - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНКОПП НОМЕР_1), зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру № 72, яка знаходиться в житловому будинку № 9 по вулиці Патріарха Мстислава в м. Кам'янці-Подільскому Хмельницької області житловою площею 27,9 кв. м., загальною площею 52,9 кв. м., яка складається з двох кімнат, в тому числі кімнати площею 12,0 кв. м., кімнати площею 15,9 кв. м., коридору площею 6.5 кв. м., кухні площею 8,0 кв. м., ванни площею 3,6 кв. м., вбиральні площею 1,3 кв. м., кладової площею 0,9 кв. м., балкону площею 2,0 кв. м., лоджії площею 2,7 кв. м.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.

Повний текст судового рішення виготовлений 04 травня 2018 року