Справа № 417/4800/17
Провадження № 22ц/782/133/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого (судді-доповідача) - Авалян Н.М.

судді в ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Подрябінкіна Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Марківського районного суду Луганської області (суддя Чернік А.П.)

від 04 січня 2018 року

заявник ОСОБА_3

заінтересована особа Марківський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області,

заява - про встановлення факту, що має юридичне значення (факту смерті),

ВСТАНОВИВ :

Рішенням, що оскаржується, ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_4, який помер 22 квітня 2016 року в місті Луганську.

З цим рішенням заявниця не погоджується та просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання особи, що беруть участь у справі не з'явились, що відповідно до частини 2 статті 372 Цивільного процесуального кодексу України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що вони належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця не представила суду докази неможливості реєстрації факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Такий висновок суду протирічить нормам процесуального права.

На стадії відкриття провадження у справі суд не звернув уваги на те, що до заяви не доданий документ, який підтверджує відмову органу державної реєстрації актів цивільного стану в державній реєстрації смерті особи. Тобто заявницею не дотримано вимоги ч.2 ст.258 ЦПК України (в редакції до 15 грудня 2017 року). Внаслідок вказаного недоліку, суд мав би залишити заяву без руху та не запропонувати заявниці усунути вказаний недолік. Однак, суд першої інстанції відкрив провадження.

На стадії судового розгляду справи неподання вказаного документа не перешкоджала суду перевірити всі обставини, які мають значення для вирішення справи, оскільки відповідно до ст. 294 ЦПК України суд зобов'язаний під час розгляду справ окремого провадження сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи і з метою з'ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Сама по собі відсутність відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану в реєстрації факту смерті, що настала на тимчасово окупованій території України, не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки на момент вирішення справи не існує іншої процедури, ніж встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території в судовому порядку.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував до правовідносин сторін норми матеріального права та порушив норми процесуального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Під час апеляційного розгляду справи в апеляційному суді була усунута допущена судом неповнота зясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи відповідно до ст. 367 ЦПК України, в якій зазначено наступне.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього (ч.3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4). Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі (ч.5).

Встановлено, що позивачка є матірю дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьком дитини є ОСОБА_4.

22 квітня 2016 року ОСОБА_4 помер в місті Луганську.

На підтвердження факту смерті на тимчасово окупованій території в м.Луганську були видані довідка та свідоцтво про смерть громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився в м.Луганську, та який помер 22 квітня 2016 року. Причина смерті: гостре отруєння етиловим алкоголем.

Місто Луганськ відповідно до законодавства України є тимчасово окупованою територією (Указ Президента України від 14.04.2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» введено в дію вказане рішення Ради Нацбезпеки і оборони України. Наказом Антитерористичного центру при службі безпеки України від 07.10.2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до п.8 ч.1ст. 315 ЦПК України (в редакції з 15 грудня 2017 року) суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Видані на тимчасово окупованій території України документи про смерть відповідно до закону є недійсними і не можуть бути підставою для реєстрації смерті в позасудовому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану.

В Україні органами державної реєстрації актів цивільного стану смерть ОСОБА_4 не реєструвалась, що письмово підтверджено заінтересованою особою.

Від встановлення факту смерті ОСОБА_4 залежить право дитини заявниці на отримання спадщини після смерті батька, тому з метою захисту прав дитини заявниці заява підлягає задоволенню, оскільки іншого порядку встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, окрім судового, законом не встановлено.

При цьому, як виняток, враховуючи яке ключове значення, має встановлення факту смерті особи для реалізації прав заявника, беруться до уваги медична довідка про смерть та свідоцтво про смерть, які видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме відомості, що містяться у вказаних документах, та підтвердженні в сукупності та взаємо звязку з іншими доказами по справі.

При оцінці наданих заявником документів як доказів в даній справі, суд враховує вимоги міжнародно-правових актів і принципів, адже відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, які визначають, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Також суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Підсумовучи наведене, керуючись п. 2 ч.1 ст.374, ст.381, ст.382, ст.384, ч.1 ст. 389, ч. 1 ст. 390, ст. 391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Марківського районного суду Луганської області від 04 січня 2018 скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_4, громадянина України, який народився 01 серпня 1981 року в місті Луганськ та який помер 22 квітня 2016 року в місті Луганськ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 18 травня 2018 року.

Головуючий Авалян Н.М.

Судді Єрмаков Ю.В.

ОСОБА_2