Ухвала

Іменем України

05 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 760/17094/17

провадження № 61-14273ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 12 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Сохацького ІгоряСеменовича про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2017 року позивач звернувся до ОСОБА_5, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Сохацького І. С. про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння.

05 вересня 2017 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 посилаючись на те, що відповідач протягом останнього часу шукає покупців на квартиру, яка є предметом спірних договорів, що у подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 12 березня 2018 року,заяву задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявником не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з частиною третьою статті 151 ЦПК України (у редакції, чинній на день подання заяви) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України (у редакції, чинній на день подання заяви) передбачено види забезпечення позову, які обираються судом в залежності від змісту позовних вимог, від характеру спірних правовідносин, від зазначеного у поданій суду заяві про їх застосування обґрунтування необхідності їх застосування.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 152 ЦПК України).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що предметом даного спору є договір іпотеки та договір про задоволення вимог іпотекодержателя, якими було обтяжено та передано у власність квартиру АДРЕСА_1 дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, оскільки відчуження спірної квартири утруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, якими вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 151-153 ЦПК України (у редакції, чинній на день подання заяви) є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва

від 12 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу СохацькогоІгоря Семеновича про визнання договорів недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта