Дата документу 06.11.2018 Справа № 325/678/18
ЗАПОРІЗЬКІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №325/678/18 Головуючий у 1 інстанції: Діденко Є.В.
Провадження № 22-ц/807/377/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» листопада 2018 року м. Запоріжжя

Запорізькій апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 16 травня 2018 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання припиненим договору іпотеки, зняття обтяження та виключення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання припиненим договору іпотеки, зняття обтяження та виключення відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому просила визнати припиненим іпотечний договір № 877-0951 від 16.09.2005 року, укладений між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» і нею на забезпечення виконання кредитного договору № 877-0951И від 16.09.2005 року; скасувати обтяження з домоволодіння № 103 по вул. Калініна в смт. Приазовське Запорізької області, накладене на підставі договору іпотеки № 877-0951 від 16.09.2005 року, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 25788006 від 16.09.2005 року та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку № 25788077 від 16.09.2005 року та запис про реєстрацію обтяження № 25788006 від 16.09.2005 року.

ОСОБА_3 подала заяву про забезпечення позову, в якій просила заборонити ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вчиняти будь-які дії стосовно домоволодіння № 103 по вул. Калініна в смт. Приазовське Запорізької області.

В обґрунтування заяви зазначила, що відповідачем призначені прилюдні торги з реалізації прав на предмет іпотеки, та у випадку їх проведення відбудеться відчуження нерухомого майна, що унеможливить виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення судом позову.

Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 16 травня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вчиняти дії з відчуження домоволодіння № 103 по вул. Калініна в смт. Приазовське Запорізької області або прав на нього, яке є предметом іпотечного договору № 877-095І від 16.09.2005 року.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоцільність та необґрунтованість застосування заходів забезпечення позову, просить скасувати ухвалу суду та відмовити в задоволенні заяви.

Учасники справи у судове засідання не зявились, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с.93-94).

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 371, 372 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії з відчуження домоволодіння або прав на нього, яке є предметом іпотечного договору, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України).

ОСОБА_3 пред'явлено позов про припинення іпотечного договору №877-095І від 16 вересня 2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», скасування обтяження з домоволодіння за адресою: Запорізька область, смт. Приазовське, вул.. Калініна, буд. 103, накладене на підставі іпотечного договору №877-095І від 16 вересня 2005 року, та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку.

Вказані вимоги ОСОБА_3 просила забезпечити забороною здійснювати будь-які дії відносно вказаного домоволодіння.

Відповідно до положень частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК).

При цьому за вимогами частини 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимоги про припинення іпотечного договору не є вимогами майнового характеру, відтак, забезпечення таких вимог у зазначений спосіб не відповідає положенням пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України, так як вказане нерухоме майно не є таким, що належить відповідачам (за змістом частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи).

Заборона вчиняти дії з відчуження домоволодіння № 103 по вул. Калініна в смт. Приазовське Запорізької області або прав на нього, яке є предметом іпотечного договору № 877-095І від 16.09.2005 року, порушує охоронювані законом та передбачені статтею 33 Закону України «Про іпотеку», статтею 589 ЦК України права та законні інтереси іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання на задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; унеможливлює реалізацією ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» прав, передбачених статтями 24, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

18 грудня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Зокрема, на підставі положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд здійснює продаж права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення. Продаж права вимоги не є продажом майна, що є предметом іпотеки, а є уступкою права вимоги за зобов'язаннями, що належать ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», новому кредитору в обсязі, що будуть існувати на момент вчинення дій із набуття останнім права вимоги, в результаті продажу права вимоги за кредитами до нового кредитора перейдуть права й обов'язки в тому обсязі, які має ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Продаж права вимоги за кредитним договором як такий не впливає на реалізацію власником свого права власності на майно, в тому числі щодо володіння, користування та розпорядження майном, так як на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбувається відчуження права вимоги за кредитами, а не відчуження самого майна.

Заборона ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» здійснювати відчуження права вимоги за кредитом є незаконним втручанням у функції Фонду як державного органу на здійснення покладених на нього Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обов'язків, оскільки саме Фонд наразі здійснює управління ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» через уповноважену особу.

Відповідно до положень частини 6 статті 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» знаходиться в стадії ліквідації, відтак, заборона вчиняти дії з відчуження домоволодіння №103 по вул. Калініна в смт. Приазовське Запорізької області або прав на нього, яке є предметом іпотечного договору №877-095І від 16 вересня 2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», є фактично забороною Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконувати визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» спеціальні функції з ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що прямо заборонено частиною 6 статті 150 ЦПК України.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 18 грудня 2015 року знаходиться в стадії ліквідації. З дня початку процедури ліквідації банку його повноваження здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду; такі повноваження передбачають і продаж майна банку, відчуження активів банку тощо. До активів банку належать, зокрема, надані кредити юридичним і фізичним особам; до майна банку належать, зокрема, майнові вимоги. Порядок реалізації активів (майна) банку, що ліквідується, визначається Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 березня 2016 року за №388 «Про затвердження Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються».

Виходячи з того, що кредитні договори та договори забезпечення до кредитних договорів входять до складу майна неплатоспроможного банку, яким є на даний час ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», то застосовані на підставі оскаржуваної ухвали заходи забезпечення позову суперечать положенням статті 150 ЦПК України.

Окрім того, вбачається, що позивачем були заявлені вимоги про забезпечення позову шляхом заборони здійснювати дії відносно нерухомого майна, в той же час як судом першої інстанції було також заборонено вчиняти дії з відчуження прав на вказане майно.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала як така, що не ґрунтується на законі, підлягає скасуванню з прийняттям судом апеляційної інстанції постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Ухвалу Приазовського районного суду Запорізької області від 16 травня 2018 року про забезпечення позову у цій справі скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді: