провадження № 2/333/2864/18
справа № 333/5941/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2018 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Кабанової К.О., позивача - ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та коштів на утримання дружини, -

В С Т А Н О В И В :

31 жовтня 2018 року, позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та коштів на її утримання до досягнення сином 6-ти років.

В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем. На теперішній час шлюбні відносини фактично припинилися, відповідач проживає окремо, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні.

У жовтні 2015 року дитині була оформлена інвалідність з приводу вродженої вади серця: аномалія розвитку трикуспідального клапану по типу аномалії Ебштейна з недостатністю ТК 3-4 ступеню, у зв'язку з чим дошкільний дитячий заклад дитина відвідувати не може, оскільки не може самостійно себе обслуговувати внаслідок затримки психомоторного розвитку та потребує постійного догляду матері.

Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання дитини не надає, участі у вихованні не приймає.

Таким чином, позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини доходу (заробітку) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до досягнення повноліття; стягнути з ОСОБА_3 кошти на її утримання щомісячно у розмірі ? частини із всіх видів заробітку відповідача до досягнення сином 6-ти років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

У судовому засіданні позивач та її представник з'явилися, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримали, просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач з'явився, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі не заперечував.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2018 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 17).

Суд, вислухавши думку позивача та її представника, відповідача, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 21.03.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 116, що додане до матеріалів справи (а.с. 8).

Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_1 взяла собі прізвище чоловіка «ОСОБА_1».

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4, батьками якого є: батько - ОСОБА_3 та мати - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 976, що додане до матеріалів справи (а.с. 9).

На теперішній час шлюбні відносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 фактично припинилися, спільне господарство не ведеться, неповнолітній син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на її утриманні.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в дитячій амбулаторії № 9 КНП «ЦПМСД № 6», що підтверджується листом № 1336/01-13 від 17.10.2018 року, виданим головним лікарем КНП «ЦПМСД № 6» Департаменту охорони здоров'я Запорізької міської ради (а.с. 11). З жовтня 2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була оформлена інвалідність, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с. 10) з приводу вродженої вади серця: аномалія розвитку трикуспідального клапану по типу аномалії Ебштейна з недостатністю ТК 3-4 ступеню, у зв'язку з чим дошкільний дитячий заклад дитина відвідувати не може, оскільки не може самостійно себе обслуговувати внаслідок затримки психомоторного розвитку, потребує постійного догляду матері та реабілітації.

Матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батько - ОСОБА_3 у добровільному порядку не надає, у зв'язку з чим позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду.

Як визначено ст.. 181 СК України та Пленумом ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи, син сторін не досяг повноліття.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно ч.1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів.

Відповідно до ст.. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набув чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ст.182 Сімейного кодексу України, зокрема, змінено мінімальний розмір аліментів і встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач інших аліментних зобов'язань не має, є здоровою молодою працездатною людиною, тобто таким, який в змозі сплачувати аліменти на утримання сина. Доказів протилежного відповідачем суду не подано.

Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та інші встановлені обставини, що мають істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина аліментів в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу).

Згідно зі ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Згідно з ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін по справі, інвалідність дитини, зважаючи на передбачений законом обов'язок чоловіка - батька дитини, утримувати дружину до досягнення дитиною 6-ти років, у разі якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною шести років.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, визнані відповідачем, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наявність підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пп.1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів складало 704,80 грн.

Згідно приписів п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 80, 84, 141, 180, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 43, 49, 128, 131, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та коштів на утримання дружини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 кошти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31 жовтня 2018 та до досягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шести років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Повний текст судового рішення складено 28 листопада 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов