Номер провадження: 22-ц/785/3668/18
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

при секретарі: Ткачуку В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2016 року, -

встановила:

23 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернулося до суду із позовом до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування.

Свої вимогиОСОБА_2 обґрунтував наступним.

07 лютого 2014 року о 23 год. 30 хв. громадянином ОСОБА_3 було вчинено зіткнення в м. Одесі, на перехресті вулиць Краснова - Адміральський проспект, де ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Опель Вектра», не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 В результаті ДТП було пошкоджений належний ОСОБА_2 автомобіль, про що працівниками ДАІ була видана відповідна довідка від 07.02.2014 р. Постановою Малиновського районного суду від 29.04.2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєні ДТП.

Оскільки цивільну відповідальність ОСОБА_3, як особи, що заподіяла шкоду, застраховано у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 подав страховику заяву про отримання страхового відшкодування та ряд інших документів. Згідно Звіту оцінювача - ФОП ОСОБА_4 № 268-05-14 «Про визначення розміру матеріальної шкоди, яка була спричинена власнику автомобіля «Daewoo Lanos» НОМЕР_7, реєстраційний номер НОМЕР_2, розмір матеріальної шкоди станом на 21 травня 2014 року складає 29867,18 грн.

Проте страховик не погоджується виплатити ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі, вказаному у Звіті, ігнорує його неодноразові звернення та погоджується виплатити лише 12 000 гривень, тобто всього 40% від суми завданої шкоди.

Просить стягнути з відповідача на свою користь 29867,18 грн. страхового відшкодування, 710 грн. витрат на проведення оцінки пошкоджень, та сплачений судовий збір. У заяві від 01.03.2016 року просить стягнути витрати на правову допомогу.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2016 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 29867,18 гривень, витрати на проведення оцінки пошкоджень автомобіля у розмірі 710 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 487,20 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» подала 27.05.2016 року апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд змінити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2016 року, зменшивши суму страхового відшкодування до 4 544,29 грн.

В судове засідання, призначене на 08 листопада 2018 року, сторони не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 29867,18 грн., районний суд виходив з того, що ДТП, яка сталася 07.02.2014 року є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача настає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування.

Задовольняючи вимогу позивача про стягнення витрат на проведення оцінки пошкоджень автомобіля, районний суд виходив з того, що вимога позивача є обґрунтованою та такою, що витікає із цивільно-правової відповідальності винуватця ДТП.

Залишаючи без задоволення вимогу позивача про стягнення витрат на правову допомогу, районний суд виходив з того, що позивачем не надані докази на підтвердження цього факту.

З такими висновками районного суду апеляційний судпогоджується частково, з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що 07 лютого 2014 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_3 було скоєно зіткнення в м.Одесі, на перехресті вулиць Краснова- Адміральський проспект, де ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Опель Вектра», не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожні обставини, не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_3. під керуванням ОСОБА_5

Таким чином, мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль НОМЕР_4. та про що працівниками ДАІ була видана відповідна довідка від 07.02.2014р.

Даний факт підтверджується постановою від 29.04.2014р. Малиновського районного суду м.Одеси, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3. водія автомобіля марки «Опель Вектра» державний номер НОМЕР_5.

Оскільки, відповідальність ОСОБА_3, як особи, що заподіяла шкоду застраховано у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія.», позивачем була подана заява про отримання страхового відшкодування (за формою Страховика) та ряд інших документів Страховику. Доказом цього є зазначена заява, яка була написана в одному примірнику і знаходиться у Відповідача в матеріалах справи про врегулювання страхового випадку.

Після цього позивач звернувся до оцінювача - ФОН ОСОБА_4, який згідно висновків Звіту №268-05-14 «Про визначення розміру матеріальної шкоди, яка була спричинена власнику автомобіля НОМЕР_6, вказав, що станом на 21 травня 2014 року розмір матеріальної шкоди завданої позивачу, як власнику вказаного вище автомобіля, складає 29867 гривень 18 копійок.

Але, Страховик, незважаючи на Звіт та на вказаний у ньому розмір матеріальної шкоди, не виплачує страхове відшкодування, як це передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну під час керування автомобілем «Опель Вектра», державний реєстраційний номер НОМЕР_5, станом на 07.02.2014 року було застраховано у відповідача - ПрАТ Українська транспортна страхова компанія».

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків ( п.1 ч.1 ст. 1188 Цивільного кодексу України).

Вина ОСОБА_3 доведена та підтверджується постановою від 29.04.2014р. Малиновського районного суду м.Одеси.

Оскільки вина застрахованої за полісом особи визнана судом, то ДТП, що сталася 07.02.2014р. відповідно до ст.6 Закону, є страховим випадком, внаслідок якого у Відповідача настає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги про те, районним судом не було застосоване положення ст.12Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого, сума страхового відшкодування зменшується на суму франшизи.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме: витягу з централізованої бази даних МТСБУ, полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8579140 передбачена франшиза у розмірі 1 000 грн. (а.с. 49).

Доводи апелянта про те, що районним судом неправомірно було стягнуто суму страхового відшкодування виходячи з вартості матеріального збитку з урахуванням податку на додану вартість, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки подана в якості додатку до Звіту №268-05-14 «Про визначення розміру матеріальної шкоди, яка була спричинена власнику автомобіля «Daewoo Lanos» ремонтна калькуляція не містить даних про включення до вартості ремонтних робіт суми ПДВ. Тому апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність таких доводів апелянта.

Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про необхідність зменшення страхового відшкодування на суму частини відшкодування, що було уже сплачене відповідачем на момент винесення рішення районним судом по справі, та не було взято до уваги останнім з невідомих причин.

Як вбачається із матеріалів справи, 09 вересня 2014 року відповідач сплатив позивачу 5000 грн. страхового відшкодування (а.с.51), 23 вересня 2014 року відповідач сплатив позивачу 7163,89 грн. страхового відшкодування (а.с.52),12 листопада 2014 року відповідач сплатив позивачу 6185,57 грн. страхового відшкодування (а.с.53), що разом становить 18 349,46 грн.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що районним судом при винесенні рішення безпідставно не взято до уваги докази сплати відповідачем на реквізити позивача частини страхового відшкодування, що були наявні у матеріалах справи на момент винесення рішення по справі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково.

У відповідності до вимог частини другої ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми страхового відшкодування, яка підлягає до стягнення на суму франшизи та суму уже виплаченого страхового відшкодування.

За таких обставин сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить: 29 867,18 грн. (вартість матеріального збитку) - 1 000,00 грн. (франшиза) - 18 349,46 грн. (вже виплачена сума страхового відшкодування) = 10517,72 грн.

Оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України є малозначна, тому у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2016 року - змінити.

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування- задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 10 517,72 гривень, витрати на проведення оцінки пошкоджень автомобіля у розмірі 710 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 487,20 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра

С.М. Сегеда