Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3475/18 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Б.
Категорія 33 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №285/3475/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Новоград-Волинської місцевої прокуратури про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Сташківа Т.Б. в м.Новограді-Волинському,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Новоград-Волинської місцевої прокуратури про відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позову вказував, що 06 липня 2018 року він звернувся до Новоград-Волинської місцевої прокуратури із заявою про вчинення злочину в.о. директора ПРАТ «Ярунська Сільгосптехніка» ОСОБА_2, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України. Новоград-Волинською місцевою прокуратурою відомості про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були. 18 серпня 2018 року він звернувся до слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність прокуратури та ухвалою слідчого судді від 23 серпня 2018 року скаргу було задоволено, зобов'язано Новоград-Волинську місцеву прокуратуру внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 06 липня 2018 рокудо ЄРДР та розпочати розслідування. На неодноразові звернення до Новоград-Волинської місцевої прокуратури, йому не було надано будь-якої відповіді про внесення заяви до ЄРДР та не надано витяг з ЄРДР. Вважає, що діями місцевої прокуратури йому завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, переживаннях, хвилюваннях, завданих бездіяльністю. Він здійснив більше двадцяти телефонних дзвінків, щоб дізнатися відповідь на подану ним заяву про вчинення злочину. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив, стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь моральну шкоду в розмірі 885 000 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, вказує, що він надав суду беззаперечні докази незаконності дій посадових осіб Новоград-Волинської місцевої прокуратури. Незаконні дії були встановлені ухвалою слідчого судді, яка є належним та допустимим доказом у цивільній справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем заподіяння йому моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю місцевої прокуратури.

Такий висновок є правильним та узгоджується з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Новоград-Волинської місцевої прокуратури із заявою про вчинення злочину в.о. директора ПРАТ «Ярунська Сільгосптехніка» ОСОБА_2, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Відомості про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань в межах строку, передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України, прокурором внесені не були.

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 23 серпня 2018 року скаргу ОСОБА_1 на невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення - задоволено. Зобов'язано Новоград-Волинську місцеву прокуратуру Житомирської області внести відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 06 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з Державного бюджету України на його користь завдану моральну шкоду незаконними діями Новоград-Волинської місцевої прокуратури, яку оцінив у 885 000 грн. У позові посилався на вимоги статтей 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема, органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Положеннями ст. 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст. 1167 ЦК України.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з п. 3 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Тобто, позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому моральної шкоди, а також наявності причинного зв'язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків ( ст.76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У матеріалах справи відсутні рішення, якими визнано дії чи бездіяльність посадових та службових осіб Новоград-Волинської місцевої прокуратури незаконними. Оскарження незаконних дій прокурора та встановлення судовими рішеннями чи рішеннями вищестоящих органів прокуратури протиправності його поведінки є обов'язковим, відповідно до ч. 2 ст.23 ЦК України для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди.

Реалізація позивачем лише свого процесуального права на оскарження рішень прокуратури в порядку ст.214 КПК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Позивачем не наведено обставин в обґрунтування позову та не надано доказів у підтвердження моральної шкоди, завданої йому органами прокуратури. Зокрема, не наведено в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір суми відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, обґрунтовано відмовив у позові, оскільки підстави для задоволення позову за вимогами статтей 1173, 1174 ЦК України відсутні, а доказів на підтвердження моральної шкоди зазначеної бездіяльності не надано.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, були предметом розгляду у суді першої інстанції та при їх дослідженні і встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, вірно застосував норми права, які підлягають застосуванню, законно та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що оскаржуване рішення ухвалене із дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 28 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді