Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 755/14089/17

провадження № 61-32982св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: ЧервинськоїМ. Є. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Курило В. П.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

представник заявника - ОСОБА_5,

заінтересована особа 1 - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

заінтересована особа 2 - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Асоціації українських банків на ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі судді Оніщука М. І. від 24 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2013 року у справі № 622-12 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості.

Заява мотивована тим, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2013 року у справі № 622-12 задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк». Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь банку кредитну заборгованість у розмірі 303 525, 80 дол. США, що становить 2 426 081 грн 72 коп. та по 12 330 грн 49 коп. з кожного витрат, пов'язаних з вирішенням спору. Посилаючись на те, що Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків не мав права розглядати позов ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки вказана справа не підсудна третейським судам в силу вимог закону Закону України «Про третейські суди», а про існування рішення заявник дізнався лише 07 липня 2017 року, ОСОБА_4 просив задовольнити подану заяву, поновивши строк звернення до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року заяву задоволено. Поновлено ОСОБА_4 строк для оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2013 року у справі № 622-12 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості. Скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2013 року у справі № 622-12 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Асоціація українських банків, яка не брала участі у справі, проте вважала, що оскаржуваною ухвалою порушено її права, подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року відмовлено у прийнятті вищевказаної апеляційної скарги.

Відмовляючи у прийнятті апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції врахував, що Асоціація українських банків не брала участі у справі, а ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року не вирішувалось питання щодо її прав та обов'язків, у зв'язку з чим дійшов висновку про відсутність права на апеляційне оскарження.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Асоціація українських банків просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків негативним чином впливає на ділову репутацію Асоціації українських банків, у зв'язку із чим остання має бути залучена до розгляду даної справи, а відтак, має право на апеляційне оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Вказана справа передана до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно частиною першою статті 389-1 ЦПК України 2004 року сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Установивши, що Асоціація українських банків не є учасником справи, яка розглядається, та врахувавши відсутність обставин, які свідчать про вирішення судом першої інстанції питання про права та обов'язки Асоціації українських банків, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для прийняття апеляційної скарги Асоціації українських банків на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану судову ухвалу без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Асоціації українських банків залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:В. М. Коротун
В. П. Курило