Постанова

Іменем України

16 квітня 2018 року

м. Київ

справа № 760/8192/15-ц

провадження № 61-9661св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Леско А. О.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року в складі судді Букіної О. М. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року в складі суддів: Слободянюк С. В., Кравець В. А., Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 17 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 184 315,85 грн, що еквівалентно на дату укладання цього договору 22 532,50 доларам США, строком на 84 місяці, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля VW СС. Також позивач надав відповідачу додатковий кредит у сумі 18 247,15 грн, що еквівалентно на дату укладання договору 2 230,70 доларам США, строком на 84 місяці, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для оплати страхових платежів згідно з договором страхування фінансових ризиків при викраденні або знищенні транспортного засобу, укладеним з приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Кардіф», а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов договору. Відповідач порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем, яка складається з: основної суми боргу зі сплати кредиту в розмірі 473 478,07 грн, основної суми боргу зі сплати додаткового кредиту за кредитним договором від 17 вересня 2013 року - 5 513,71 грн, збитків - 46 666,60 грн, штрафу - 68 983,51 грн, пені - 2 144,71 грн, 3 % річних у розмірі 5 033,39 грн та інфляційних витрат - 113 536,18 грн, що разом складає 715 356,17 грн.

На підставі викладеного ТОВ «Порше Мобіліті» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 715 356,17 грн.

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання частково недійсним кредитного договору.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного 17 вересня 2013 року між сторонами кредитного договору всі платежі за ним повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до загальних умов кредитування. В подальшому розмір щомісячного платежу за кредитом збільшувався у зв`язку зі збільшенням курсу долара CША. Умови кредитного договору, а саме графік погашення кредиту та умови, які передбачають збільшення розміру щомісячних платежів в залежності від курсу долара США є незаконними та несправедливими і такими, що суперечать ЦК України, Законам України «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншим нормам цивільного законодавства.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 просив визнати недійсним з моменту його укладення кредитний договір від 17 вересня 2013 року в частині визначення грошових зобов'язань по поверненню сум споживчого кредиту та нарахуванню і сплаті відсотків (процентів) за користування кредитом та інших платежів за кредитним договором у гривнях, але у залежності від поточного курсу гривні до долара США та/чи у перерахунку за поточним курсом гривні до долара США.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором від 17 вересня 2013 року в розмірі 473 478,07 грн основної суми боргу зі сплати кредиту, 5 513,71 грн основної суми боргу зі сплати додаткового кредиту, 35 564,11 грн штрафних санкцій, 5 033,39 грн - 3 % річних, 113 536,18 грн інфляційних витрат, 25 388, 83 грн збитків. У задоволенні решти позову ТОВ «Порше Мобіліті» відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 3 654 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України, як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містить заборони на визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті. ОСОБА_4 не доведено, що умови кредитного договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві та суперечать цивільному законодавству. Позичальником порушено умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість перед кредитором, тому наявні правові підстави для стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті».

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що положення цивільного законодавства, в тому числі і статті 1054 ЦК України, не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України відносно іноземної валюти, в тому числі і в кредитному договорі, а тому зазначений кредитний договір від 17 вересня 2013 року не порушує правові приписи, закріплені в статтях 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити первісний позов частково та задовольнити зустрічний позов, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що умови вказаного кредитного договору порушують вимоги, закріплені в статтях 1049 та 1054 ЦК України, оскільки позичальнику надавався кредит у гривні, але він був зобов'язаний повернути його в еквіваленті до долару США. Крім того, ТОВ «Порше Мобіліті» порушено вимоги статей 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів», адже, зокрема, у договорі відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту, загальний розмір платежів у рахунок сплати процентів за кредитом перевищив визначені в орієнтованій сукупній вартості кредиту викладені в графіку погашення кредиту, принцип свободу договору обмежений на користь ТОВ «Порше Мобіліті», тому умови кредитного договору, а саме графік погашення кредиту та умови, які передбачають збільшення розміру щомісячних платежів в залежності від курсу долара США є несправедливими.

У лютому ТОВ «Порше Мобіліті» подало відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що умови кредитного договору, які погоджено сторонами, не суперечать нормам статей 1049 і 1054 ЦК України, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та підлягають застосуванню до правовідносин споживчого кредитування, тому умови оспорюваного кредитного договору є справедливими. При цьому товариство надало позивачеві повну, достовірну та детальну інформацію про сукупну вартість кредиту відповідно до кредитного договору.

21 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що 17 вересня 2013 року сторони по справі уклали кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалося надати ОСОБА_4 кредит у розмірі 184 315,85 грн, що було еквівалентно 22 532,50 доларам США, та додатковий кредит у розмірі 18 247,15 грн, що було еквівалентно 2 230,70 доларам США, зі змінною процентною ставкою на строк 84 місяці на споживчі цілі - придбання автомобіля VW СС.

Відповідно до умов цього договору всі платежі за ним повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до загальних умов кредитування.

Під час укладення кредитного договору сторони погодили, що цей договір складають у тому числі і загальні умови кредитування.

У підпункті 1.3 загальних умов кредитування зазначено, що сторони погодили, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплату таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти.

За змістом підпункту 1.3.1 загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, в графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. У подальшому позичальник сплачує платежі в повернення кредиту відповідно до виставлених компанію рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту і для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей.

Підпунктом 2.4 загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту.

У підпункті 2.5 загальних умов кредитування зазначено, що термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів.

Відповідно до підпунктів 9.5-9.7 загальних умов кредитування ОСОБА_4 своїм підписом засвідчив, що ТОВ «Порше Мобіліті» належним чином ознайомило його, зокрема, з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, з інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), також їй надана вичерпна інформація про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Також, у підпункті 9.6 кредитного договору зазначено, що додатково до положень підпункту 9.5 загальних умов кредитування позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про: умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальників; умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови надання таких послуг); розмір винагороди компанії у разі, коли вона пропонує послугу фінансового кредиту, що надається іншими фінансовими установами; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо).

ТОВ «Порше Мобіліті» виконало свої зобов'язання за кредитним договором та видало кошти відповідно до умов договору.

Згідно зі статтею 99 Конституції Українигрошовою одиницею України є гривня.

У статті 192 ЦК Українизакріплено, що гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 524 та частиною першої статті 533 ЦК України зобов'язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України - гривні.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що під час укладення оспорюваного правочину діяла заборона на надання та отримання споживчих кредитів саме в іноземній валюті, але банки не було позбавлено права надати, а позичальників отримати споживчий кредит в гривнях із визначенням сум платежів за кредитом в еквіваленті іноземної валюти.

При цьому згідно із частинами першою, другою, четвертою та п'ятою статті 18 цього Законупродавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Такий же висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 18 жовтня 2017 року в справі № 6-2024цс16.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували вказані норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідно до законодавства, яке було чинне на час укладення спірного правочину, ТОВ «Порше Мобіліті» не було позбавлено права надати, а ОСОБА_4 отримати споживчий кредит в гривнях із визначенням сум платежів за кредитом в еквіваленті іноземної валюти. Відсутні підстави вважати, що умови кредитного договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві.

Встановлено, що ОСОБА_4 станом на 11 квітня 2015 року не сплатив щомісячний платіж за червень 2014 року в розмірі 5 523,13 грн, за липень 2014 року - 5 495,42 грн, за серпень 2014 року - 5 735,56 грн, за вересень 2014 року - 5 957,22 грн, за жовтень 2014 року - 4 393,94 грн., за листопад 2014 року - 4 393,94 грн, а всього - 31 499,21 грн.

07 листопада 2014 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу ОСОБА_4 вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за договором від 17 вересня 2013 року, однак вимоги направленої претензії ОСОБА_4 виконані не були та повернулись на адресу позивача з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання».

Кредитор, надіславши вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, змінив строк виконання кредитних зобов'язань, тому відповідно до пункту 3.3 кредитного договору останнім днем строку добровільного виконання вимоги про дострокове повернення кредиту було 07 грудня 2014 року, однак ОСОБА_4 вимог ТОВ «Порше Мобіліті» не виконав і станом на час звернення позивача до суду з цим позовом розмір основної суми заборгованості складає 427 290,74 грн, з якого виключено заборгованість за щомісячними платежами.

Враховуючи процентну ставку за користування кредитом встановлену договором на рівні 9,9 % та термін прострочення - 125 днів (з 07 грудня 2014 року до 11 квітня 2015 року), проценти за користування кредитними коштами в межах заявлених позовних вимог становлять 14 688,12 грн.

Станом на 11 квітня 2015 року ОСОБА_4 не виконано зобов'язання зі сплати наступних щомісячних платежів з повернення додаткового кредиту: за червень 2014 року в розмірі 198,74 грн, за липень 2014 року - 446,13 грн, за серпень 2014 року - 465,63 грн, за вересень 2014 року - 483,62 грн, за жовтень 2014 року - 485,50 грн, за листопад 2014 року - 485,50 грн., за грудень 2014 року - 572,10 грн., за січень 2015 року - 681,94 грн., за лютий 2015 року - 757,30 грн., за березень 2015 року - 937,25 грн., а всього - 5 513,71 грн.

Пунктом 6.3 умов кредитування визначено, що, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право вживати необхідних, на його розсуд, заходів для забезпечення прав позивача, в тому числі, але не виключно, направляти повідомлення, іншим чином контактувати з відповідачем. Витрати позивача на такі дії підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до пункту 8.5 умов кредитування збитки, заподіяні у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Встановлено, що умовами кредитного договору передбачено сплату неустойки за порушення виконання кредитних зобов'язань.

За порушення відповідачем терміну оплати чергового платежу з повернення кредиту ТОВ «Порше Мобіліті» нараховано пеню у розмірі 71 128,22 грн.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд першої інстанції на виконання норм частини третьої статті 551 ЦК України зменшив розмір неустойки до 35 564,11 грн.

Відповідно до частини другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суди врахували вказані вище норми матеріального та порушення позичальником кредитних зобов'язань і дійшли вірного висновку про наявність правових підстав для застосування норм частини другої статті 625 ЦК України.

Встановлено, що заборгованість ОСОБА_4 перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором від 17 вересня 2013 року становить 473 478,07 грн основної суми боргу зі сплати кредиту, 5 513,71 грн основної суми боргу зі сплати додаткового кредиту, 35 564,11 грн штрафних санкцій, 5 033,39 грн - 3 % річних, 113 536,18 грн інфляційних витрат, 25 388, 83 грн збитків.

На підставі викладеного суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов вірного висновку, що позичальник порушив умови кредитного договору, а тому у нього утворилася заборгованість, яка підлягає до стягнення на користь кредитора.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська В. С. Висоцька А. О. Лесько