Провадження № 22-ц/4812/76/18 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

У Х В А Л А

6 листопада 2018 року м. Миколаїв

справа № 474/578/18-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Гавор В.Б.,

переглянувши в апеляційному порядку матеріали позовної заяви

публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1

(третя особа ОСОБА_2)

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу судді Врадіївського районного суду Миколаївської області, постановлену 31 липня 2018 року суддею Соколом Ф.Г. в приміщенні цього ж суду (дата складання повної ухвали не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось з позовом до ОСОБА_1 (третя особа ОСОБА_2М.) про звернення стягнення на предмет іпотеки кредитної заборгованості ОСОБА_2 станом на 6 червня 2018 року в розмірі 1 365 742, 85 грн. та 2500 грн. витрат на незалежну оцінку іпотечного майна.

Ухвалою судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2018 року позовну заяву залишено без руху для сплати банком 20 523, 64 грн. судового збору.

Ухвалою цього ж судді від 31 липня 2018 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі частини 3 статті 158 ЦПК України.

В апеляційній скарзі позивач просив ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, посилаючись на подання позову про звернення стягнення на предмет іпотеки після вирішення вимоги про виконання основного зобовязання іншим судовим рішенням, що, на думку банку, є підставою для сплати судового збору за ставками, передбаченими для вимог немайнового характеру.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 жовтня 2018 року у складі, визначеному при автоматичному розподілі, цивільну справу прийнято до провадження цього суду.

Вирішуючи питання про можливість апеляційного розгляду справи та визначення законності та обгрунтованості ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Повертаючи позовну заяву банку ухвалою від 31 липня 2018 року, суддя виходив з того, що при подачі позову, ціна якого складає 1 365 742,85 грн., позивач мав сплатити 20 523,64 грн. судового збору (1,5% від ціни позову). При цьому суддя виходив з того, що вимога про звернення стягнення заявлена позивачем на суму 1365 742,85 грн., тоді як раніше судовим рішенням стягувалась заборгованість у розмірі 413 170,77 грн. Оскільки судовий збір в такому розмірі, як за майнову вимогу, АТ «Державний ощадний банк України» не сплатив, вимоги ухвали судді від 26 червня 2018 року про залишення позовної заяви без руху не виконав, позовна заява має бути повернута позивачеві за частиною 3 статті 1589 ЦПК.

Правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» № 3674-VІ (далі Закон).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону подання позовної заяви немайнового характеру, у разі подання її юридичною особою, судовий збір сплачується у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору, а відповідно й дотримання позивачем правил частини 4 статті 175 ЦПК, залежить від оцінки суті позову чи має він майновий або немайновий характер.

Для зясування питання про те, які вимоги відносяться до майнових, а які до немайнових, слід враховувати розяснення, викладені у пункті 6 Постанови (далі Постанова №5).

Так, пунктом 6 постанови №5 пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» (далі Постанова №5) передбачено, що вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру за умови, що така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. Ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

Але чи застосовується це правило у разі, коли розмір стягнення у вимозі про звернення стягнення іншій (як правило, значно більший), у постанові не зазначено.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2018 року (справа №340/461/16ц) застосував правила пункту 6 Постанови №5, незважаючи на те, що розмір стягнення у вимозі про звернення стягнення значно перевищував розмір стягнення судовим рішенням за основним зобовязанням.

На застосуванні такої правової позиції щодо немайнового характеру вимоги про звернення стягнення наполягала сторона при касаційному розгляді господарської справи № 907/9/17.

Дійшовши висновку про необхідність відступлення від висновку щодо такого застосування норм права у подібних правовідносинах, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 27 березня 2018 року передав справу №907/9/17 на розгляд ОСОБА_3 Верховного Суду. Розгляд справи відкладено на 19 лютого 2019 року.

Таким чином, питання щодо застосування Закону «Про судовий збір» до вимог про звернення стягнення на заставне майно у подібних правовідносинах (в іншій справі) переглядається у касаційному порядку ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду.

За приписами пункту 10 частини 1 статті 252 ЦПК, суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, обєднаною палатою, ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду до закінчення касаційного розгляду.

Керуючись статтями 252,253,368 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Зупинити розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу судді Врадіївського районного суду Миколаївської області від 31 липня 2018 року до перегляду в касаційному порядку господарської справи №907/09/17, переданої на розгляд ОСОБА_3 Верховного Суду у звязку з незгодою з правовою позицією щодо немайнового характеру вимоги про звернення стягнення на заставлене майно до закінчення касаційного розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

ОСОБА_4

---------------------------------

Повну ухвалу складено 7 листопада 2018 року.