Номер провадження: 22-ц/785/1733/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Калараш А.А.

за участю секретаря Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними довіреності і договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Сувертак І.В. 07 листопада 2017 року у м. Одеса, -

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідачів, який було уточнено, про визнання недійсною довіреності від 05 грудня 2008 року, виданою ОСОБА_2 на імя ОСОБА_3 на право управління та розпорядження квартирою № 32 по вул. Балківська, 22-А/7 в м. Одесі, та визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 23 січня 2009 року, визнання права власності на спірну квартиру (т. 1, а.с. 3-5, 151-153).

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 посилався на те, що 29 жовтня 2004 року між ДП «Транспортний експедиційний центр» в особі директора ОСОБА_5М та ОСОБА_2І був укладений договір інвестування № Бал/ТЕЦ-1-19, відповідно до умов якого підприємство зобов'язалося передати у власність інвестора об'єкт інвестування - квартиру № 32 будинку 22 «А», корпус № 7 по вулиці Балківській в м. Одесі. 21 березня 2006 року ОСОБА_2 видав довіреність № 721 на імя ОСОБА_3, відповідно до якої уповноважив останню бути його представником за договором інвестування. 24 листопада 2008 року вищезазначена довіреність була скасована, про що нотаріусом внесено відповідний реєстраційний запис та направлено повідомлення до Єдиного реєстру довіреностей. 28 листопада 2008 року ОСОБА_3І, використовуючи скасовану довіреність, оформила в КП «ОМБТІ та РОН» технічний запис та отримала свідоцтво про право власності на квартиру на ім'я ОСОБА_2 без його відома. 05 грудня 2008 року невстановлена особа, без відома та згоди ОСОБА_2І, уклала довіреність від імені ОСОБА_2І на ім'я ОСОБА_3 з правом управління та розпорядження спірною квартирою. 23 січня 2009 року ОСОБА_3, використовуючи зазначену довіреність, оформила договір купівлі-продажу вищевказаної квартири із .ОСОБА_4

ОСОБА_2 категорично заперечував факт визнання довіреності від 05 грудня 2008 року, у звязку із чим змушений звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення (т. 2, а.с. 46-48).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (т.2, а. с. 55-59).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки оригінал довіреності серії ВМА №555640 від 05 грудня 2008 року на предмет виконання підпису в ньому від імені ОСОБА_2 особисто ОСОБА_2 чи іншою особою в рамках даної цивільної справи не досліджувався, а суд позбавлений права робити висновок ґрунтуючись на припущеннях, суд не знайшов правових підстав для задоволення позову, тому і відмовив у його задоволенні у звязку із недоведеністю позовних вимог.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2011 року по цивільній справі №2-1690/11 встановлено, що 29 жовтня 2004 року між ДП «Транспортно-експедиційний центр» в особі директора ОСОБА_5 та громадянином ОСОБА_2 був укладений договір інвестування №Бал/ТЕЦ-1-19, за умовами якого підприємство зобовязалося передати у власність інвестора обєкт інвестування - квартиру №32 будинку №22 "А", корп. №7 по вул. Балківській в м. Одесі, а ОСОБА_2 здійснити оплату вартості квартири.

Після цього, ОСОБА_2 уповноважив відповідача ОСОБА_3 бути його представником за договором інвестування, внаслідок чого склав довіреність від 05 грудня 2008 року, яка в подальшому, 24 листопада 2008 року була скасована, про що нотаріусом внесено відповідний запис та направлено повідомлення. (т.1, а.с. 35,36).

Відповідно до частини третьої статті 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно ст. 52 Закону України «Про нотаріат», про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається.

Відповідно до вимог Наказу «Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства», про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2015 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1.Чи було виконано підпис у аркуші в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій р. № 1-5721 від імені ОСОБА_2 особисто ОСОБА_2 чи іншою особою?

2. Чи було виконано підпис у аркуші в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій р. № 1-5721 навмисно зміненим почерком?

3. Особою якої статі виконаний підпис від імені ОСОБА_2 у аркуші в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій р. № 1-5721?

4. До якої групи за віком належить виконавець підпису від імені ОСОБА_2 у аркуші в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій р. № 1-5721?

26 липня 2017 року на адресу суду повернулась цивільна справа разом із Висновком №6351 судово-почеркознавчої експертизи, з якого вбачається, що підпис від імені ОСОБА_2 у наданому на експертизу Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій під №1-5721 від 05 грудня 2008 року в графі «Розписка в одержанні нотаріально оформленого документа», виконаний не самим ОСОБА_2, а іншою особою. Друге, третє та четверте питання ухвали суду від 19 жовтня 2015 року не вирішувались. (т.1, а.с. 139-142).

Однак, з незрозумілих причин, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку, що зазначений висновок не несе правових наслідків про встановлення належності підпису певній особі в довіреності серії ВМА №555640 від 05 грудня 2008 року (хоча питання щодо належності підпису ОСОБА_2 саме на довіреності серії ВМА 555640 від 05 грудня 2008 року неодноразово досліджувалось шляхом проведення відповідних експертиз), та не обґрунтував, з яких підстав суд не прийняв даний доказ по справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2015 року було зобов'язано Другу нотаріальну контору надати відповідь щодо наявності оригіналу довіреності від 05 грудня 2008 року (т.1, а.с. 41).

Згідно отриманої від нотаріальної контори відповіді вбачається, що 18 вересня 2009 року правоохоронними органами було зроблено виїмку довіреності ВМА №555640 від 05 грудня 2008 року лейтенантом міліції держаної служби по боротьбі з економічною злочинністю Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_6Д відповідно до постанови про вчинення виїмки від 14 вересня року в рамках кримінальної справи №7 (кримінальне провадження №0000781) (т.1, а.с 79-84).

У наступному, згідно відповіді слідчого СВ Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області, було встановлено, що у матеріалах кримінального провадження №0000781 оригінал довіреності ВМА №555640 від 05 грудня 2008 року відсутній.

За результатами проведених експертиз в рамках вказаного кримінального провадження встановлено наступне:

1. За результатами Висновку експерта Управління МВС України на Одеській залізниці від 15 травня 2009 року №159 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 у генеральній довіреності від 05 грудня 2008 року, можливо, виконаний не самим ОСОБА_2, а іншою особою (т.1, а.с. 65-67).

2. За результатами Висновку експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в Одеській області від 30 листопада 2009 року №87 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 та запис: «Стоянов Микола Ілліч» у графі: «Підпис» довіреності серії ВМА 555640 від 05 грудня 2008 року від імені ОСОБА_2 на імя ОСОБА_3 на право управління та розпорядження квартирою № 32 по вул. Балківська, 22-А/7 в м. Одесі, зареєстрованої у реєстрі за №1-5721 та завіреної державним нотаріусом ОСОБА_7, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою (т.1, а.с. 68-70).

3. За результатами Висновку експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Миколаївський області від 25 листопада 2011 року №1706 встановлено, що підпис, а також прізвище, імя та по батькові «Стоянов Микола Ілліч» у графі: «Підпис» довіреності серії ВМА 555640 від 05 грудня 2008 року, виданої від імені ОСОБА_2 на імя ОСОБА_3, зареєстрованої у реєстрі за №1-5721 та завіреної державним нотаріусом ОСОБА_7, - виконані не ОСОБА_2, а іншою особою (т.1, а.с. 163-171).

4. За результатами Висновку № 9105/02 судово-почеркознавчої експертизи від 22 серпня 2011 року, вирішити питання, чи здійснений підписна другому екземплярі довіреності від 05 грудня 2008 року, завіреної державним нотаріусом ОСОБА_7, самим ОСОБА_2 або іншою особою, не вдалось можливим (т.1, а.с. 217-221).

Оскільки оригінал довіреності серії ВМА 555640 від 05 грудня 2008 року є втраченим, апеляційний суд позбавлений можливості провести відповідну судово-почеркознавчу експертизу, у звязку із чим колегія суддів приймає, в якості належних та допустимих доказів, висновки проведених в рамках кримінального провадження №0000781 судово-почеркознавчих експертиз.

У урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що наявні у матеріалах справи докази є обґрунтованим підтвердженням того факту, що підпис від імені ОСОБА_2 та запис: «Стоянов Микола Ілліч» у графі: «Підпис» довіреності серії ВМА 555640 від 05 грудня 2008 року від імені ОСОБА_2 на імя ОСОБА_3 на право управління та розпорядження квартирою № 32 по вул. Балківська, 22-А/7 в м. Одесі, зареєстрованої у реєстрі за №1-5721 та завіреної державним нотаріусом ОСОБА_7, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою.

У звязку із доведеністю вимог ОСОБА_2 про визнання недійсною довіреності серії ВМА 555640 від 05 грудня 2008 року від імені ОСОБА_2 на імя ОСОБА_3 на право управління та розпорядження квартирою № 32 по вул. Балківська, 22-А/7 в м. Одесі, зареєстрованої у реєстрі за №1-5721 та завіреної державним нотаріусом ОСОБА_7, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу вказаної квартири, та визнання за апелянтом права власності на квартиру.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори ).

Відповідно положень ст. 202 ЦК України, укладання довіреності є одностороннім правочином, а договір купівлі-продажу квартири є двостороннім правочином.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочина стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена Законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена Законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених Законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно ст.ст. 203ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в учасника правочину волевиявлення на його вчинення, суду слід виходити з ретельного дослідження наявних у справі доказів як кожного окремо, так і їх в сукупності.

Зокрема, у разі вчинення правочину представником суду слід зясувати, чи був наділений представник його довірителем повноваженнями на вчинення правочину, чи діяв він в межах наданих йому повноважень, а якщо ні, то чи схвалив в подальшому довіритель укладений представником в його інтересах правочин.

Таким чином, враховуючи, що оформлення нотаріально посвідченої довіреності від 05 грудня 2008 року здійснювалась без участі, відома та волевиявлення ОСОБА_2І колегія суддів доходить до висновку, що не було волевиявлення позивача і на здійснення наступних дій: оформлення ОСОБА_3 в КП «ОМБТІ та РОН» 28 листопада 2008 року технічного запису та отримання свідоцтва про право власності на квартиру на ім'я ОСОБА_2; укладення 23 січня 2009 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 таОСОБА_4

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Виходячи з того, що договір куплі-продажу квартири АДРЕСА_1 був укладений ОСОБА_3І від імені (ОСОБА_2І ) на основі недійсної довіреності від 05 грудня 2008 року, то, як наслідок даний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно, набуття права власності ОСОБА_4І на зазначену квартиру колегія суддів не може визнати правомірним, так як ОСОБА_3І не мала права укладати відповідний договір купівлі-продажу спірної квартири від імені власника - ОСОБА_2, оскільки волевиявлення ОСОБА_2 на укладення оскаржуваного договору було відсутнє.

Вищевказане є підставою для визнання укладеного між ОСОБА_3 таОСОБА_4 23 січня 2009 року договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 на основі недійсної довіреності, недійсним згідно вимог ч.1 ст. 215 ЦК України, оскільки зміст правочину суперечить ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить до висновку про необхідність поновлення порушеного права ОСОБА_2 на володіння належним йому нерухомим майном шляхом визнання права власності за позивачем на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54, 1 кв.м., житловою площею 25, 9 кв.м.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у звязку із чим рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2017 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2017 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними довіреності і договору купівлі-продажу квартири, визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати недійсною довіреність серії ВМА №555640 від 05 грудня 2008 року, видану ОСОБА_2 на імя ОСОБА_3 на право управління та розпорядження квартирою № 32 по вул. Балківська, 22-А, корпус №7 в м. Одесі, загальною площею 54, 1 кв.м., житловою площею 25, 9 кв.м., зареєстровану в реєстрі за № 1-5721 державним нотаріусом ОСОБА_7

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, корпус №7 в м. Одесі, загальною площею 54, 1 кв.м., житловою площею 25, 9 кв.м., укладений 23 січня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати право власності на квартиру № 32, розташовану по вул. Балківська, 22-А, корпус №7 в м. Одесі, загальною площею 54, 1 кв.м., житловою площею 25, 9 кв.м., за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в дохід держави по 437, 14 гривень у рівних частках судового збору.

Стягнути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 812 гривень судових витрат у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 01 листопада 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

ОСОБА_8