Справа № 405/2266/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Кіровгеологія» структурний підрозділ геологорозвідувальна експедиція № 37 про стягнення середньої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до Казенного підприємства «Кіровгеологія» структурний підрозділ геологорозвідувальна експедиція № 37 про стягнення середнього заробітку, зазначивши, що перебувала у трудових відносинах з ГРЕ № 37, яка є структурним підрозділом КП «Кіровгеологія». 31.12.2013 року звільнилась за власним бажанням.

31.03.2014 року Ленінським районним судом м. Кіровограда винесено на її користь рішення про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, рішення набрало законної сили 10.04.2014 року, але на день звернення її в суд дане рішення не виконано, відповідач ігнорує вимогу суду, що змушує її звернутись в суд за захистом свого порушеного права.

На кінець її роботи в структурному підрозділі Казенного підприємства «Кіровгеологія» (Геологорозвідувальної експедиції № 37) середня заробітна плата склала 2 891, 90 грн.

Період затримки розрахунку з 31.12.2013 року по 04.12.2015 року відповідач розрахувався, а тому час за затримки розрахунку складає з 05.12.2015 року по 04.04.2018 року, тобто 28 місяців і середньомісячний заробіток становить 2 891,90 х 28 = 80 973,20 грн.

Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та нагадати боржникові, що відповідно вимог ст. 233 КЗпП вона має право звернутись до суду з позовом про стягнення належної її заробітної плати без обмежень будь-яким строком.

Сторони у судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, позивач надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в позові, представник відповідача причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1. підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.03.2014 року, яке набрало законної сили 10.04.2014 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 15 067, 94 грн. Рішення суду набрало законної сили і на його виконання був виданий виконавчий лист.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.03.2016 року стягнуто з Казенного підприємства «Кіровгеологія» (код ЄДРПОУ № 14308279) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 63 490,35 грн.

Як зазначила позивач на день звернення в суд рішення суду не виконано.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до п.п. 20, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпПУ стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Судом встановлено, що рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда про стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку за період з 31.12.2013 року по 04.12.2015 року виконано та відповідач розрахувався, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.03.2014 року була стягнута заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 15 067, 94 грн. по день звільнення 31.12.2013 року не виконано та не виплачено на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату, тому суд вважає, що відповідач не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На даний час період затримки розрахунку складає з 05.12.2015 року по 04.04.2018 року, а згідно довідки середньомісячний заробіток складає 2 891,9 грн., необхідно рахунок проводити виходячи з 2-х місяців попередніх звільненню, тобто за жовтень - листопад 2015 року. Середня кількість робочих днів за цей період становить: у грудні 2015 року 19 роб./днів; за 2016 рік 251 робочий день (січень 19 р.д., лютий 21 р.д., березень 22 р.д., квітень 21 р.д., травень 19 р.д., червень 19 р.д., липень 22 р.д., серпень 22 р.д., вересень 22 р.д., жовтень 20 р.д., листопад 22 р.д., грудень 22 р. д.); за 2017 рік 248 робочих днів (січень 20 р.д., лютий 20 р.д., березень 22 р.д., квітень 19 р.д., травень 20 р.д., червень 20 р.д., липень 21 р.д., серпень 22 р.д., вересень 21 р.д., жовтень 21 р.д., листопад 22 р.д., грудень 20 р.д.); за 2018 рік 69 робочих днів (січень 21 р.д., лютий 20 р.д., березень 21 р.д., квітень 7 р.д.), а всього 587 робочих днів. Середньоденна з/п = 2 891,9 грн./22 р/д.= 131,45 грн. Кількість робочих днів за період затримки розрахована згідно «Розрахунку норм тривалості робочого часу» на 2015, 2016, 2017, 2018 роки 131,45 грн. х 587 днів = 77 161,15 грн.

Таким чином, відповідач має сплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки, тобто з 05.12.2015 року по 04.04.2018 року у розмірі 77 161,15 грн.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 77 161,15 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з Казенного підприємства «Кіровгеологія» судовий збір на користь держави у розмірі 952, 35 грн.

Керуючись ст. ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. 1167 ЦК України, ст. ст.7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263 265 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Кіровгеологія» структурний підрозділ геологорозвідувальна експедиція № 37 про стягнення середньої заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Казенного підприємства «Кіровгеологія» (код ЄДРПОУ № 14308279) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 77 161,15 грн.

Стягнути з Казенного підприємства «Кіровгеологія» (код ЄДРПОУ № 14308279) , судовий збір на користь держави у розмірі 1 762,00 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І. М. Шевченко