Справа №295/3050/18
22.05.2018 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
головуючого судді - Перекупка І.Г.
при секретарі - Сидорець К.Г.,
за участю позивача ОСОБА_1.,
за участю представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання особи, такою що втратила право на користування житловим приміщенням, -
Позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою - АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначають, що відповідачі в квартирі не проживають з червня 2016 року. Вважають, що відповідачі втратили право на користування житловим приміщенням, оскільки без поважних причин не проживають в ньому.
В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, судові повісти, направлені відповідачам повернулись на адресу суду не врученою адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання».
Начальник Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради- Ярош І.В. надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника Управління, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст.ст. 211, 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Зі змісту довідки № 295, виданої 21.07.2018 року директором Комунального підприємства Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №6» Житомирської міської ради вбачається, що відповідачі зареєстровані в зазначеній квартирі (а.с. 10).
Відповідно до акту Комунального підприємства Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №6» Житомирської міської ради від 09.02.2018 р., відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за адресою АДРЕСА_1, не проживають з червня 2016 року та по теперішній час, що підтверджується свідченнями сусідів (а.с. 12).
Стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплюють принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти ним.
Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідачі, будучи зареєстрованими в квартирі, фактично в ній не проживають, не несуть будь-яких обовязків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримують житло та не сплачують комунальні послуги. Перешкоди в користуванні житлом відповідачам не чинились. Встановлених законом випадків збереження за ним права користування квартирою в судовому засіданні не встановлено.
Наведене вище є підставою для визнання відповідача відповідно до вимог ст.ст. 391, 405 ЦК України таким, що втратив право користування спірним житлом у звязку з його відсутністю без поважних причин понад один рік.
Статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зі змінами та доповненнями, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Наявність рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстрації місця проживання.
З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354, 430 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради про визнання особи, такою що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за адресою - АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір в сумі 352,40 грн. з кожного.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя І.Г. Перекупка