АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ справи: 755/2024/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2889/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Галаган В.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Шепель К.В.

розглянувши у відкритому судовомузасіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року,

встановив:

у лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання його однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року у відкритті провадження за заявою було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник заявника подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відповідно до п 8 розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, ч. 6 ст. 147 та абз. 3 п. 3 розділу ХII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII Апеляційний суд м. Києва діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Київського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник посилався на те, що з 1985 року він проживав однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Заявник вказував, що після її смерті залишилась спадщина, а саме квартира АДРЕСА_1, та для оформлення спадкових прав йому необхідне встановлення вказаного факту.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року у відкритті провадження за заявою було відмовлено.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою, суд першої інстанції виходив з того, що за аналогічною заявою ОСОБА_3 вже було відмовлено у відкритті провадження у справі. Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений із порушенням норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 04 грудня 2017 року у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_3, заінтересована особа: Головне управління юстиції в м.Києві, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу було відмовлено. Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що ОСОБА_3 було подано позовну заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, однак її форма та зміст не відповідали вимогам процесуального закону, оскільки він посилався на положення норм ЦПК України, що регулюють порядок розгляду справ в окремому провадженні, а з позовної заяви вбачається спір про право, що є підставою для відмови у відкритті провадження.

Положеннями ст. 186 ЦПК України, на які посилався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі про відкриття провадження у справі, визначені підстави для відмови у відкритті позовного провадження.

Частиною 1 вказаної статті визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами; у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому самому третейському суді виявився неможливим; є рішення суду іноземної держави, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред'явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Однак, посилаючись на положення вказаної норми процесуального закону, суд першої інстанції виходив з того, що підстави у відкритті провадження за заявою відсутні, оскільки судом вже було відмовлено у відкритті провадження за аналогічною заявою, тоді як таких підстав для відмови у відкритті провадження у справі ЦПК України не передбачає.

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що заявник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У ч.4 ст. 315 ЦПК України визначено обов'язок суду відмовити у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо із заяви вбачається спір про право.

Однак, відмовляючи у відкритті провадження у справі, судом першої інстанції не було встановлено обставини, що мають значення для справи, висновок щодо наявності або відсутності у заявника спору про право з зацікавленими особами судом не робився.

З поданої ОСОБА_3 заяви не вбачається наявності інших спадкоємців або осіб, з якими у заявника наявний спір. Крім того, процесуальним законом визначено, що у разі виявлення наявності спору про право під час розгляду справи, суд залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції було зроблено помилковий висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за заявою, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню із направленням справи для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 березня 2018 року.

Головуючий

Судді