Справа № 450/2542/17 Провадження № 2/450/506/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

21.09.2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Пустомитівського районного суду Львівської області з цивільним позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності порядку спадкування. В своїх позовних вимогах просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 23.01.2007 року право на: земельну частку (пай) площею 1,90 умовних кадастрових гектарах, згідно сетифікату на земельну частку (пай) серії РН № 576701 від 01.10.2009року; земельну частку (пай) площею 0,99 умовних кадастрових гектарах, згідно сетифікату на земельну частку (пай) серії РН № 576702 від 01.10.2009року.

26.09.2017 року провадження у справі відкрито.

В обгрунтування своїх вимог позивачка покликається на те, що після смерті 23.02.2006 року її бабці ОСОБА_5, яка за життя своїм майном розпорядилась на власний розсуд, склавши 31.01.1997 року заповіт посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, згідно якого все своє майно заповіла своїх невістці, а позивачці матері, ОСОБА_4, відкрилась спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) площею 0,99 умовних кадастрових гектарах, що належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 576702 від 01.10.2009 року, виданого на імя ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 28.05.1997 року № 271 та зареєстровано в книзі записів за № 2705.

23.01.2007 року померла її матір, ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) площею 1,90 умовних кадастрових гектарах, що належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 576701 від 01.10.2009 року, виданого на імя ОСОБА_4 на підставі розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 28.05.1997 року № 271 та зареєстровано в книзі записів за № 2706.

Позивачка вказує, що за життя її мати не встигла зареєструвати своє право на успадковану за заповітом після смерті бабці, ОСОБА_5 земельну частку (пай) і не розпорядилась спадковим майном, тому її майно спадкується спадкоємцями за законом почергово.

Позивачка вказує, що спадкоємцем першої черги за законом майна її матері, окрім неї є її рідна сестра ОСОБА_2, яка від своєї частки у спадковому майні відмовилась на користь позивачки, про що подала відповідну заяву.

Також позивачка вказує, що відразу після смерті матері почала користуватися та до тепер користується усім спадковим майном матері, в тому числі обробляє земельні ділянки, садить городину, косить траву на сінокосах, а тому вважає себе такою, що у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері.

На підставі наведеного покликаючись на положення ст.ст. 15,16, 392 ЦК України, позивачка просить суд позов задоволити.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена. Однак, 28.11.2017 року від позивачки надійшла заява згідно якої позовні вимоги підтримує та просить суд розгляд справи здійснювати у її відсутності.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не зявилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Пустомитівського району Львівської області не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 23.02.2006 року померла ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 041624 видане виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 23.02.2016 року, яка являється бабцею позивачки ОСОБА_1 та яка за життя своїм майном розпорядилась на власний розсуд, склавши 31.01.1997 року заповіт посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, згідно якого все своє майно заповіла своїх невістці, а позивачці матері, ОСОБА_4.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_5 розпорядженням голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 28.05.1997 року № 271 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН № 576702 від 01.10.2009 року площею 0,99 умовних кадастрових гектарах, в колгоспі агроторзі «Білківський» в с. Берхня Білка, Пустомитівського району Львівської області.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ № 080255 видане 24.01.2007року виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Пустомитівського району Львівської області, 23.01.2007 року померла мати позивачки ОСОБА_4.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно представлених суду доказів, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) площею 1,90 умовних кадастрових гектарах, що належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 576701 від 01.10.2009 року, виданого на підставі розпорядження голови Пустомитівської районної державної адміністрації від 28.05.1997 року № 271 та зареєстровано в книзі записів за № 2706.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до глави 87 ЦК України, право на спадкування здійснюється шляхом подання заяви про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України), та у разі постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

В силу вимог ст. 81 ЦК України, позивачкою ОСОБА_1С, не представлено суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження прийняття ОСОБА_4А, після смерті ОСОБА_5 спадщини у виді права на земельну частку (пай) серія РН № 576702 від 01.10.2009 року площею 0,99 умовних кадастрових гектарах, в колгоспі агроторзі «Білківський» в с. Берхня Білка, Пустомитівського району Львівської області, а від так відсутні правові підстави для визнання даного майна таким, що увійшов до спадкової маси після смерті ОСОБА_5

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази. У разі якщо особи, які беруть участь у справі, не заявляють клопотання про витребування доказів, зокрема, копій документів із спадкової справи, обовязком суду є розяснення наслідків не вчинення такої процесуальної дії.

Згідно матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_4 своїм майном на випадок смерті не розпорядилась, а тому спадкування здійснюється між спадкоємцями за законом почергово.

Судом встановлено, що окрім позивачки ОСОБА_1А, спадкоємцем першої черги за законом майна ОСОБА_4 відповідно до ст. 1261 ЦК України, є відповідачка ОСОБА_2, яка подала заяву посвідчену 11.07.2017 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, згідно якої вказує, що протягом строку встановленого ст. 1272 ЦК України, спадщину після смерті матері не приймала і не буде звертатись до суду з приводу продовження строку для прийняття спадщини. Не претендує і не буде заявляти свої права на спадкове майно, а також не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику в справах про спадкування якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вище зазначено судом, відповідно до глави 87 ЦК України, право на спадкування здійснюється шляхом подання заяви про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України), та у разі постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини ( ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Причому, згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленими обставинам, суд приходить до висновку, що в силу вимог ст. 81 ЦК України, позивачкою не представлено суду доказів чи обставин які б свідчили про відсутність умов чи перешкод для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, зокрема існування відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також існування обставин які б порушували її законні права на здійснення спадкування після смерті матері та які підлягають судовому захисту, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.10,12,13,64,76-83,258-268 ЦПК України, ст. ст. 15,16, 328, 392, 1218, ч. 3 ст. 1268, 1269 ЦК України, суд -.

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 23.01.2007 року право на: земельну частку (пай) площею 1,90 умовних кадастрових гектарах, згідно сетифікату на земельну частку (пай) серії РН № 576701 від 01.10.2009року; земельну частку (пай) площею 0,99 умовних кадастрових гектарах, згідно сетифікату на земельну частку (пай) серії РН № 576702 від 01.10.2009року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Повний текст судового рішення складено 17.01.2018 року.

СуддяОСОБА_7