ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/1051/18

Головуючий у першій інстанції - Іванюк Т.І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/125/18

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участі секретаря Герасименко Ю.О.,

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства,

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2,

на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 липня 2018 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 06 вересня 2018 року, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 р. ОСОБА_2 пред'явила позов до Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства, у якому, після уточнення позовних вимог, вона просила стягти з останнього 247 грн 68 коп. невиплаченої зарплати за період з 01.11.2017 по 02.04.2018, 2273 грн 45 коп. компенсації втрати частини зарплати внаслідок інфляції у зв'язку з порушенням строків її виплати за цей же період і 33051 грн 20 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за період роботи ОСОБА_2 в Остерському виробничому управлінні житлово-комунального господарства останнє не платило їй зарплату і не провело з нею остаточного розрахунку.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову про стягнення заборгованості по зарплаті, стягнення компенсацій за невикористану відпустку, за затримку зарплати і середнього заробітку відмовлено. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення і задовольнити її позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до того ж, що й позовні вимоги. Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що місцевий суд безпідставно відхилив клопотання представника ОСОБА_2 про витребування від Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства відомостей про нарахування й видачу зарплати за листопад 2017 р. - травень 2018 р., про її середньомісячний заробіток, про проведення з останньою остаточного розрахунку та про заборгованість по зарплаті ОСОБА_2 на день її звільнення, а також наказ про її звільнення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу, а представники Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства просили залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Так, по справі встановлено наступне.

ОСОБА_2 працювала в Остерському виробничому управлінні житлово-комунального господарства по 07.03.2018, що не заперечується жодним з учасників справи і підтверджено копіями індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2, які містяться у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування (арк. 113-114).

Згідно з довідкою Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства від 06.11.2018 № 144 (арк. 95-97, 108):

- станом на 01.11.2017 заборгованість цього управління ОСОБА_2 по зарплаті становила 12803 грн 26 коп.; за листопад 2017 р. їй нараховано 3863 грн 99 коп., з яких до видачі на руки - 3071 грн 87 коп.; у листопаді 2017 р. їй виплачено 2044 грн 00 коп.;

- станом на 01.12.2017 заборгованість вказаного управління ОСОБА_2 по зарплаті становила 13831 грн 13 коп.; за грудень 2017 р. їй нараховано 3926 грн 86 коп., з яких до видачі на руки - 3121 грн 86 коп.; у грудні 2017 р. їй виплачено 4470 грн 95 коп.;

- станом на 01.01.2018 заборгованість названого управління ОСОБА_2 по зарплаті становила 12482 грн 04 коп.; за січень 2018 р. їй нараховано 3926 грн 86 коп., з яких до видачі на руки - 3121 грн 84 коп.; у січні 2018 р. їй виплачено 500 грн 00 коп.;

- станом на 01.02.2018 заборгованість згаданого управління ОСОБА_2 по зарплаті становила 15103 грн 88 коп.; за лютий 2018 р. їй нараховано 4254 грн 86 коп., з яких до видачі на руки - 3382 грн 62 коп.; у лютому 2018 р. їй виплачено заборгованість по зарплаті у загальній сумі 2317 грн 29 коп.;

- станом на 01.03.2018 заборгованість зазначеного управління ОСОБА_2 по зарплаті становила 16169 грн 21 коп.; за березень 2018 р. їй нараховано 3705 грн 67 коп., з яких до видачі на руки - 2946 грн 00 коп.; у березні 2018 р. їй виплачено заборгованість у загальній сумі 11000 грн 00 коп.;

- у квітні 2018 р. ОСОБА_2 виплачено заборгованість по оплаті праці у загальній сумі 15551 грн 51 коп., з яких 15051 грн 51 коп. - 23.04.2018 по відомості нарахування коштів № 22.

Відповідно до довідки Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства від 30.11.2018 № 164, за затримку виплати зарплати за листопад 2017 р. - січень 2018 р. у вищевказаних сумах ОСОБА_2 нараховано й 23.04.2018 виплачено компенсацію втрати частини оплати праці у зв'язку з порушенням термінів її виплати у загальній сумі 281 грн. 21 коп. (арк. 106-107).

За даними індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2, що містяться у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, які сформовано Бобровицьким об'єднаним УПФУ, відповідач нарахував ОСОБА_2 за січень 2018 р. 6329 грн 10 коп., а за лютий цього ж року - 8521 грн 20 коп. (копії цих відомостей на арк. 113-114).

Представники відповідача апеляційному суду пояснили, що у відомостях нарахування та виплати ОСОБА_2 зарплати зазначено, що за січень 2018 р. їй нараховано 6329 грн 10 коп., а за лютий цього ж року - 8521 грн 20 коп.

31.05.2018 представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подано заяву про зменшення позовних вимог, у якій вона, серед іншого, просила при вирішенні позову не враховувати вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 9055 грн 00 коп. компенсації за 25 календарних днів невикористаної відпустки (арк. 20).

З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Зі змісту вищезгаданої заяви від 31.05.2018 випливає, що до початку розгляду справи по суті позовна сторона просила не розглядати вимоги про стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку. Таке ж випливає і зі змісту вступної частини оскаржуваного рішення. Крім того, у ході розгляду справи сторони не давали пояснень щодо цих вимог і не надавали суду доказів на їх підтвердження чи спростування. Тож в силу п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд І інстанції мав ухвалити про залишення без розгляду вимоги про стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку. Натомість він ухвалив рішення про відмову у їх задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, пунктом 1 наказу Держкомстату України від 08.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», ведення обліку нарахованої й виплаченої працівникові заробітної плати є обов'язком роботодавця. Тому в силу ст.ст. 12 ч. 3, 81 ЦПК України саме Остерське виробниче управління житлово-комунального господарства зобов'язане доводити відсутність у нього перед ОСОБА_2 заборгованості по оплаті праці, про яку йдеться. Крім того, представник ОСОБА_2 заявляла клопотання про витребування від Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства документів на підтвердження позовних вимог ОСОБА_2 (арк. 41), яке ухвалою від 06.07.2018 безпідставно відхилено (арк. 43-44). Таким чином, висновок суду І інстанції про те, що ОСОБА_2 не доведено заявлених нею вимог, є принципово невірним - він суперечить вищевказаним нормам права.

Відповідно до п. 5 розд. І Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, який затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України 18.06.2014 № 10-1, що діє у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 р. за № 785/25562), Реєстр застрахованих осіб забезпечує, серед іншого, облік застрахованих осіб у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування та їх ідентифікацію; накопичення, зберігання та автоматизовану обробку інформації про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб. Отож відомості, що містяться у ньому про зарплату позивача, є офіційною інформацією. Представники відповідача не пояснили, чому дані про нарахування зарплати ОСОБА_2 у наданих ними суду довідках набагато (на 2402 грн 24 коп. за січень 2018 р.: 6329 грн 10 коп. -3926 грн 86 коп. = 2402 грн 24 коп. і на 4266 грн 34 коп. за лютий 2018 р.: 8521 грн 20 коп. - 4254 грн 86 коп. = 4266 грн 34 коп.) відрізняються від відомостей у названому вище Реєстрі. Суд вважає доведеним, що наявна у ньому інформація є безпомилковою, а отже що розмір нарахованої позивачеві зарплати за січень та лютий 2018 р. становить 6329 грн 10 коп. і 8521 грн 20 коп. відповідно. Крім того, представники відповідача підтвердили, що у відомостях нарахування та виплати ОСОБА_2 зарплати зазначено, що за січень 2018 р. їй нараховано 6329 грн 10 коп., а за лютий цього ж року - 8521 грн 20 коп. Таким чином, твердження ОСОБА_2 про те, що відповідач недоплатив їй зарплату у сумі 247 грн 68 коп. ніяк не спростовано. Тому ці її вимоги підягають задоволенню.

Компенсацію втрати ОСОБА_2 частини нарахованої зарплати: за листопад 2017 р. - у розмірі 3071 грн 87 коп., за грудень 2017 р. - у розмірі 3121 грн 86 коп., за січень 2018 р. - у розмірі 3121 грн 84 коп. та за лютий 2018 р. - у розмірі 3382 грн 62 коп. у зв'язку з порушенням термінів її виплати Остерським виробничим управлінням житлово-комунального господарства розраховано й виплачено у відповідності з приписами Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, що затверджене постановою Кабміну України від 21.02.2001 № 159, і їх вірно визначено у загальній сумі 281 грн 21 коп. Доказів того, що її позивачеві не виплачено, у ході розгляду справи не здобуто. Оскільки вказану компенсацію виплачено у ході розгляду справи, то позовні вимоги про її стягнення мають бути задоволені, але в порядку ст. 267 ЦПК України з метою уникнення подвійного стягнення цієї компенсації судове рішення про її стягнення до виконання слід не допускати. У той же час вищевказана різниця у нарахованій ОСОБА_2 зарплаті (2402 грн 24 коп. за січень 2018 р. і 4266 грн 34 коп. за лютий 2018 р.) на дату пред'явлення позову не була виплачена. Крім того, суду не надано відомостей про те, яка з них сума коштів належить до видачі позивачеві на руки. Тому суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства на користь позивача компенсації втрати частини цієї нарахованої зарплати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у зв'язку з передчасністю пред'явлення цих вимог.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку, суд виходить з такого:

- середньомісячний нарахований заробіток ОСОБА_2 за 2 місяці, що передують даті її звільнення (за січень та лютий 2018 р.), становить: (6329 грн 10 коп. + 8521 грн 20 коп.): 2 = 7425 грн 15 коп., а середньоденний заробіток ОСОБА_2 становить: (6329 грн 10 коп. + 8521 грн 20 коп.): 59 (загальна кількість календарних днів у цих місяцях) = 251 грн 70 коп. Цей розрахунок проведено у відповідності з абз. 3 п. 2, пп. 3, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабміну України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами);

- основна частина заборгованості по оплаті праці - 15051 грн 51 коп., що більш ніж вдвічі перевищує середньомісячний заробіток позивача, останній сплачена відповідачем 23.04.2018. Тож за час затримки її виплати з 08.03.2018 по 22.04.2018 з відповідача на користь позивача належить стягти середньомісячний заробіток у такій сумі: 251 грн 70 коп. (середньоденний заробіток позивача за 1 календарний день) х 46 (загальна кількість календарних днів у періоді) = 11578 грн 20 коп. (обов'язкові платежі з цієї суми не утримано);

- заборгованість по оплаті праці в сумі 247 грн. 68 коп. ОСОБА_2 не виплачено по цей час; вона становить 3,34% від розміру середньомісячного заробітку останньої. Отже за затримку остаточного розрахунку по цій частині оплати праці з відповідача на користь позивача за період з 23.04.2018 по 07.12.2018 (дата ухвалення апеляційним судом рішення у справі) належить стягти середньомісячний заробіток у такій сумі: 251 грн 70 коп. (середньоденний заробіток позивача за 1 календарний день) х 229 (загальна кількість календарних днів у періоді) х 3,34% = 1925 грн 15 коп. (обов'язкові платежі з цієї суми не утримано). Такий розмір судом визначено з урахуванням роз'яснення, викладеного у абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»;

- разом за затримку остаточного розрахунку з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середньомісячний заробіток у сумі: 11578 грн 20 коп. + 1925 грн 15 коп. = 13503 грн 35 коп. (обов'язкові платежі з цієї суми не утримано).

Узагальнюючи наведене, апеляційний суд доходить висновку про те, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням постанови про:

- стягнення з Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства на користь ОСОБА_2: компенсації втрати частини сум оплати праці за листопад і грудень 2017 р., за січень 2018 р., що виплачена в сумі 3071 грн 87 коп., та за лютий 2018 року, яка виплачена в сумі 3121 грн 86 коп., у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, у загальній сумі 281 грн. 21 коп. і про недопуск судового рішення в цій частині до виконання; 247 грн. 68 коп. заборгованості по заробітній платі (обов'язкові платежі з цієї суми утримано); 13503 грн 35 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (обов'язкові платежі з цієї суми не утримано); про відмову в задоволенні вимог про стягнення компенсації втрати частини сум оплати праці за січень 2018 р., виплаченої в сумі понад 3071 грн 87 коп., та за лютий 2018 р., що має бути виплачена в сумі понад 3121 грн 86 коп., у зв'язку з порушенням термінів їх виплати;

- залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства компенсації за невикористану відпустку (ст. 377 ЦПК України).

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України на користь держави належить стягти судовий збір з:

- Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства - у сумі 408 грн 71 коп. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (38,65%) та виходячи з ставки судового збору, що встановлена підп. 1, 6 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»;

- ОСОБА_2 - у сумі 625 грн 86 коп. - пропорційно до розміру незадоволених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку остаточного розрахунку (59,2%), які при поданні апеляційної скарги не оплачені судовим збором виходячи з ставки судового збору, що встановлена підп. 1, 6 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 374, 376 ч. 1 п. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 липня 2018 року скасувати; позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягти з Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства (вул. 1-го Травня, № 46, м. Остер, Козелецького району, Чернігівської області, 17044, ідентифікаційний код в ) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1):

- компенсацію втрати частини сум оплати праці за листопад і грудень 2017 року, за січень 2018 року, що виплачена в сумі 3071 грн 87 коп., та за лютий 2018 року, яка виплачена в сумі 3121 грн 86 коп., у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, у загальній сумі 281 (двісті вісімдесят одну) грн. 21 коп. Рішення в цій частині до виконання не звертати;

- 247 (двісті сорок сім) грн. 68 коп. заборгованості по заробітній платі (обов'язкові платежі з цієї суми утримано);

- 13503 (тринадцять тисяч п'ятсот три) грн 35 коп. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні (обов'язкові платежі з цієї суми не утримано).

У задоволенні вимог про стягнення компенсації втрати частини сум оплати праці за січень 2018 року, виплаченої в сумі понад 3071 грн 87 коп., та за лютий 2018 року, що має бути виплачена в сумі понад 3121 грн 86 коп., у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства компенсації за невикористану відпустку залишити без розгляду.

Стягти на користь держави судовий збір з:

- Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства - у сумі 408 (чотириста вісім) грн 71 коп.;

- ОСОБА_2 - у сумі 625 (шістсот двадцять п'ять) грн 86 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: