Справа № 550/495/16-ц
Провадження № 2/550/1/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Ланни Я.О.,

за участю секретарів судового засідання Томас Ю.П., Литвин А.С.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

відповідача ОСОБА_6,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове справу № 550/495/16-ц (провадження 2/550/1/18) за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідно до кредитного договору від 06.09.2013 р. та зустрічним позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" про визнання недійсним положень споживчого кредитного договору від 06.09.2013 р.,

у с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідно до кредитного договору від 06.09.2013 р.

Позовні вимоги мотивує наступним. 06.09.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_6 було укладено Кредитний договір №50010487, відповідно до якого позивач зобовязався надати відповідачеві кредит у сумі 321 810,42 грн., що є еквівалентом 39 384,46 доларів США на дату укладання договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки AUDI, модель А6, кузов № НОМЕР_1, обєм двигуна 1968 куб.см, рік випуску 2013, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, інші платежі відповідно до умов кредитного договору та графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною вищезазначеного кредитного договору.

Також позивачем відповідно до Кредитного договору №50010487 від 06.09.2013 року надано відповідачу додатковий кредит у розмірі 137 636,00 грн., що є еквівалентом 16 844,45 доларів США на дату укладання договору, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту crP238422Га/13скв від 09.09.2013 року, укладеного між ОСОБА_6 та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати та повернути позивачу додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання додаткового кредиту та інші платежі відповідно до умов договору.

Крім того, з метою забезпечення кредитного договору від 06.09.2013 року, між ОСОБА_6 та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений 09.09.2013 року Договір застави транспортного засобу №50010487, згідно якого відповідачем було передано у заставу вищезазначений транспортний засіб, заставною вартістю 495 092,98 грн.

У звязку з невиконанням відповідачем умов вищезазначеного Кредитного договору станом на момент складання позовної заяви у відповідача перед позивачем мається заборгованість в розмірі 939 385,50 грн., яка складається із: загальної суми основного боргу зі сплати кредиту 774381,65 грн.; основної суми борг зі сплати додаткового кредиту за кредитним договором 65801,54 грн., штрафу 64 362,08 грн.; пені 2599,66 грн; 3% річних 18636,02 грн; інфляційних витрат 1604,55 грн.; витрат на правову допомогу 12 000 грн.

Враховуючи зазначене вище, посилаючись на ст.572 ЦК України та у зв»язку з невиконанням відповідачем умов Кредитного договору, позивач просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 перед ТОВ «Порше Мобіліті» відповідно до Кредитного договору №50010487 від 06.09.2013 року, на загальну суму 939385,50 грн., звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки AUDI, модель А6, кузов № НОМЕР_1, обєм двигуна 1968 куб.см, рік випуску 2013, згідно Договору застави транспортного засобу №50010487 від 09.09.2013 року шляхом його реалізації на публічних торгах відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а також стягнути з відповідача 12000,00 грн. витрат на правову допомогу та судові витраті по справі.

11.08.2017 року до суду позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» подано заяву про збільшення позовних вимог у звязку з тим, що відповідач ОСОБА_6 не сплачує заборгованість за кредитним договором, в звязку з чим сума боргу станом на момент подання даної заяви збільшилася та становить 1087287,98 грн., яка складається із: загальної суми боргу зі сплати Кредиту за основним Договором 826938,98 грн., загальної суми основного боргу зі сплати Додаткового кредиту - 158006,62 грн.; штрафу 64 362,08 грн; пені 14490,61 грн; 3% річних 4359,63 грн; інфляційних витрат 19130,06 грн.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити з наведених в позові підстав , а зустрічний позов ОСОБА_6 не визнали, посилаючись на його необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання недійсним положень споживчого кредитного договору. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що дійсно 06.09.2013 р. між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений Кредитний договір № 50010487 із Загальними умовами кредитування, які є додатком до Кредитного договору № 50010487 від 06.09.2013 р., за умовами якого він отримав кредит в розмірі 321810, 42 грн., еквівалент суми кредиту в доларах США 39384, 46 доларів США, та додатковий кредит в розмірі 137636,00 грн., еквівалент суми додаткового кредиту в доларах США 16844, 45 доларів США, зі сплатою 9, 90 % річних змінна ставка відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування строком на 60 місяців на споживчі цілі, а саме для придбання автомобіля. Згідно з умовами кредитування та графіку погашення кредиту усі платежі повинні бути сплачені у гривні та підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США. На підставі таких положень розмір щомісячного зобов'язання збільшувався у зв'язку з підвищенням курсу долара США.

З метою забезпечення Кредитного договору від 06.09.2013 р., між ним та ТОВ «Порше Мобіліті», 09.09.2013 р. був укладений договір застави транспортного засобу № 50010487.

Посилаючись на несправедливість, в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», п.п.1.3 та 2.3 умов Кредитного договору, зокрема, на підставі ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що Кредитний договір укладено з використанням нечесної підприємницької практики, а саме позивач не надав споживачу необхідну інформацію для здійснення свідомого вибору перед підписанням кредитного договору, тобто навмисно ввів його в оману через свідомо ненадану інформацію щодо істотної умови договору реальної процентної ставки за користування кредитними коштами, у звязку з чим прохав визнати Кредитний договір частково недійсним (пункти 1.3,2.3) щодо положень стосовно порядку нарахування щомісячних платежів, що сплачуються на виконання зазначеного договору, а також визнати недійсним Графік погашення кредиту. Крім того, просив суд зобовязати ТОВ «Порше Мобіліті» провести перерахунок сплачених ним коштів згідно Кредитного договору та зарахувати надлишково сплачені грошові кошти в рахунок майбутніх платежів за вищезазначеним договором.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 зустрічний позов підтримали повністю, з підстав викладених у позовній заяві, просили суд його задовольнити.

У своїх письмових запереченнях стосовно позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» щодо звернення стягнення на предмет застави, ОСОБА_6 зазначив, що не погоджується із сумою заборгованості за Кредитним договором обрахованої позивачем, вважає, що розрахунок боргу повинен здійснюватися за курсом долара США на день укладення кредитного договору. Крім того стверджує, що не отримував додатковий кредит в сумі 137636,00 грн., а тому вважає вимоги позивача необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7 стосовно задоволення позову ТОВ «Порше Мобіліті» про звернення стягнення на предмет застави заперечувала, посилаючись на наступні обставини. Так, 30.05.2015 року відповідачем ОСОБА_6 було отримано вимогу (повідомлення) ТОВ «Порше Мобіліті» щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за ним в сумі 706172,95 грн., яка складається із: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становила еквівалент 28345,15 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді ОСОБА_9» складає 614381,13 грн.; неоплачені чергові платежі 83216,95 грн.; штрафні санкції відповідно до п.8.3 Договору 5935,35 грн.; витрати понесені компанією з метою повернення простроченої заборгованості позичальника у відповідності до Договору 2639,52 грн.

У даній вимозі позивач вказував на існування станом на 19.05.2015 року заборгованості у еквіваленті 28345,15 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді ОСОБА_9» складає 614381,13 грн. В подальшому позивач подав до Чутівського районного суду Полтавської області під час розгляду цивільної справи №550/571/15-ц довідку про існування станом на 16.10.2015 року залишку основної суми боргу по тілу кредиту 25290,05 доларів США. Тобто маються наявні розбіжності у розрахунку реальної суми боргу ОСОБА_6

Представник ОСОБА_7, посилаючись на умови Кредитного договору, вважає, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, що дорівнює 8,1710 грн./дол. США, а саме курс долара, що діяв на дату укладення Договору.

У своїх твердженнях посилається на письмові пояснення представника ТОВ «Порше Мобіліті», що були надані по іншій справі №550/571/15-ц за позовом ОСОБА_6 щодо визнання недійсним умов вищезазначеного Договору. В яких зазначено, що при обрахунку суми боргу відповідача брався саме такий курс долара США. Таким чином, сторона відповідача вважає невірним обрахунок наявної заборгованості включаючи проценти за користування кредитом ОСОБА_6 згідно Кредитного договору № 50010487 від 06.09.2013 р., адже в жодному із розрахунків боргу не зазначено обмінного курсу банку на момент виставлення рахунку, на підставі якого розраховано гривневий еквівалент. Заперечує нарахований штраф у розмірі 64362,08 грн. у звязку з відсутністю належного розрахунку вказаної суми.

Крім того, представник ОСОБА_7 заперечує, що відповідач ОСОБА_6 отримав суму додаткового кредиту в розмірі 137636,00 грн., посилаючись на відсутність наданих з боку позивача підтверджуючих доказів, про що також свідчить не проведення позивачем сплати страхових платежів на користь ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування», починаючи з 06.10.2015 року по квітень 2016 року. Враховуючи, що у відповідача не існує заборгованості зі сплати Додаткового кредиту, вважає що пеня та 3% річних аналогічно не можуть бути нараховані.

Стосовно нарахування інфляційних витрат, ОСОБА_7 зазначила, що згідно ч.2 ст.625 ЦК України, норми щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначено у гривні, а так як предметом договору позики є іноземна валюта, вважає безпідставним нарахування даного виду витрат.

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_6 витрат понесених позивачем на оплату правової допомоги в сумі 12000,00 грн., представник ОСОБА_7 вважає, що до суду не надано доказів понесення таких витрат та відповідного розрахунку, у звязку з чим просила відмовити у задоволенні вимог.

23.04.2018 року представник відповідача ОСОБА_7 надала до суду письмові пояснення по суті спору, в яких звертала увагу суду на те, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 06.09.2017 року та не надав суду оригінали витребуваних документів. Крім того, з експертизи вбачається, що позивачем не було виконано клопотання експерта щодо надання належним чином завірених копій документів, що не дало можливості експерту в повному обсязі надати відповіді на поставлені питання.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п.9 ч.1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

13.06.2016 року відкрито провадження у справі.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України від 03.10.2017р.

Відповідно до ухвали суду від 17.11.2016 року за клопотанням ТОВ «Порше Мобіліті», судом було вжито заходи забезпечення позову у виді заборони відповідачу ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження спірного автомобіля.

17.11.2016 року ухвалою суду було зупинено провадження у справі до розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ спору у справі № 550/571/15-ц за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про захист прав споживачів, визнання недійсним правочину та зобовязання вчинити певні дії.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 25 липня 2016 року рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року в частині задоволення вимог про визнання недійсними умов і положень кредитного договору № 50010487 від 06 вересня 2013 року та зобов'язання ТОВ «Порше Мобіліті» провести перерахунок сплачених за кредитом коштів із зарахуванням надлишково сплачених коштів в рахунок майбутніх платежів скасовано.

Постановлено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні даних позовних вимог ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 06.04.2017 року, рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 25 липня 2016 року залишено без змін.

Враховуючи викладене, 11.08.2017 року провадження у справі відновлено.

Ухвалою суду від 06.09.2017 року зустрічний позов ОСОБА_6 до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання недійсним положень споживчого кредитного договору від 06.09.2013 року прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідно до кредитного договору від 06.09.2013 року.

Згідно ухвали суду від 24.11.2017 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_7 та призначено у справі судову економічну експертизу, у звязку з чим провадження зупинено на час її проведення.

13.03.2018 року поновлено провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Судом встановлено, що 06.09.2013 р. між ОСОБА_6 та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений Кредитний договір № 50010487 із Загальними умовами кредитування, які є додатком до Кредитного договору № 50010487 від 06.09.2013 р., за умовами якого ОСОБА_6 отримав кредит в розмірі 321 810, 42 грн., еквівалент суми кредиту в доларах США 39 384, 46 доларів США, та додатковий кредит в розмірі 137 636,00 грн., еквівалент суми додаткового кредиту в доларах США 16 844, 45 доларів США, зі сплатою 9,90 % річних - змінна ставка відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування строком на 60 місяців на споживчі цілі, а саме для придбання автомобіля марки Audi, модель A6, обєм двигуна 1968 куб. см., рік випуску 2013, який позивач придбав у ТОВ «Ауді-Центр-Полтава» згідно договору № 0000156 від 06.09.2013 р (т.1, а.с. 14-22).

Згідно умов додаткового кредиту, наданого ОСОБА_6 у розмірі 137 636,00 грн., що є еквівалентом 16 844,45 доларів США на дату укладання договору, з цільовим призначенням для сплати страхових платежів відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту crP238422Га/13скв від 09.09.2013 року, укладеного між ОСОБА_6 та АТ «Страхова компанія «АХА Страхування», відповідач зобовязався прийняти, належним чином використовувати та повернути позивачу додатковий кредит у повному обсязі, також сплатити проценти за використання додаткового кредиту та інші платежі відповідно до умов договору.

09.09.2013 р. між ОСОБА_6 та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений Договір застави транспортного засобу № 50010487 з метою забезпечення вказаного Кредитного договору, згідно якого позивач передав в заставу відповідачу вищезазначений автомобіль (т. 1, а.с. 26-33).

Умовами Кредитного договору від 06.09.2013 р. передбачено, що всі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування (т. 1, а.с. 15).

Відповідно до положень п.1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невідємну частину Договору, відповідач зобовязувався здійснювати щомісячні платежі відповідно до Графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем, визначено відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаній у Графіку погашення кредиту чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного в договорі.

Відповідно до п.2.3. Загальних умов кредитування кредитного договору № 50010487 визначено, що якщо сторони домовились про змінну процентну ставку, застосовуватимуться наступні правила. Графік погашення кредиту розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі трьохмісячної ставки EURIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела у випадку виникнення розбіжності пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс якщо еквівалент Суми кредиту у Кредитному договорі виражено у Євро, та трьохмісячної ставки LIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс та інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела ( у випадку виникнення розбіжностей пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс у всіх інших випадках. Тому, якщо трьохмісячна ставка EURIBOR/ LIBOR збільшиться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою надання Кредиту більше, ніж на 0,25 процентних пунктів, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту (з додаванням абсолютної вартості такого збільшення до абсолютного розміру проценту) на дату виставлення рахунку. При цьому максимальний розмір збільшення процентної ставки визначається конюнктурою ринку, принципом формування ставки EURIBOR/ LIBOR та залежить від коливань вказаних ставок.

Згідно з вимогами п.2.3.1 визначено, що у цьому випадку Компанія готує новий Графік погашення кредиту та направляє його Позичальнику та Поручителю. Новий розмір платежів вступає в силу на 16-й календарний день з надісланням повідомлення та нового Графіка погашення кредиту на адресу Позичальника та Поручителя і не потребує підписання або іншого узгодження Позичальником і Поручителем. З моменту набрання чинності, умови щодо розміру платежів, визначені у новому Графіку погашення кредиту застосовуватимуться на заміну відповідних умов, визначених сторонами при укладенні Кредитного договору.

Пунктом 2.4 передбачено порядок нарахування процентів: щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом « 30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент Суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіку погашення кредиту. При цьому проценти не нараховуються за період з дати отримання Кредиту і до першого календарного дня наступного місяця.

Пунктом 2.5 передбачено, що термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в термін та в сумі відповідно до Графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів (статті 3).

Аналіз зазначених положень Загальних умов кредитування дає підстави дійти висновку, що згідно з п.1.4.2 та пп.2.4, 2.5 Умов кредитування чітко передбачено, що повернення Кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку, встановленого позивачем. Період нарахування процентів починається з першого числа календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» відповідно до Графіку погашення кредиту.

Так, на виконання наведених умов Кредитного договору, ОСОБА_6 сплачувалися щомісячні платежі в загальному розмірі 9175,00 грн.

З грудня 2014 року ОСОБА_6 порушував свої зобовязання за Договором щодо сплати щомісячних платежів, погоджених у Графіку погашення кредиту.

19.05.2015 року позивачем було направлено відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором №50010487 з вимогою повернути суму кредиту.

Відповідачем дана вимога була отримана 30.05.2015 року, тобто останнім днем повернення Кредиту було 29.06.2015 року.

Враховуючи те, що кредит було надано позивачем відповідачу для придбання автомобіля, то правовідносини між ними, як сторонами за Кредитним договором, регулюються законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, що містять положення про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Разом з тим вищевказана норма закону не містить заборони на визначення грошового зобов'язання у гривні із зазначенням еквіваленту суми зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст. 15 і 23 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що п. 1.1. Загальних умов кредитування компанія зобов'язалася надати позивачу кредит у сумі, визначеній у договорі, у національній валюті України та сторонами у ньому встановлено відповідний еквівалент суми кредиту у доларах США.

У п. 1.3. вказаних умов зазначено, що сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позивачем відображають вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання банком коштів на основі діючого обмінного курсу валюти.

Крім того, п. 1.3.1. вищевказаних умов встановлено, що позивач має сплачувати платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно виставлених банком рахунків у гривні, розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту та враховується як коригування суми процентів, які підлягають сплаті.

Таким чином, зазначеними положеннями кредитного договору підтверджується надання кредиту та додаткового кредиту позивачу у національній валюті України, що станом на день укладення кредитного договору становило певний еквівалент грошових коштів в іноземній валюті та коригування суми процентів здійснюється в інтересах обох сторін, отже відповідає принципам справедливості та добросовісності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що національна валюта України є єдиним законним платіжним засобом на території України, проте вони не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань у національній валюті України з посиланням на еквівалент суми зобов'язання в іноземній валюті.

Виходячи з викладеного вище, твердження сторони відповідача, щодо суперечності певних положень кредитного договору укладеного між сторонами вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, тобто є необґрунтованими.

Доводи відповідача, про невиконання позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в частині надання йому на момент укладання договору вичерпної інформації про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту, укладенням договору про надання споживчого кредиту, попередження про валютні ризики під час виконання зобовязання, введення відповідача в оману на стадії укладення договору, у звязку з неможливістю здійснення свідомого і вільного вибору, спростовуються зібраними по справі доказами.

Так, зі змісту кредитного договору вбачається, що графік погашення кредиту містить вичерпну інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом. Положення Загальних умов кредитування містять достатню інформацію про надання позивачу інформації передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів» та попередження останнього про валютні ризики під час виконання зобовязання.

Суд звертає увагу на те, що визначення поняття «несправедливі умови договору», згідно з цією нормою Закону, це умови договору, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

З урахуванням наведеного, та враховуючи вищезазначені рішення вищих інстанцій, суд прийшов до висновку, що Апеляційним судом Полтавської області було встановлено, що спірний Договір відповідає вимогам закону, а його положення відповідають принципам справедливості та добросовісності. Тобто фактично було встановлено, що відсутні підстави для визнання самого спірного Договору та окремих його положень недійсними.

Суд не погоджується із твердженнями представника відповідача ОСОБА_7, викладених в письмових поясненнях, які надійшли до канцелярії суду 23.04.2018 щодо відсутності у ТОВ «Порше Мобіліті» відповідної ліцензії для надання фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, та зазначає наступне.

В обґрунування своєї позиції адвокат ОСОБА_7 посилається на висновок Верховного суду, викладений у Постанові від 07.03.2018 р. (справа № 310/10926/15-ц), висновок Верховного Суду України, викладений у Постанові від 22.11.2017 р. (справа № 405/2286/15-ц).

Аналіз зазначених рішень касаційної інстанції дає підстави зробити суду висновок про те, що дані рішення стосуються спорів щодо договорів фінансового лізингу. В межах даної справи оспорюється договір споживчого кредиту.

Таким чином, зазначені висновки не мають преюдиційного значення в межах даної справи.

Крім того, суд зауважує, що згідно п.2 ч.1 ст.1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції чинній на момент укладення спірного Договору) фінансова установа юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), повязані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 цього Закону під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб.

Положеннями ст.4 цього Закону встановлено, що одним із видів фінансових послуг визначено послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Аналіз даних норм Закону свідчить, що зважаючи на характер правовідносин між позивачем та відповідачем ОСОБА_6, суд вважає, що законодавство, яке регулює надання фінансових послуг із адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах чи послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб, до даних правовідносин не застосовується.

Суду не надано доказів, на підтвердження того, що умови спірного Договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін та завдають шкоди споживачеві.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач був ознайомлений з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р., (в редакції, що діяла на час укладення договору), а також ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією. (п. 9.5. Договору) та погодився з усіма умовами, підписавши спірний Договір.

За таких обставин, посилання відповідача на те, що він до часу отримання рахунків-фактур із значно більшою сумою не усвідомив зміст спірного Договору, його права, як споживача були порушені чи укладанням спірного договору порушуються умови чинного законодавства, суд вважає безпідставними.

Відповідно до статті 229 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним.

Згідно роз'яснень, викладених у постанові Пленум Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (п.19), роз'яснено, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК ( 435-15 )), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину.

Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Судом встановлено, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_6 не надано доказів на підтвердження того, що на момент укладення спірного Договору він дійсно помилявся щодо його природи, прав та обов'язків сторін.

Відповідно до ст.230 ЦК України , якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману, повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

З матеріалів справи встановлено, що волевиявлення ОСОБА_6 на укладення спірного Договору підтверджується матеріалами справи та ним не заперечувалося в суді.

Доказів в підтвердження того, що на момент укладання спірного Договору позивач навмисно ввів відповідача в оману щодо обставин, які мають істотне значення відповідачем не надано.

За таких обставин, посилання ОСОБА_6 як на підставу визнання спірного Договору недійсним відповідно ст. 230 ЦК України, суд вважає необґрунтованим.

На підстави зазначеного, суд не вбачає підстав для проведення перерахунку сплачених ОСОБА_6 грошових коштів згідно кредитного договору та зарахування надлишково сплачених коштів.

Зважаючи на необґрунтованість доводів сторони відповідача за первісним позовом, підстав для визнання недійсним окремих положень спірного кредитного договору (п.п.1.3,2.3) стосовно порядку нарахування щомісячних платежів, що сплачують на виконання спірного договору не вбачається, а тому зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Стосовно вимог позивача по первісному позову суд зауважує наступне.

В підтвердження позову ТОВ «Порше Мобіліті» до суду надано: копію кредитного договору, загальні умови кредитування, копію графіка погашення кредиту, копію договору застави, копію вимоги щодо дострокового погашення кредиту.

Так, 06.09.2017 року судом винесена ухвала про витребування у позивача наступних документів:

обґрунтований розрахунок основної заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором від 06.09.2013 р.; обґрунтований розрахунок суми позову (окремо по кожній складовій заборгованості, заявленої до стягнення );

належним чином завірені копії та оригінали для огляду в судовому засіданні докази надання відповідачу основного кредиту в сумі 321 810,42 грн. та додаткового кредиту в сумі 137636,00 грн.;

належним чином завірені копії та оригінали для огляду в судовому засіданні рахунків-фактур, які на підставі п. 1.3.1. кредитного договору № 50010487 від 06.09.2013 р., позивач по первісному позову ТОВ «Порше Мобіліті» повинен був направляти на адресу відповідача по первісному позову ОСОБА_6 та докази їх отримання останнім;

належним чином завірені копії та оригінали для огляду в судовому засіданні первинних банківських документів, що підтверджують здійснення позивачем по первинному позову платежів на користь страхової компанії АТ «СК»АХА Страхування» на підставі положень кредитного договору № 50010487 від 06.09.2013 р. у період з 06.09.2013 року по 10.08.2017 р;

належним чином завірені копії та оригінали для огляду в судовому засіданні доказів понесення позивачем «інших витрат відповідно до Договору», нарахування яких передбачається зі зведеної облікової виписки з рахунку клієнта ОСОБА_6 станом на 21.06.2015 р., що знаходиться в матеріалах справи.

належним чином завірені копії та оригінали для огляду в судовому засіданні зведеної облікової виписки з рахунку клієнта ОСОБА_6 станом на серпень 2017 р.

Крім того, зобов»язано ТОВ «Порше Мобіліті» надати для огляду в судовому засіданні оригінали наступних документів:

кредитного договору № 50010487 від 06.09.2013 р.;

графіку погашення кредиту до Кредитного договору № 50010487 від 06.09.2013 р.;

договору застави транспортного засобу № 50010487 від 06.09.2013 р.;

вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором за вих. № 54/2010 від 15.10.2010 р.;

договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15.10.2010 р.;

додаткової угоди № 8 від 09.01.2013 р. до Договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15.10.2010 р.;

додаткової угоди № 224 від 10.08.2015 р. до Договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15.10.2010 р.;

рахунків-фактури № 567 за період з 06.05.2016 р. по 03.07.2017 р.;

акту № 568 від 26.04.2016 р. до Договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15.10.2010 р.

Станом на день винесення рішення у справі дана ухвала була виконана частково. Суду не надано всіх первинних підтверджуючих документів на підставі яких було нараховано відповідачу суму заборгованості за договором в розмірі 1087287,98 грн. Внаслідок чого суд вважає не доведеним поза розумним сумнівом розмір заборгованості ОСОБА_6 перед ТОВ «Порше Мобіліті».

Так, відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, позивач має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

З урахуванням того, що на вимогу суду позивач не надав оригіналів витребуваних судом документів, заперечень представника відповідача ОСОБА_7 щодо отримання додаткового кредиту, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості у розмірі, вказаному ТОВ «Порше Мобіліті» у розрахунку, що міститься у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Оскільки первинних документів, що підтверджують розмір заборгованості відповідача за кредитним договором до суду не надано, суд позбавлений можливості у сукупності та взаємозв'язку з умовами вказаного договору, встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме - факти наявності чи відсутності заборгованості ОСОБА_6 перед ТОВ «Порше Мобіліті» та розмір такої заборгованості .

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 23.01.2018 у справі №755/7704/15-ц (провадження № 61-283 св 18).

Суд звертає увагу, що на виконання ухвали суду від 24.11.2017 про призначення судової економічної експертизи, експертом ОСОБА_11 було надано відповідний висновок.

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №1 від 25.02.2018 року, вбачається, що по питаннях 4, 7, 8, 11 стосовно визначення суми основного боргу, реального розміру відсоткової ставки процентів, реального розміру заборгованості, суми фактично наданого основного та додаткового кредиту експерт дав відповідь про неможливість визначення даних сум.

Стосовно інших питань, які стосуються:

-відповідності наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_6 первинним обліковим документам ТОВ «Порше Мобіліті»;

-встановлення фактично отриманої суми основного та додаткового кредитів ОСОБА_6;

-порядку проведення розрахунку процентів; реальний розмір процентної ставки;

-наявності боргу в сумі 26527,17 доларів США та ін.

експертом зазначено, що ці дані не підтверджуються первинними обліковими документами наданими ТОВ «Порше Мобіліті».

Крім того експерт дійшов висновку про неможливість визначити реальну суму заборгованості відповідача ОСОБА_6 перед позивачем, у звязку з невідповідністю ксерокопій звітів за формою та змістом, а також неможливістю прочитати деякі документи.

02.05.2018 року до суду надійшло уточнення до висновку судової економічної експертизи, із змісту якого вбачається, що експерт уточнила по першому питанню дату початку періоду з якого нараховувалась заборгованість, а саме 06.09.2013 року. А також уточнено зміст відповіді на девяте питання, а саме виключено зміст самого питання (т.6 а.с.38-40).

Дослідивши зміст висновку експерта та з урахуванням розяснень експерта ОСОБА_11, наданих в судовому засіданні, суд вважає висновок експерта належним та допустимим доказом, оскільки експертиза була проведена відповідно до вимог чинного законодавства та не погоджується з доводами представника позивача ТОВ «Порше Мобіліті» ОСОБА_4 стосовно його необґрунтованості.

Суд вважає, що експертне дослідження проведено ретельно з урахуванням наявних у справі доказів (первинних документів, наданих сторонами). Висновок експерта узгоджується із доказами, наданими сторонами, зокрема з змістом Кредитного договору, загальними умовами кредитування, зведеною обліковою випискою з рахунку клієнта ОСОБА_6, платіжними дорученнями, щомісячними звітами з укладених договорів КАСКО з ПАТ «Страхова компанія АХА Страхування», рахунками-фактурами, платіжними дорученнями щодо сплати страхових платежів (т.3 а.с. 130-265, т.4 а.с.1-214, т.5 а.с.1-78, 89-92).

Суд не погоджується із розрахунком, наданим відповідачем ОСОБА_6 ( т.5 а.с. 100-103), оскільки в розрахунку наведений, не передбачений умовами вищевказаного Договору курс Долара США на день здійснення платежу: 8,1710 грн./дол. США.

Даний висновок суду узгоджується із позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 16 квітня 2018 у справі № 760/8192/15-ц.

Дослідивши зібрані по справі докази, з у рахуванням вимог ч.1 ст.13, ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами є необґрунтованими й недоведеними зібраними по справі доказами, які не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому вони не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позовів, судові витрати (судовий збір), понесені сторонами відшкодуванню за рахунок іншої сторони - не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 229, 230, 509, ч. ч. 1, 2 ст. 524, ст. ст. 526, 527, 530, ч. ч. 1, 2 ст. 533, ст. ст. 610, 611, 612, ч. 1 ст. 626, ст. 625, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 629, ст. ст. 638, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" ( місцезнаходження: 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1В, офіс «В», ідентифікаційнй код 36422974) до ОСОБА_6 (місце реєстрації: 38800, Полтавська область, смт. Чутове вул. Свободи, 8, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків: НОМЕР_2) про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідно до кредитного договору від 06.09.2013 р. відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 (місце реєстрації: 38800, Полтавська область, смт. Чутове вул. Свободи, 8, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи платника податків: НОМЕР_2) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" ( місцезнаходження: 02152, м. Київ, проспект Павла Тичини, 1В, офіс «В», ідентифікаційнй код 36422974) про визнання недійсним положень споживчого кредитного договору від 06.09.2013 року відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Чутівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної

скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Я. О. Ланна