Справа № 307/2221/18
Провадження № 2/307/1221/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

В С Т А Н О В И В :

Позивач пред'явила позов до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 з 2002 р. Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання та матеріальне забезпечення дитини. Вона працює продавцем у магазині, її заробітної плати не вистачає на утримання сина та ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. Власного будинку немає, а проживає з 4-ма дітьми у будинку своїх батьків. Тому просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2000 гривень, щомісячно до досягнення ним повноліття.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

У зв'язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка проживала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з 2002 року. Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.04.2018 р., який знахидяться на повному утриманні та вихованні позивачки, що стверджується довідкою Дубівської селищної ради № 3914 від 01.08.2018 року.

Позивачка працює продавцем і отримує заробітну плату у розмірі 3200 грн., сама виховує сина та ще трьох дітей від іншого шлюбу, проживає в будинку батьків та потребує додаткових джерел для існування, що підтверджується актом матеріально-побутових умов.

Відповідач не має постійного місця роботи, а його доходи містять мінливий характер.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід , частину доходів одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин , що мають істотне значення, суд за заявою стягувача або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень та від 6 до 18 років становить 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках.

Отже, виходячи з вищенаведеного та беручи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років станом на 1 липня 2018 р. становить 1944 гривні, суд вважає, що слід стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України,, ст.ст. 180, 184 СК України , -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.08.2018 р.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині одномісячного стягнення аліментів в розмірі 1500 грн. на дитину.

Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканець АДРЕСА_2.

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2018 р.

Суддя: В.В. Чопик