Апеляційний суд Житомирської області
Справа №277/842/17 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В.
Категорія 30 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №277/842/17 за позовом Дочірнього підприємства «Ємільчинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради в інтересах держави в особі Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої незаконною порубкою лісу,

за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «Ємільчинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс»

на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2017 року, яке ухвалене під головуванням судді Заполовського В.В. в смт Ємільчине,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року Дочірнє підприємство «Ємільчинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради в інтересах держави в особі Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, з якого просило стягнути шкоду, заподіяну незаконною рубкою дерев, у сумі 8 662,36 грн.(а.с.28). Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 08 вересня 2017 року лісовою охороною ДП «Ємільчинського лісгоспу АПК» виявлено незаконну вирубку дерев на території Ємільчинського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» (в кварталі 71), про що складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства. Протоколом №6 від 15 вересня 2017 року про адміністративне правопорушення встановлено, що незаконну вирубку двох сухостійних дерев ясена звичайного вчинив ОСОБА_1, за що передбачена відповідальність згідно зі ст.105 Лісового кодексу України. Постановою про накладення адміністративного стягнення №6 від 15 вересня 2017 року останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.65 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно матеріально-грошової оцінки, проведеної відповідно до постанови КМУ від 23 липня 2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди заподіяної лісу», сума збитків, завданих незаконною вирубкою лісу, складає 8 832,36 грн.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Дочірнє підприємство «Ємільчинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що відповідач свою вину в незаконній вирубці 08 вересня 2017 року двох дерев породи ясен визнав, що підтверджується документально, але суд першої інстанції не надав належної оцінки цьому факту та усунувся від виконання завдань цивільного судочинства. Шкода, заподіяна лісу незаконним вирубуванням дерев, залишилася не відшкодованою.

Орган місцевого самоврядування, в інтересах якого заявлено позов, просить провести судове засідання без участі його представника. Одночасно зазначає, що вимоги позовної заяви та апеляційної скарги підтримує у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин у справі, що мають значення для справи та недоведеністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів належними та допустимими доказами тих обставин, що відповідачем були зрізані сухостійні дерева до припинення їх росту, а не вітровальні дерева, дати та часу вчинення шкоди, розміру шкоди. Окрім того на переконання суду першої інстанції позивач не конкретизував у чому полягає заподіяння матеріальної шкоди в контексті положень ст.1166 ЦК України, адже деревина у відповідача була вилучена і повернута лісогосподарству.

Апеляційний суд не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Статтею 67 Лісового кодексу України передбачено, що у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів як заготівля деревини.

У статті 69 ЛК України вказано, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток.

Відповідно до приписів частини першої та пункту першого частини другої ст.105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у, зокрема, незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Із акту огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства вбачається, що 08 вересня 2017 року інженером ОЗЛ ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» ОСОБА_2, головним лісничим ОСОБА_3 та майстром лісу Ємільчинського лісництва ОСОБА_4 виявлено в кварталі 71 на території Ємільчинського лісництва ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» незаконно вирубані два сухостійних дерева породи ясен. На місці вчинення правопорушення лісового законодавства виявлені та вилучені - бензопила та віз із деревиною породи ясен (а.с.11-12).

За незаконну вищевказану вирубку протоколом №6 про адміністративне правопорушення від 15 вересня 2017 року до адміністративної відповідальності притягнутий ОСОБА_1. У графі протоколу в поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, без жодних зауважень до його змісту, вказано - «Згоден». Від підпису протоколу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не відмовилася та отримала його копію того ж дня (а.с.6).

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 15 вересня 2017 року ОСОБА_1 за незаконну вирубку у вищевказаній місцевості та час притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.65 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.7). Копію постанови особа, стосовно якої вона винесена, особисто отримала 15 вересня 2017 року.

У судовому засіданні у суді апеляційної інстанції відповідач пояснив, що у протоколі про адміністративне правопорушення пояснення писав власноручно та зауважень до нього не мав. Копії протоколу та постанови отримав своєчасно. Постанову про накладення адміністративного стягнення не оскаржував в судовому порядку в зв'язку з тим, що із нею погодився. За таких обставин постанова набрала законної сили.

Розглядаючи даній спір, суд першої інстанції не врахував положення частини четвертої ст.61 ЦПК України, яка діяла у такій редакції до 15 грудня 2017 року, відповідно до якої вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Натомість, розглядаючи у відповідності до змісту позовних вимог спір у даній справі про цивільно-правові наслідки дій відповідача (про відшкодування майнової шкоди, заподіяної лісу), суд першої інстанції помилково вдався до обговорення поняття «вітровал», у той час як у постанові про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили, чітко вказується на незаконну (самовільну) вирубку двох сухостійних дерев породи ясен, які зрізані до припинення їх росту. У постанові зазначено місце, де мали місце ці події та у чому полягає правопорушення (його об'єктивна сторона), а також те, що вони вчинені відповідачем, який в суді апеляційної інстанції дані обставин не заперечив. Разом із тим, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Під час судового засідання в суді апеляційної інстанції відповідач визнав й ту обставину, що події, про які зазначено у постанові, мали місце 08 вересня 2017 року.

Відповідно до частини першої ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вина відповідача у заподіянні шкоди лісу незаконним вирубуванням двох дерев доведена, а тому винна особа має понести не тільки адміністративну відповідальність, а й відшкодувати майнову шкоду, яка обчислюється за таксою для розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами, зокрема, незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев та чагарників до ступеня припинення росту (додаток 1), затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року №665.

Згідно з розрахунком сума нанесеної шкоди лісовому господарству самовільною рубкою двох сухостійних дерев породи ясен становить 8 662 грн. 36 коп. (а.с.10). Відповідач розрахунок належними та допустимими доказами не спростував.

Вилучення деревини не звільняє відповідача від відшкодування заподіяної шкоди, як помилково вважав суд першої інстанції.

Разом із тим, згідно з частиною четвертою ст.1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

При розгляді даної справи, апеляційний суд також приймає до уваги матеріальне становище відповідача, оскільки шкода завдана вчиненням адміністративного правопорушення, а не злочином. Так, відповідач є студентом Національного університету водного господарства та природокористування, навчається на денній формі за рахунок коштів замовника (ОСОБА_5), відповідач знаходиться на утриманні матері (ОСОБА_5), яка працює та її середньомісячна заробітна плата дорівнює приблизно 3 500 грн. (а.с.36-37,39). Представник позивача пояснив, що обізнаний із сім'єю відповідача та матеріальним становищем відповідача, а тому не заперечив проти зменшення розміру відшкодування шкоди.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що скрутний матеріальний стан відповідача дає правові підстави для зменшення розміру відшкодування заподіяної майнової шкоди з 8 662 грн. 36 коп. до 4 331 грн. 18 коп., відтак підлягає до стягнення 4 331,18 грн. та відмовляється у стягненні решти суми (8 662,36 грн. - 4 331,18 грн.).

Неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, відповідно до частини першої ст.376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення, про часткове задоволення вимог.

Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності.

Заподіяна ОСОБА_1 шкода лісу підлягає стягненню з останнього до спеціального фонду місцевого бюджету Ємільчинської об'єднаної територіальної громади та у разі необхідності з подальшим її розподілом відповідно до норм Бюджетного кодексу України (довідка приєднана до матеріалів справи).

Відповідно до ст.141 ЦПК України апеляційний суд змінює розподіл судових витрат та стягує з відповідача на користь Дочірнього підприємства «Ємільчинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради судовий збір у сумі 1 680 грн. пропорційно до задоволених вимог (а.с.1,73).

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Ємільчинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» задовольнити частково.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Дочірнього підприємства «Ємільчинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь спеціального фонду місцевого бюджету Ємільчинської об'єднаної територіальної громади (р/р 0757, , МФО 811039) 4 331,18 грн.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Дочірнього підприємства «Ємільчинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради (Житомирська обл., Ємільчинський р-н, смт Ємільчине, вул.Партизанська, 13; ідентифікаційний код 20420879) 1 680 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 березня 2018 року.

Головуюча Судді: