ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 643/6945/16-ц

Провадження № 22-ц/818/105/18

27 листопада 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Литвин О.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2017 року (суддя Короткий І.П. )

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини, -

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила суд зобовязати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини.

В обгрунтування своїх вимог зазначала, що сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 27.10.2016 року визначено місце проживання дитини з батьком за адресою його реєстрації в квартирі АДРЕСА_1. Посилалась на те, що батько чинить перешкоди у спілкуванні з донькою.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач проти позову заперечував.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 27.11.2017 року позов задоволено частково. Визначено спосіб участі у вихованні малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом ситематичних побачень у першу та третю суботу кожного місяця з 10.00 години до 18.00 години, другу та четверту неділю кожного місяця з 10.00 години до 18.00 години у присутності батька ОСОБА_2 В іншій частині позову відмовлено.Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення змінити за постановити нове, яким задовольнити її позов в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що побачення матері з дитиною один раз на тиждень не відповідає інтересам дитини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позивач не сплачує аліменти, розмір яких встановлено рішенням суду, не надає допомоги на лікування дитини.

Позивач надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що обставини викладені в апеляційній скарзі не відповідають дійсності.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи спосіб спілкування позивача з дитиною, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач притягалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обв'язків та до кримінальної відповідальності за нанесення легких тілесних ушкоджень, тому вищевказаний спосіб спілкування позивача з дитиною найкращим чином забезпечить інтереси дитини. Однак по мірі налагодження психоемоційного контакту між сторонами та дитиною спосіб участі позивача у вихованні дитини може бути згодом змінений як у частині збільшення тривалості побачень так і в частині їх проведення без участі батька.

З даним висновком погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Ковенції про права дитини від 20 листопаад 1989 року ритифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. (ст.153 СК України).

Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські прав не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч.1-3 с. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Встановлено, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають одну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої в свідоцтві про народження вказаний ОСОБА_2 На даний час дитина проживає з батьком.

Угоди щодо здійснення батьками дитини батьківських прав, виконання обов'язків та спілкування з дитиною між батьками не досягнуто.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2016 року визначено місце проживання дитини з батьком за адресою його реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 5-6).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі ? частини всіх видів від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2017 року до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Згідно з Висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 21листопада 2017 року №684 доцільним є встановлення такого порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: перша та третя субота місяця з 10.00 години до 18.00 години; друга та четверта неділя місяця з 10.00 години до 18.00 години у присутності батька. При цьому до уваги взято вік дитини, яка є малолітньою, її прив'язаність до інших членів сім'ї, зокрема до батька з яким вона проживає.

Оскільки мати не має можливості спілкуватися з донькою внаслідок неприязних стосунків з ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано визнав право ОСОБА_1 на участь у вихованні малолітньої дитини шляхом встановлення побачення в першу та третю суботу місяця з 10.00 години по 18.00 годину; другу та четверту неділю місяця з 10.00 години до 18.00 години у присутності батька.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом способом спілкування матері з донькою, оскільки він відповідає інтересам дитини з урахуванням усіх встановлених обставин по справі, забезпечує в повній мірі можливість ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Згідно зі статтею 9 Конвенції держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень статті 7 Конвенції кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно преамбули Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ (з наступними змінами та доповненнями) цей Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері.

Також згідно вимог статті 15 даного Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

Крім того, в рішенні Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року, рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) від 27.11.1992) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по - друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо грунтування судового рішення на припущеннях, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до Висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 21 листопада 2017 року №684, згідно з побутовою характеристикою матері, виданої Старосалтівською селищною радою Вовчанського району Харківської області від 17 липня 2017 року, позивач за час проживання за адресою реєстрації в будинку АДРЕСА_2 проявила себе з негативного боку, зловживала спиртними напоями, в стані алкогольного сп'яніння може бути агресивною, не контролювати свої дії.

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо несплати аліментів позивачем на утримання дитини, а також те, що мати не цікавиться розвитком дитини, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки це не є підставою для обмеження прав позивача у спілкуванні з дитиною.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо зловживання спиртними напоями позивачем та притягнення ОСОБА_1 до кримінальної та адміністративної відповідальності, то ці доводи вже були предметом розгляду у суді першої інстанції та їм було надано відповідну правову оцінку.

Враховуючи встановлені обставини справи, практику Європейського суду з прав людини, а також те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб'єктивних обставин спору, а вже потім права батьків, колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції способом та порядком участі позивачки у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини та не знаходить підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду, на підставі ст.375 ЦПК України, має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4- залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 27 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 листопада 2018 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко