КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 листопада 2018 року Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Стрижеуса А.М., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду, 16 листопада 2018 року ОСОБА_2 через поштове відділення подала апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначала, що копію оскаржуваної ухвали отримала 30 жовтня 2018 року, що підтверджується заявою про видачу копії ухвали, однак через гострий напад хронічної хвороби та неможливості рухатися у період з 01 листопада 2018 року по 15 листопада 2018 року включно, перебувала на стаціонарному лікування у медичній установі, тому вважає, що строк порушено з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи суд визнає клопотання обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були врученні у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_2 отримала 30 жовтня 2018 року, що підтверджується розпискою, яка містить на обкладинці справи (т.1).

Справа № 2-2198/10; 361/1284/18
№ апеляційного провадження:22-ц-796/5024/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Петришин Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А. М.
В період з 01 листопада 2018 року по 15 листопада 2018 року ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікування у медичній установі, що підтверджується довідкою Центру «Здоров'я» Шевченківського району м. Києва (том 2 а.с.15).

З апеляційною скаргою ОСОБА_2 звернулася через поштове відділення 16 листопада 2018 року, що підтверджується штампом поштового відділення на конверті. (т. 2 а.с. 20).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до положень ст. 17 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у праві, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках- на касаційне оскарження судового рішення. Не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8 ).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції (далі - Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2018 року, визнавши поважними причини пропуску такого, а тому задовольняє клопотання про його поновлення.

Разом з тим, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, оскільки при поданні апеляційної скарги не сплачено судовий збір, відповідно до Закону України «Про судовий збір»

Пунктом 23 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року зі змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 10 від 25 вересня 2015 року роз'яснено, що підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI &q?о,;Про судовий збір&qulo; визначено розмір ставки судового збору за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду залежно від того, здійснюються такі дії юридичною особою (фізичною особою - підприємцем) чи фізичною особою.

Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг, заяв про приєднання до них на будь-які ухвали суду, що підлягають оскарженню незалежно від того, чи передбачено Законом № 3647-VI «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких постановляються відповідні ухвали, проте з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 6 цієї постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношення до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 9 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою судовий збір справляється за ставкою - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, апелянт повинен сплатити судовий збір в розмірі 352 грн. 40 коп. на реквізити Апеляційного суду м. Києва: отримувач коштів: УДКС у Солом'янському районі м. Києва; рахунок отримувача: 0010; код банку отримувача (МФО) 820019, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, адреса суду м. Київ, вул. Солом'янська, 2-а.

Оригінал квитанції необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, а скаржнику - надати строк для усунення недоліків, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 127, 185, 356, 357 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2018 року, задовольнити та поновити його .

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2018 року - залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз'яснити, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліку, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Суддя: