Справа № 645/4402/17
Провадження № 2/645/409/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кривеженко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 "ПриватБанк" (далі за текстом ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 30 липня 2007 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого ОСОБА_2, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами ОСОБА_2», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/, складає між нею та ОСОБА_2 Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В період дії кредитного договору відповідачка не дотримувалася його умов, внаслідок чого станом на 31 серпня 2017 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 84555,69 грн., з яких: 10901,43 грн. - заборгованість за кредитом, 66389,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1014,56 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 84555,69 грн., а також судовий збір в розмірі 1600,00 грн.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2017 року провадження по справі відкрито та справу призначено в попереднє судове засідання.

17 січня 2018 року від представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року закрито підготовче провадження по даній справі та справу призначено до судового розгляду.

Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) який набув чинності 15 грудня 2017 грудня.

Відповідно до п.1.9 Перехідних положень ЦПК України, який набув чинності 15 грудня 2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діяли після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та її представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в поданій заяві від 17.01.2018 року просили розглядати справу за їх відсутності, в задоволенні позову відмовити в звязку із спливом строків позовної давності.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15,16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Завданнями цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Здійснюючи правосуддя (ч. 1 ст. 5 ЦПК України), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Суди, відповідно до ч. 1ст. 19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року, передбачено, що кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 30 липня 2007 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2700,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач надала свою згоду на те, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та ОСОБА_2 договір про надання банківських послуг.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

ОСОБА_3 особистим підписом підтвердила, що ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами ОСОБА_2.

За змістом ст.ст. 526, 1054 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобов'язання перед відповідачем ОСОБА_2 виконав.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 та 3.3 умов та правил надання банківських послуг, датою укладення договору є дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмітки ОСОБА_2» Заяви. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру ліміту, встановленого ОСОБА_2.

Пунктом 5.2 правил користування платіжною карткою закріплено, що погашення кредиту - поповнення карткового рахунку Держателя здійснюється шляхом внесення засобів в готівковому або безготівковому порядку та зарахування їх банком на картковий рахунок Держателя, а також шляхом договірного списання засобів з інших рахунків клієнта на підставі договору.

ОСОБА_2 нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами ОСОБА_2», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 5.3 умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої заміни Тарифів та інших невідємних частин договору.

За п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язався погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, за перевиплати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувалася його умов, внаслідок чого, станом на 31 серпня 2017 року в неї перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 84555,69 грн., з яких: 10901,43 грн. - заборгованість за кредитом, 66389,70 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1014,56 грн. - штраф (процентна складова).

В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок, правильність якого перевірено судом під час розгляду справи. Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору.

Пунктом 9.12 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк.

У відповідності до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання є неприпустимою.

За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобовязань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконала, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту, відсотками та пенею обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів у розмірі 250,00 грн. (фіксована частина) та 4014,56 грн. (процентна складова), нарахованих позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобовязань, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В Анкеті-Заяві визначено, що при порушенні Клієнтом строків платежів з будь-яких грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити ОСОБА_2 штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Відповідно до положень ст.ст. 549, 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15.

Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 250,00 грн. (фіксована частина) та 4014,56 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Що стосується заяви відповідача та її представника про застосування строку позовної давності, то суд приходить до наступногно.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку.

Із наданих ОСОБА_2 документів вбачається, що 25 лютого 2015 року на погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем був внесений платіж на суму 2000 грн. (а.с. 6). Таким чином, 25.02.2015 року відповідач вчинила дії, що свідчили про визнання нею боргу, тому перебіг позовної давності перервався і знов почався з 26.03.2015 року.

Таким чином, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом 05.10.2017 р., тобто в межах строків позовної давності, тому посилання позивача та її представника щодо спливу строків позовної давності є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 5, 11-13, 81, ч. 1 ст. 141, ст. 265, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 5, 16, 252-255, 261, 264, 509, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 липня 2007 року в розмірі 80291,13 грн. (вісімдесят тисяч двісті девяносто одна гривня тринадцять копійок), яка складається з наступного: 10901,43 грн. заборгованість за кредитом, 66389,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень нуль копійок).

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 травня 2018 року.

Позивач Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк», , рах. № 3111, МФО № 305299, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, останнє відоме зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суддя