Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУН 333/3839/17
Провадження №22ц/778/1069/18
Головуючий у 1 інстанції: Наумова І.Й.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя, ухвалене в м. Запоріжжі 22 листопада 2017 року у справі за позовом Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу надміру виплаченої пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя (далі - Управління) перебуває ОСОБА_4, який отримує пенсію за віком відповідно до Закону. України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІУ. Згідно з документами, які містяться в пенсійній справі в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, ОСОБА_4 одержує пенсію за віком в розмірі 1 304 грн. 95 коп. на місяць. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області у листопаді 2016 року були надані до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя контрольні списки «задвоєний стаж», для опрацювання та співставлення наявного трудового стажу яким міститься в електронній базі з матеріалами пенсійних справ. Після аналізу робітниками управління вищезазначених списків, наданих відділом з виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, було проведено співставлення інформації щодо періодів стажу електронної бази одержувачів пенсій з матеріалами паперової пенсійної справи ОСОБА_4 Проте, у пенсійній справі відповідача програмним забезпеченням було невірно проведено розрахунок страхового стажу у результаті чого утворилась переплата у сумі 1 111,02 грн. за період з 01.12.2013 року по 30.11.2016 року. Зазначену переплату відповідач відмовився самостійно погасити. Після опрацювання контрольних списків «задвоєний стаж», пенсійну справу ОСОБА_4 було приведено у відповідність до вимог чинного пенсійного законодавства.

Загальний розмір надміру виплаченої пенсії на теперішній час складає 1 111,02 грн. Станом на сьогоднішній день сума переплати ОСОБА_4 не сплачена. В звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму надміру виплаченої пенсії.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду Шевченківське обєднання УПФУ м. Запоріжжя подалр апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що переплата пенсії відповідачу виникла не у зв'язку із рахунковою помилкою та останнім не доведено факт недобросовісного набуття відповідачкою отриманих коштів.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Судом попередньої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_4, перебуває на обліку у Шевченківському обєднаному УПФ України м. Запоріжжя.

Відповідач отримує пенсію за віком відповідно до Закону. України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Згідно з протоколом від 19.04.2017 року за період з 01.12.2013 р. по 01.08.2015 р. ОСОБА_5 була призначена пенсія за віком у розмірі 1118,3 грн., щомісячно, при цьому йому виплачена пенсія у розмірі 1160,27 грн. Згідно з протоколом від 19.04.2017 року за період з 01.09.2015 р. по 30.11.2016 р. ОСОБА_5 була призначена пенсія за віком у розмірі 1304,95 грн., щомісячно, при цьому йому виплачена пенсія у розмірі 1320,26 грн.

18.05.2017 р. позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення за вих.1086/05 про необхідність його явки до Управління з питання перевірки правильності нарахування та виплати пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонерам добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду або в судовому порядку.

Зі змісту вище викладеної статті випливає, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За вимогами ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.

У зазначеній нормі права відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». У Кодексі законів про працю України міститься згадка про лічильну помилку при виплаті заробітної плати, що на думку колегії суддів є синонімічним до поняття «рахункова помилка».

У постанові Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 2009 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надається роз'яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період, тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем не доведено, що переплата пенсії сталася внаслідок рахункової помилки та що відповідач набуваючи переплату діяв недобросовісно. Неправильне визначення пенсійним фондом періоду корегування пенсії не може вважатись рахунковою помилкою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відсутній факт недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів, які є пенсійною виплатою та не встановлено й наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постановах від 2 липня 2014 року (справа 6-91цс-14) та від 22 січня 2014 року (справа 6-151цс-13).

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених вимог закону суд першої інстанції правильно відмовив позивачу у задоволенні позову.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Докази та обставини, на які посилається УПФУ в апеляційній скарзі, в тому числі і наявність надмірно сплаченої пенсії, про невірне застосування судом законодавства, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 18 квітня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: