Провадження №2/760/1795/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Букіної О.М.

за участю секретаря - Кривулько С.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2017 позивач звернувся до суду з позовом та зменшивши позовні вимоги просив встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином: кімнату площею 9,7 м.кв. та кімнату площею 9,7 м.кв. - виділити в користування ОСОБА_1; кімнату площею 13,8 м.кв. та прилеглий до цієї кімнати коридор, площею 7,3 кв.м. - залишити в користуванні ОСОБА_3; кухню площею 5,4 м.кв., сполучену ванну кімнату та вбиральню площею 2,9 м. кв., коридор площею 6,5 м.кв., та комору площею 0,9 м.кв. - залишити в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до інформаційної довідки, виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації від 07.10.2016, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Зазначає, що на підставі договору купівлі - продажу від 15.12.2003 № 2152-у, ? квартири належить ОСОБА_1 та на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого П'ятою Київською державною нотаріальною конторою 12.05.2006 № 6-550, ? квартири належить ОСОБА_3

Вказує, що загальна площа квартири складає 56,30 кв.м., житлова площа - 33,2 кв.м., та квартира складається з трьох кімнат .

Посилається, що позивач та відповідач не можуть домовитись про порядок користування квартирою, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Враховуючи вищевикладене, просив позов задовольнити.

23.06.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 23.06.2017 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

01.08.2017 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання з редакцією нової позовної заяви.

Ухвалою суду від 08.08.2017 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду на 29.11.2017.

В судовому засіданні 29.11.2017 представником позивача було заявлено клопотання про надання терміну для укладення мирової угоди.

12.03.2018 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення останніх

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За положеннями ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпоряджатись своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Судом встановлено, що ? частина квартири АДРЕСА_1 згідно з договором купівлі - продажу від 15.12.2003 належить ОСОБА_1 (а.с.6-7).

Власником іншої ? частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.05.2006, зареєстрованого в реєстрі № 6-550 (а.с.34).

Відповідно до технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат загальною площею 33,2 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 9,7 кв.м, 2-а кімната - 9,7 кв.м., 3-я кімната - 13,8 кв.м., а також кухні площею 5,4 кв.м., ванної кімнати та вбиральні площею 2,9 кв.м., коридору площею 6,5 кв.м. та 7,3 кв.м., комори 0,9 кв.м. (а.с. 41-42).

Згідно довідки про показники об'єкта нерухомого майна, виданої Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ -2018 № 6483 від 20.02.2018 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 має загальну площу - 56,2 кв.м. та житлову площу - 33,2 кв.м.(а.с.49).

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільний майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», в силу ст.104 ЖК (5464-10) суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Зважаючи на те, що спільна квартира складається з трьох кімнат, суд вбачає за можливе виділити у користування кімнату площею 9,7 м.кв. та кімнату площею 9,7 м.кв. - ОСОБА_1; кімнату площею 13,8 м.кв. залишити в користувнні ОСОБА_3; кухню площею 5,4 м. кв., сполучену ванну кімнату та вбиральню площею 2,9 м.кв., коридор площею 6,5 м.кв., коридор площею 7,3 кв.м. та комору площею 0,9 м.кв. - залишити в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

За таких обставин та враховуючи те, що виділити ізольоване жиле приміщення таким чином, щоб штучно не погіршити житлових умов позивача та відповідачів можливо, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Також суд враховує те, що вирішення спору між сторонами у вказаний вище спосіб є доцільним, виходячи з правовідносин, які склалися між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 150 ЖК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 355, 356, 358 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування житловим приміщенням, задовольнити частково.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

кімнату площею 9,7 м. кв. та кімнату площею 9,7 м. кв. - виділити в користування ОСОБА_1;

кімнату площею 13,8 м. кв. - залишити в користуванні ОСОБА_3;

кухню площею 5,4 м. кв., сполучену ванну кімнату та вбиральню площею 2,9 м. кв., коридор площею 6,5 м. кв. , коридор площею 7,3 кв.м. та комору площею 0,9 м. кв. - залишити в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

В іншій частині поданого позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у раз і розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Букіна