Справа № 738/2057/17
№ провадження 2/738/96/2018
З А О Ч Н Е Р I Ш Е H H Я
І М Е H Е М У К Р А Ї H И
21 березня 2018 року місто Мена Чернігівської області
Менський районний суд Чеpнiгiвської областi
в складi: головуючого суддi ОСОБА_1,
з участю секретаря судового засідання Зубкович Н.Ф.,
pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
Представник позивача у судове засідання не зявився, просить здійснити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не зявився, був викликаний у суд через оголошення, розміщене на офіційній сторінці веб-порталу Судової влади України.
За таких обставин, суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення, на підставі наявних доказів у справі, відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов пiдлягаєчастковому задоволенню з наступних пiдстав.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Судом встановлено, що 07 березня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг, який складається із підписаної відповідачем ОСОБА_3, ОСОБА_4 і Правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, Тарифів банку, Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», відповідно до яких відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7-23).
Відповідно до п.2.1.1.5.5 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 ОСОБА_4 та правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій.
Уклавши з позивачем договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_2 порушував зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості.
Вимога про стягнення на користь позивача 7887,33 грн. заборгованості за пенею не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).
Умовами договору, а саме згідно з пунктом 2.1.1.12.6.1 ОСОБА_4 і правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочення зобовязань, передбачених пунктами 2.1.1.12.6.2., 2.1.1.12.8.1 ОСОБА_4 і правил надання банківських послуг.
Так, вказаними положеннями визначено, що пеня це базова процентна ставка по договору / 30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.
Як вбачається з наданого позивачем ОСОБА_5 заборгованості за договором № б/н від 07 березня 2014 року станом на 29 листопада 2017 року, відповідачу з 01 вересня 2016 року нараховувалася пеня щомісячно в твердій грошовій сумі 50 грн. та 100 грн.
Суд дійшов висновку, що визначення пені у твердій сумі, а не у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, як передбачено положеннями частини 3 статті 549 ЦК України, не є пенею у розумінні закону, а тому вказані щомісячні нарахування не можуть бути стягнуті як пеня.
Також позивач просив стягнути з відповідача пеню і штраф, що відповідно до статті 549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Крім того, відповідно до пункту 2.1.6.14 ОСОБА_4 і правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобовязань, Клієнт сплачує Банку: пеню відповідно до встановлених тарифів, або штраф, розмір якого встановлюється в Тарифах.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, яка станом на 29 листопада 2017 року становить 5244,53 грн. та складається з 2262,18 грн. заборгованості за кредитом, 1880,83 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1101,52 грн. штрафу. З урахуванням положень частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 639,00 грн. в порядку розподілу судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору.
На підставі викладеного, керуючись 549, 526, 530, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 77-82, 263-265, 280, 284 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором від 07 березня 2014 року у розмірі 5244,53 грн. (станом на 29 листопада 2017 року), яка складається з: 2262,18 грн. заборгованості за кредитом, 1880,83 грн. - заборгованості за відсотками, 1101,52 грн. штрафу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 639,00 грн. у відшкодування судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Менським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя О.Я. Парфененко