Справа 688/189/18
№ 2/688/266/18
Рішення

Іменем України

(заочне)

13 березня 2018 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання - Гаврилової Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Шепетівці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив :

25 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 травня 2016 року він за укладеним договором позики з ОСОБА_2, передав останньому 52 000 грн. для використання на власні потреби, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути грошові кошти до травня 2017 року, про що власноручно написав розписку. Крім того, 10 травня 2016 року він вдруге за укладеним договором позики з ОСОБА_2, передав останньому 4 500 грн. для використання на власні потреби, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути грошові кошти до 10 червня 2016 року, про що власноручно написав розписку. Не заперечуючи боргу та не дивлячись на неодноразові звернення про його повернення, відповідач гроші не повертає, змінив номер телефону та за місцем проживання постійно відсутній. А тому, просить суд стягнути з відповідача на його користь гроші в сумі 56 500 грн. за договорами позики та судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час, день та місце рогляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.03.2018 року у відповідності до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України постановлено справу розглянути без участі позивача та відповідача, на підставі наявних в справі доказів, із ухваленням заочного рішення по справі, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З'ясувавши думку позивача, викладену у письмовому клопотанні, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Частинами першою, третьою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким., що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13.

Судом встановлено, що 05 травня 2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 52 000 грн. в борг, що підтверджується розпискою.

Із змісту розписки вбачається, що ОСОБА_2 05 травня 2016 року зобов'язався повернути борг ОСОБА_1 в сумі 52 000 грн. на протязі року, з травня 2016 року до травня 2017 року.

Крім того, 10 травня 2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 4 500 грн. в борг, що підтверджується розпискою.

Із змісту розписки вбачається, що ОСОБА_2 10 травня 2016 року зобов'язався повернути борг ОСОБА_1 в сумі 4 500 грн. до 10.06.2016 року.

Згідно ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Судом встановлено, що оригінали розписок знаходяться у позивача ОСОБА_1 Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склалися зобов'язання із договорів позики, ОСОБА_2 свої зобов'язання за ними не виконав.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Оскільки в обумовлених договорах строк ОСОБА_2 сум позики добровільно не повернув, вимоги позивача про стягнення з останнього суми боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню в сумі 56 500 грн.

Крім того, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 202, 207, 526, 545, 1046-1049 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 263 - 265, 280-284, 289 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 (НОМЕР_1, виданий 31.10.2017 року, органом №6831) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого АДРЕСА_2, зареєстрованого в АДРЕСА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 52000 (п'ятдесят дві тисячі) гривень боргу за договором позиви від 05.05.2016 року, 4500 (чотири тисячі п'ятсот) гривень боргу за договором позики від 10.05.2016 року, а всього 56500 (п'ятдесят шість тисяч п'ятсот ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С.В. Козачук