РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/3123/15-ц

29.05.18

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Сєчко В.Л.

за участю секретаря Паращенко Л.І.

адвокатів ОСОБА_1. ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятині

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя , визначення частки в праві спільної сумісної власності подружжя та стягнення витрат на поховання, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки площею 0,0917 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Козятин, пров. Новий, 6, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Визначити, що частка померлого 5 січня 2015 року ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності на житловий будинок та на земельну ділянку площею 0,0917 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Козятин, пров. Новий, 6, становить 1/2 їх частини. Визначити, що частка померлої 25 січня 2015 року ОСОБА_6 в праві спільної сумісної власності на житловий будинок та на земельну ділянку площею 0,0917 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: м. Козятин, пров. Новий, 6, становить 1/2 їх частини. Стягнути витрати на поховання ОСОБА_6 в сумі 18501,28 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що з 1985 його мати ОСОБА_7 почала проживати однією сім'єю з ОСОБА_5. Проживали разом в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 .

21 січня 2001 року його мати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 одружились. Після реєстрації шлюбу батьки почали проживати в батьківській хаті його вітчима ОСОБА_6 за адресою по пров. Новий,6 в м. Козятині Вінницької області, яка належала вітчиму на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, рішення Козятинського міськрайонного суду.

Проживаючи в даному будинку батьки в період спільного проживання, спільними зусиллями, за рахунок власних та особистих коштів провели капітальний ремонт будинку, а сааме спільно провели такі роботи: побудували гараж, обклали старий гараж та погріб цеглою, побудували теплицю. заасфальтували подвіря, зробили каналізацію та провели воду, зробили ванну кімнату в будинку та капітальний ремонт, перекрили дах металочерепицею, утеплили будинок пінопластом, поміняли вікна та двері, котел. Зазначені роботи були зроблені за кошти його матері, які вона мала від продажу особистого майна, вітчим був інвалідом та ніде не працював .

Крім того в період проживання у шлюбі з його матірю вітчим набув у приватну власність земельну ділянку площею 0,0917 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою по пров. Новий,6 в м. Козятині Вінницької області .

05 січня 2015 року помер вітчим - ОСОБА_6 Спадщину після смерті вітчима прийняла його мати - ОСОБА_6 та син від першого шлюбу - ОСОБА_4, звернувшись з відповідною заявою до Козятинської державної нотаріальної контори .

25 січня 2015 року померла його мати - ОСОБА_6 .

Як син померлої, він являється спадкоємцем першої черги майна померлої. Крім нього, інших спадкоємців не має. У встановлений законом строк він спадщину прийняв, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Козятинської державної нотаріальної контори.

Оскільки його мати проживала разом із ОСОБА_5 однією сімєю і вкладали спільні та свої кошти в житловий будинок по пров. Новий ,6 в м. Козятині, то цей будинок є спільною сумісною власністю подружжя.

Під час розгляду справи представник позивача в судовому засіданні підтримала обставини та вимоги викладені в позові в повному обсязі та просить їх задовільнити .

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні суду пояснив , що мати почала разом проживати з вітчимом ОСОБА_8 з 1985 року. Жили в бабусиній квартирі, а згодом переїхали до будинку вітчима. В 2001 році мати і вітчим одружились, а до цього часу спільно проживали. Після смерті вітчима мати прийняла спадщину, а після смерті матері він подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Свідоцтво про право на спадщину не отримував.

Покійна мати працювала приватним підприємцем, від продажі квартири мати гроші вкладала в ремонт будинку, а саме: провели каналізацію, воду, утеплили будинок, перекрили дах та здійснили інші ремонтні роботи .

Вважає , що частка його матері у спадщині збільшилась за рахунок вкладених коштів в ремонт будинку, в звязку з чим майно істотно збільшилось у своїй вартості. Просить позов задовільнити.

Під час розгляду справи представник відповідача в судовому засіданні та в поданих запереченнях вказав, що відповідач являється сином ОСОБА_5, який помер 05.01.2015, від першого шлюбу. Заповіту ОСОБА_6 не залишав, тому у відповідності до ч.1 ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги являлись ОСОБА_4 та дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_6, з рівними частками, по ? кожному у відповідності до положень ст. 1267 ЦК України. Після смерті спадкодавця, ОСОБА_4 прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, ОСОБА_6 прийняла спадщину у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України.

25.01.2015 року дружина покійного ОСОБА_6 - ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилась спадщина яка складається з цієї ж таки ? частини майна, успадкованого нею після смерті ОСОБА_6 її чоловіка, яку прийняв позивач шляхом подачі до нотаріальної контори.

Позовні вимоги щодо визнання житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Козятин, пров. Новий, 6, спільною сумісною власністю померлого подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та про визначення часток померлих в праві спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями не базуються на вимогах чинного законодавства.

Вищезазначені позовні вимоги суперечать вимогам ст.ст.25,1218 ЦК, оскільки на день смерті ОСОБА_5 спірне будинковолодіння не мало статусу спільного сумісного майна подружжя, на день смерті його дружини ОСОБА_6 спірне будинковолодіння також не мало статусу спільного сумісного майна подружжя. За життя ні покійний ОСОБА_6 ні його дружина з позовом до суду про визнання майна , належного іншому з подружжя спільною сумісною власністю не звертались, в зв'язку з смертю їхня цивільна правоздатність та дієздатність припинилась. У відповідності до вимог СК України, право на звернення до суду з позовом про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, має той з подружжя, який вважає, що його права порушені, а до позивача право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно за його померлою матір'ю в порядку спадкування не перейшло. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам ст. 3 ЦПК, статей 27 - 31 ЦПК, оскільки вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв'язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Також не підтверджується понесення саме позивачем витрати на поховання свого вітчима( батька ОСОБА_4В.). На дату смерті ОСОБА_6 перебував в зареєстрованому шлюбі з матірю позивача ОСОБА_6, яка і здійснила його поховання. Просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

На час прийняття рішення судом учасники процесу в судове засідання не зявилися. Представник позивача подала заяву про слухання справи у її відсутність позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача подав заяву про слухання справи у його відсутність.

Зясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив , що з позивачем він знайомий з 2000 року. ОСОБА_10 раніше жила в квартирі , а згодом переїхали жити до будинку ОСОБА_5. В даному будинку зробили ремонт в середині, поміняли кришу, утеплили будинок, построїли гараж. Ремонт ОСОБА_5 почали робити після того, як продали квартиру.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду пояснив , що проживає в Козятині по пров. Новому з 1989 року. Покійна ОСОБА_7 проживала разом з ОСОБА_5 по провул. Новий,6 в м. Козятині . Разом робили в будинку.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 раніше жив в місті, а згодом з родиною переїхав в будинок по пров. Новий ,6 . Зробили ремонт будинку, каналізацію, утеплили будинок. Ремонт зроблений завдяки ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду пояснив , що в ОСОБА_6 була квартира , яку вона продала. ОСОБА_6 проживали в м. Козятині з 1989 року. Проживали ІНФОРМАЦІЯ_1 . В будинку зробили ремонт, утеплили.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив , що робив ремонт в будинку ОСОБА_6 п'ять років тому на протязі трьох років. ОСОБА_3 привозив будівельні матеріали. а ОСОБА_6 розраховувалась. Перший рік він робив ремонт в середині будинку , другий рік- перекривали дах, а третій рік утепляли будинок. За ремонт домовлялись ОСОБА_3 та покійна ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засідання суду пояснила, що родина ОСОБА_6 жила в однокімнатній квартирі. яка належала матері ОСОБА_6. ОСОБА_16 отримала двокімнатну квартиру . ОСОБА_17 продала квартиру і дала гроші ОСОБА_11 на ремонт в будинку. Спочатку ОСОБА_6 та ОСОБА_11 проживала з без реєстрації шлюбу, а потім одружились.

Судом встановлено, з 19.01.1985 ОСОБА_6 та ОСОБА_6 почали проживати в будинку по пров. Новий,6 в м. Козятині Вінницької області, що підтверджується довідкою Квартального комітету №6 Козятинської міської ради №551 (а.с.8) .

27 січня 2001 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.11.2006, ОСОБА_5 став власником 1/3 частини житлового будинку по пров. Новий ,6, в м. Козятині. Самочинно збудована побудова гараж «Е» в свідоцтво про право на спадщину за заповітом не включена. Дане свідоцтво зареєстроване в КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 12.01.2007 за №1872;

Відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду від 07.10.2009, за ОСОБА_6, в порядку спадкування визнане право власності на 2/3 частини будинку по пров. Новий, 6, в м. Козятині. Реєстрація права власності 2/3 частини будинковолодіння проведена КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 15.02.2010 за №1872 (а.с.9-10).

Згідно з нормами закріпленими в п.2 ч 1 ст 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору даруванняабо в порядку спадкування.

Із аналізу зазначених доказів і норм права витікає, що тільки 15.02.2010, ОСОБА_6 ОСОБА_18, в порядку спадкування став власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями в м. Козятині по пров. Новий,6.

На підставі рішення Козятинської міської ради Вінницької області 2 сесії 6 скликання від 13.12.2010 №30-VI, 28.07.2011 року на імя ОСОБА_5 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0917 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по пров. Новий, 6 м. Козятин Вінницької області належала (а.с.55,69).

05 січня 2015 року помер ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ №309701 (а.с.5).

Спадщину після ОСОБА_6 прийняв його син від першого шлюбу - ОСОБА_4, подавши заяву про прийняття спадщини до Козятинської державної нотаріальної контори (а.с.30) та дружина - ОСОБА_6 , як така , що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, ч.3 ст.1268 ЦК України.

25 січня 2015 року померла ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ №309732 (а.с.6).

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв її син ОСОБА_3, подавши заяву про прийняття спадщини до Козятинської державної нотаріальної контори (а.с.29).

Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до обєктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою обєкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду обєктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як обєкта, його якісних характеристик.

Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Згідно із ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Таким чином, Цивільним кодексом України встановлюється вимога державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п.п. 5,12 Постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства про, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 04 жовтня 1991 року № 7, будинок, що належав одному з подружжя, може бути визнаний заст. 25 КпШС України(яка аналогічна ст. 62 СК України) спільним майном подружжя якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових чи грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. При цьому, на суму вартості будинку до його поліпшення збільшується частка сторони, якій він належав, в тому числі і в тому випадку, якщо суд відступає від рівності часток подружжя. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів, тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки у праві власності на будинок.

Із висновку експерта №2164/2165/17-21 від 26.12.2017 вбачається, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по пров. Новий ,6 в м. Козятині, без врахування вартості земельної ділянки , станом на час проведення експертизи становить 143251 грн.

Визначено імовірний обсяг проведених будівельних та ремонтних робіт житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по пров. Новий ,6 в м. Козятині за період з 1985 року по 05 січня 2010 року .

Визначена сума грошей на яку збільшилась ринкова вартість житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по пров. Новий ,6 в м. Козятині : в період з 1985 року по 05.01.2010 на 62758 грн.; в період з 1985 року по 2017 рік на 91408 грн. (а.с. 129-162). Таким чином, після переходу до ОСОБА_6, права власності в порядку спадкування в період з 2010 по 2017 рік ринкова вартість житлового будинку після проведення будівельних та ремонтних робіт збільшилася на 28650 грн. (91408-62758).

Також не визначений обсяг проведених будівельних робіт житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами по пров. Новий ,6 в м. Козятині в період з 2010 року , а лише визначений імовірний обсяг робіт з 1985 по 2010 роки.

Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає зясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості обєкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як обєкта.

Оскільки ринкова вартість будинку станом на час проведення експертизи - 26.12.2017 становить 143251 грн., ринкова вартість житлового будинку в період з 2010 по 2017 рік збільшилася на 28650 грн., що становить пяту частину від вартості самого будинку, сума затрачена ОСОБА_6 у збільшення вартості майна становить 14325 грн., а тому суд приходить до висновку, що позивачем не доведена істотність збільшення вартості спірного будинку та відсутні підстави для визнання житлового будинку по пров. Новий,6 в .м. Козятині спільним майном подружжя, у звязку з чим у задоволенні позову в ці частині необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦКУ, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Це правило конкретизується у ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України, де передбачено, що режим спільно нажитого майна не залежить від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України).

Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України (далі Кодекс) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Статтею 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безкоштовну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Згідно із статтею 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч 5 ст 61 СК України діючої станом на 28.07.2011 ( момент отримання ОСОБА_6 Державного акту на право власності на земельну ділянку), об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Згідно із положеннями закріпленими в ч 1,2 ст 89 ЗК України, земельна ділянкаможе належати на праві спільної сумісної власностілише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянкиподружжя.

Аналізуючи дані норми права і співставляючи їх з дослідженими доказами суд приходить до висновку, що земельна ділянка площею 0,0917 га розташована по пров. Новий,6, в м. Козятині належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Законодавство України закріплює існування двох видів права спільної власності: з визначенням часток учасників - спільна часткова і без визначення таких часток - спільна сумісна. Центральним у їх розмежуванні є те, що частка співвласників у праві спільної часткової власності є вираженою арифметично (1/2, 2/3, 4/5 і т. д.). Натомість частка учасника спільної сумісної власності у спільному майні завчасно не визначена. Остання встановлюється при поділі майна між співвласниками, а також при виділі частки когось із них. Зважаючи на викладені обставини суд вважає можливим визначити, що частки ОСОБА_6 ОСОБА_18, і ОСОБА_6 ОСОБА_19, у власності на земельну ділянку площею 0,0917 га розташована по пров. Новий,6, в м. Козятині є рівними по ? частини кожного.

Відповідно до частини 1-ї статті 1232 ЦК України спадкоємці зобовязані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Водночас відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначено, що поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Тобто, виходячи із визначення поняття поховання відповідно до Закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

З буквального тлумачення та системного аналізу виписаних норм можна зробити висновок про те, що спадкоємці померлого відшкодовують особі, яка поховала спадкодавця, її витрати на поховання лише у разі, якщо вони вчинені в строк, початком якого є момент смерті спадкодавця, а закінченням - поміщенням труни з тілом в могилу, а також, витрати понесені на облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Наведений перелік є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення витрат на проведення поминального обіду в розмірі 12860 грн. 56 коп., так як проведення поминальних обідів не передбачено Законом України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 року(з послідуючими змінами та доповненнями), та не включено до Мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19 листопада 2003 року за №193, отже не є обов'язковим, тому проведення та оплата поминальних обідів, що не відноситься до обрядів, є власною ініціативою осіб, які їх організують, а відтак відшкодуванню не підлягають.

У зв'язку з похованням ОСОБА_5 позивачем було витрачено 5372 грн. для придбання необхідних для поховання речей, що підтверджується рахунком №40 (а.с.83) , тому відшкодуванню підлягають половину витрат повязаних з похованням ОСОБА_6 в сумі 2686 грн.

Твердження представника відповідача про те , що не має доказів , що саме позивач поніс витрати на поховання є безпідставними, оскільки в ОСОБА_3 наявні всі підтверджуючі документи про понесені витрати.

Відповідно до положень закріплених в ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково , то пропорційно до задоволених вимог необхідно стягнути судовий збір в сумі 487,20 гривень .

На підставі наведеного та керуючись ст.368,1232 ЦК України, 57,61,62 СК України , 86,89 ЗК України , ст..2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», ст.ст. 259,263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовільнити частково .

Визнати земельну ділянку площею 0,0917 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд , що знаходиться по пров. Новий,6 в м. Козятині Вінницької області спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5, який помер 05 січня 2015 року та ОСОБА_20, яка померла 25 січня 2015 року.

Визначити, що частка ОСОБА_21, померлого 05 січня 2015 року , у власності на земельну ділянку площею 0,0917 га для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд , що знаходиться по пров. Новий,6 в м. Козятині Вінницької області становить ? частин.

Визначити , що частка ОСОБА_6 , померлої 25 січня 2015 року, у власності на земельну ділянку площею 0,0917 га для будівництва і обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд , що знаходиться по пров. Новий,6 в м. Козятині Вінницької області становить ? частин.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати повязані з похованням ОСОБА_6 в сумі 2686 (дві тисячі шістсот вісімдесят шість ) гривень .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 487 ( чотириста вісімдесят сім ) гривень 20 копійок судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення .

Повне судове рішення складене 29.05.2018.

Суддя підпис- ОСОБА_22

З оригіналом вірно.

Суддя Секретар

Дата документу 29.05.18