П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року м. Рівне

справа № 569/4513/18

провадження № 22-ц/787/965/2018

Апеляційний суд Рівненської області в складі колегії суддів: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3

відповідач - ТОВ «Норд Груп Плюс», ТОВ «Вест Стой Груп»

треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ «Вест Стой Груп» на ухвалу Рівненського міського суду в складі судді Куцоконя Ю.П. від 21 березня 2018 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Норд Груп Плюс», ТОВ «Вест Стой Груп», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Одночасно позивачем подана заява про забезпечення позову по справі, в якій вона просила забезпечити позов шляхом заборони відчуження у будь-який спосіб, а також будь-яких реєстраційних дій щодо іпотечного майна, а саме: нежитлового приміщення 1-го поверху, загальною площею 329,4 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101) та нежитлового приміщення, загальною площею 195 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101).

Ухвалою Рівненського міського суду від 21 березня 2018 року заборонено відчуження у будь-який спосіб, а також будь-яких реєстраційних дій щодо іпотечного майна, а саме: нежитлового приміщення 1-го поверху, загальною площею 329,4 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101) та нежитлового приміщення, загальною площею 195 кв.м. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 101).

Ухвалу для виконання направлено Управлінню забезпечення надання адміністративних послуг Регіонального Центру надання адміністративних послуг Рівненської міської ради.

Проголошуючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції з огляду на характер та зміст заявлених позовних вимог прийшов до висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В поданій апеляційній скарзі ТОВ «Вест Стой Груп» зазначає, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

На даний час вже існують заборони щодо відчуження спірного майна, на підставі ухвали суду по іншій справі №569/3396/18, а тому, на думку апелянта, немає потреб у дублюванні обмежень шляхом забезпечення позову у даній справі.

Наявні обмеження перешкоджають господарській діяльності Товариства, оскільки через них ПрАТ «Рівнеобленерго» відмовляється від укладання договору про надання послуг з електропостачання, а тому у зв'язку відсутністю електропостачання Товариство немає можливості здійснювати свою діяльність.

Просить ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач пояснює, що майно, яке їй належало на сьогоднішній день поділене на частини та кілька разів вже відчужено, в тому числі й шляхом зміни засновників у юридичних особах-засновниках приміщень, що утворилися в результаті поділу. З мотивів, що наведені у відзиві, наголошує, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересах позивача, оскільки в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може призвести до зникнення майна взагалі та неможливості повернення його законному власнику. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Указом Президента України № 452/2017 від 29.12.2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Рівненської області та утворено Рівненський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Рівненську область, з місцезнаходженням у місті Рівному.

У відповідності до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Рівненської області.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскаржувана ухвала постановлена судом з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між учасниками справи виникли спірні правовідносини щодо приміщення кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 524,4 кв.м., яке знаходить за адресою АДРЕСА_1.

В поданій до суду заяві про забезпечення позову, позивач вказувала на те, що заборона відчуження спірного об'єкту нерухомості, забезпечить виконання судового рішення, у випадку задоволення позову, так як існує ймовірність подальшого переходу права власності на вказане спірне майно до інших осіб, що може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 149 ЦПК України , суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи те, що позивач ставить питання про витребування нерухомого майна, яке на даний час вже поділено на два об'єкти нерухомості і неодноразово відчужувалось, останній раз відповідачам, які в будь-який момент до вирішення спору можуть відчужити його на користь інших осіб, суд обґрунтовано вважав, що невжиття заходів забезпечення позову, у разі його задоволення, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Колегія суддів враховує, що саме по собі накладення арешту на спірне майно без наміру власників його відчужити жодним чином не впливає на правовий статус майна і не впливає на права і законні інтереси таких власників.

Доказів, які б підтверджували доводи апелянта, що заборона на відчуження впливає на господарську діяльність товариства, останнім не надано.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції, оскаржувана ухвала відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

Судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішення питання про забезпечення позову, а тому підстав для скасування ухвали суду немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ТОВ «Вест Стой Груп» залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду від 21 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 4 червня 2018року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Боймиструк С.В.

Шимків С.С.