Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/3903/17
Провадження № 2/191/1688/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Гречко Ю.В.
за участю секретаря Борисової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування майна власником шляхом виселення та вселення власника, -
До суду звернувся представник позивача адвокат ОСОБА_4 з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.2012 року, виданого державним нотаріусом Другої синельниковської державної контори Дніпропетровської області ОСОБА_5, позивач є власником 2/5 житлового будинку №4 «б» за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.50 років СРСР, розташованого на земельній ділянці площею 1162 м2 міської ради.
Згідно з витягом індексний номер 32407194 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.01.2015 року реєстраційної служби Синельниковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області позивачу на праві приватної власності належать: 2/5 житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.50 років СРСР, будинок 4«б»: А-2 - жилий будинок, Б-1 - сарай, П-1 - погріб, В-1 - вбиральня, Д-1 - сарай, Г-1 - гараж, Е-1 - сарай, 3-1 - гараж, Ж-1 - гараж, К-1 - сарай, №1,3,4,5, - огорожа, №2 - каналізаційна яма загальна площа 308,7 м2, житлова площа 151,6 м2.
Син позивача відповідач ОСОБА_2, 02.08.1995 року одружився на ОСОБА_6 і проживав своєю сімєю окремо від позивача у м. Синельникове, вул.40 років Жовтня, 28. Через 3 роки дане подружжя шлюб припинили його розірванням. Після чого відповідач знаходиться у фактичних шлюбних відношеннях з ОСОБА_3, від яких народилося двоє дітей.
У 2000 році відповідач на роботі отримав двокімнатну квартиру за адресою: вул. Куйбишева, 194-а/19 у м.Синельникове, її приватизував і в квітні 2001 року продав як належну йому на праві приватної власності. З того часу відповідач з ОСОБА_3 з дозволу позивача оселилася в частині будинку №4-б позивача по вул. Залізничній (50 років СРСР) у м. Синельникове на період поки дане подружжя знайде для купівлі підходяще житло. Відповідач ОСОБА_2 з 26.04.2001р. зареєструвався за цією адресою, а відповідач ОСОБА_3 за цією адресою не зареєстрована.
При цьому, будь-який договір на право користування і володіння власністю позивача за адресою: будинок №4-б по вул. Залізничній (50 років СРСР) у м.Синельникове з відповідачем не укладався. Останній не побажав узаконити перебування його сімї в будинку позивача. За весь час користування його майном позивач не отримав від відповідачів жодної копійки.
Спочатку позивач, проживаючи в іншому місці, мав можливість вільно, зі своїми ключами прийти до свого будинку, принести якісь речі, або забрати необхідні йому предмети, що знаходились в квартирах будинку, а також в підсобних приміщеннях у дворі будинку.
Позивач у 2013 році тяжко захворів хворобою, що в Україні не лікується, у звязку з чим попросив відповідача для лікування повернути йому частину від значної суми грошей, яку давав тому щоб він поклав в надійний банк на депозит. Відповідач категорично відмовив, заявивши, що тих грошей у нього вже давно немає.
Після зазначених подій дорослі відповідачі почали діяти всупереч правам і інтересам власника, з дозволу якого вони і їх діти володіли вищезазначеним будинком і підсобними приміщеннями. Для того, щоб більше не допускати позивача до цієї його власності відповідачі змінили всі замки на дверях у будинку, в підсобних приміщеннях у дворі та на воротах. З тією ж метою завели у дворі злого собаку.
В результаті таких дій відповідачів позивач втратив можливість не тільки користуватися своїм будинком, підсобними приміщеннями та своїми речами в них, а також володіти і розпоряджатися цим своїм майном. Він неодноразово намагався врозумити відповідачів, але це не дало позитивного результату.
Протиправні дії відповідачів відносно позивача, які продовжують володіти його майном, тривають до сьогодні. Позивач неодноразово звертався за допомогою до поліції, прокуратури, представників громадськості. Останні склали акт, в якому відображено, що 15.08.2017р. вони разом з позивачем тривалий час намагалися достукатися до відповідачів, але ворота були закриті на ключ і до них ніхто не вийшов. З відповідей поліції і прокуратури вбачається, що вони рекомендують позивачу звертатися до суду.
23 вересня 2017 року позивач рекомендованою поштою направив відповідачу листа, в якому нагадав, що саме він є власником майна, в якому мешкає відповідач з родиною. А той його не пускає навіть на поріг для чого змінив замки та завів злого собаку. Позивач також нагадав, що на даний час в нього немає житла, тому запропонував протягом місяця з дня отримання цього листа повністю звільнити від присутності відповідачів належну йому частину будинку інакше буде змушений звернутися за захистом права власника до суду.
Просить суд витребувати від володільців: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, належні ОСОБА_1 на праві власності: 2/5 житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.50 років СРСР, будинок 4«б»: А-2 жилий будинок, Б-1 - сарай, П-1 - погріб, В-1 - вбиральня, Д-1 - сарай, Г-1 гараж, Е-1 - сарай, 3-1 - гараж, Ж-1 - гараж, К-1 - сарай, №1,3,4,5, - огорожа, №2 - каналізаційна яма загальна площа 308,7 м2, житлова площа 151,6 м2 шляхом виселення відповідачів з переліченого майна разом з майном даних осіб і домашніми тваринами. Заборонити зазначеним особам користуватися майном, що належить ОСОБА_1, і знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. Залізнична (50 років СРСР), будинок 4«б»; вселити ОСОБА_1 в належні йому на праві приватної власності 2/5 житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Залізнична (50 років СРСР), будинок 4«б»; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 судові витрати.
До початку судового засідання представник позивача адвокат ОСОБА_4 надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися по невідомим суду обставинам, про причини своєї неявки суду не повідомили, хоча про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, не надали відзиви.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.2012 року, виданого державним нотаріусом Другої синельниковської державної контори Дніпропетровської області ОСОБА_5, позивач ОСОБА_1 є власником 2/5 житлового будинку №4 «б» за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. 50 років СРСР.
Відповідно до ОСОБА_4 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.01.2015 року реєстраційної служби Синельниковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області індексний номер 32407194, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належать 2/5 житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул.50 років СРСР, будинок 4 «б», які складаються з: А-2 - жилий будинок, Б-1 - сарай, П-1 - погріб, В-1 - вбиральня, Д-1 - сарай, Г-1 - гараж, Е-1 - сарай, 3-1 - гараж, Ж-1 - гараж, К-1 - сарай, №1,3,4,5, - огорожа, №2 - каналізаційна яма, загальна площа 308,7 кв.м, житлова площа 151,6 кв. м.
З акту від 15.08.2017 року складеною комісією квартального комітету №12 м. Синельникове у складі дільничного ОСОБА_9, голови ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 а вбачається, що за адресою: м. Синельникове, вул.. Залізнична, 4 Б, на даний час проживає син ОСОБА_1 зі своєю родиною, які перешкоджають йому проживати у його будинку. Також в акті зазначено, що 15.08.2017 року тривалий час комісія намагалися достукатися до відповідачів, але ворота були зачинені на ключ і до них ніхто не вийшов.
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УМВС України у Дніпропетровській області, станом на 09.11.2017 року відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 б.
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УМВС України у Дніпропетровській області, станом на 28.11.2017 року відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7.
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УМВС України у Дніпропетровській області, станом на 28.11.2017 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 б.
Частиною 4 ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ч.3 ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ст.ст. 150, 155 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Згідно із статтею 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За згодою власника будинку (квартири), член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою передбачено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки, членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 41 Конституції України наголошує кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Право приватної власності є непорушним.
Статтями 316-320, 321, 328 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава - не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статями 386-393 ЦК України передбачено держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Підстави витребування майна від добросовісного набувача повністю передбачені ст. 388 ЦК України.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 - є одноособовим власником 2/5 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: м. Синельникове, вул.. Залізнична, 4 б.
Однак, на сьогоднішній день відповідач ОСОБА_2 безпідставно перешкоджає власнику проживати у вищевказаному будинку, чим порушує законні права власності, розпорядження та володіння позивача.
Також, на сьогоднішній день в квартирі позивача без жодних правових підстав проживає відповідач ОСОБА_3, яка є сторонньою особою для позивача, не будучи його родичкою, без укладення будь-яких договорів на право користування чи проживання у спірному будинку та без жодних правових підстав користуються власністю позивача.
На даний час та обставина, що відповідачі обмежують право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, призводить до втручання в його особисте життя.
Згідно п. 33 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України - позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.
З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку, що права позивача мають бути захищені шляхом виселення відповідачів із спірної частини житлового будинку та шляхом вселення позивача.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 1280 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 47 Конституції України, ст..ст. 316-320, 321, 328, 386-393 ЦК України, ст..ст. 9, 64, 150, 155, 156 ЖК України, п. 33 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ст. ст.. 12, 81, 259, 263-265, 141, 280-281 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування майна власником шляхом виселення та вселення власника задовольнити.
Витребувати від володільців: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, належні ОСОБА_1 на праві власності 2/5 житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Залізнична (50 років СРСР), будинок 4 «б», який складається з: А-2 жилий будинок, Б-1 - сарай, П-1 - погріб, В-1 - вбиральня, Д-1 - сарай, Г-1 гараж, Е-1 - сарай, 3-1 - гараж, Ж-1 - гараж, К-1 - сарай, №1,3,4,5, - огорожа, №2 - каналізаційна яма, загальна площа 308,7 м2, житлова площа 151,6 м2 , шляхом виселення відповідачів з переліченого майна разом з майном даних осіб і домашніми тваринами, заборонити зазначеним особам користуватися майном, що належить ОСОБА_1, і знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул. Залізнична (50 років СРСР), будинок 4 «б».
Вселити ОСОБА_1 в належні йому на праві приватної власності 2/5 житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Залізнична (50 років СРСР).
Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10 понесені судові витрати у розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн.. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: ОСОБА_13