АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» травня 2018 року

м. Харків

справа № 635/8599/15-ц

провадження № 22ц/790/2416/18

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 (ОСОБА_5) на рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року в складі судді Панас Н.Л.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року скасовано, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 подала заяву про зупинення апеляційного провадження у справі.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 підозрюється у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно в особливо великих розмірах. Відомості про дані кримінальні правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 24 листопада 2012 року щодо ОСОБА_1 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.15, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.358, ч.2 ст.364, ч.2 ст.190 КК України. Її визнано потерпілою та нею подано цивільний позов в даній кримінальній справі.

Зазначила, що однією з підстав для притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності є намагання ОСОБА_1 набути право власності на належне їй майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Бабаї, вулиця Дніпропетровська № 44, тобто на предмет спору в цій цивільній справі.

Вказала, що сам факт звернення до суду ОСОБА_1 з даним позовом є продовженням здійснення його злочинного наміру шахрайським шляхом заволодіти будинком та земельною ділянкою.

Вважала, що оскільки саме ці правовідносини стали предметом розгляду в кримінальному провадженні, необхідно зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи вироку в кримінальному провадженні.

Просила зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки до набрання законної сили судовим рішенням по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 24 листопада 2012 року щодо ОСОБА_1 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.15, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.358, ч.2 ст.364, ч.2 ст.190 КК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 підтримав зазначену заяву.

25 травня 2018 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від ОСОБА_3, в якій зазначено, що він не наполягає на задоволенні цієї заяви.

ОСОБА_2 будь яких клопотань щодо цієї заяви не надала.

Вислухавши думку зявившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви судова колегія вважає, що заяву ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України передбачено, що суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обовязковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як вбачається з матеріалів справи на розгляді у Київському районному суді м. Харкова знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 24 листопада 2012 року щодо ОСОБА_1 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.2 ст.15, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч. 1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364 КК України.

Предметом кримінального правопорушення, зокрема, є житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Бабаї, вулиця Дніпропетровська № 44.

У даній цивільній справі предметом спору є звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Бабаї, вулиця Дніпропетровська № 44.

Із змісту статті 251 ЦПК України вбачається, що зупинення провадження у справі має на меті полегшити доказову діяльність осіб, які беруть участь у справі, в силу так званих преюдиціальних фактів.

При цьому слід зазначити, що відповідно до частин 4, 5, 6, 7 статті 82 ЦПК України тільки ті обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обовязковою для суду.

Із заяви про зупинення провадження у справі не вбачається, які факти, що мають в подальшому розцінюватися як преюдиціальні, повинен встановити суд при розгляді кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 24 листопада 2012 року щодо ОСОБА_1 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.15, ч.2 ст.15, ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч. 1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364 КК України.

ОСОБА_2 не вказала обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність кримінального провадження виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає за необхідне заяву ОСОБА_2 про зупинення провадження у даній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 24 листопада 2012 року щодо ОСОБА_1 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.15, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.358, ч.2 ст.364, ч.2 ст.190 КК України залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 251, 368, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

ОСОБА_6

Повний текст ухвали складено 31 травня 2018 року.