РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/8513/16-ц

пр. № 2/759/277/18

20 лютого 2018 року Святошинський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Шелудько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами стягнення з відповідача боргу в сумі 381 750 грн 00 коп., відсотків за користування грошовими коштами в сумі 363 969 грн 87 коп., 3% річних в сумі 22 748 грн. 23 коп., а всього боргу: 768 468 грн. 10 коп., який виник у результаті неналежного виконання ОСОБА_2 умов договору поруки укладеного 16.05.2014 року між ними та неповернення позики у розмірі 15 000 доларів США у термін до 16.06.2014 року зі сплатою винагороди за користування позикою у розмірі чотирьох процентів.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києві від 22.06.2016 року до розгляду справи по суті накладено арешт на рухоме і нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, що мешкає за адресою: 03134, АДРЕСА_1, в межах суми позову, а саме: 768 468 (сімсот шістдесят вісім тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 10 коп.

21.02.2017 року ухвалою суду призначено у справі почеркознавчу експертизу та на час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

Ухвалою Святошинського районного суду від 21.09.2017 року відновлено провадження у справі.

Позивач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. Відзив на позов не надав, про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглянути справу за його відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити по справі заочне рішення за згодою позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

16.05.2014 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 в борг грошові кошти, в сумі 15 000,00 доларів США, терміном повернення 16.06.2014 року, зі сплатою винагороди за користування позикою у розмірі чотирьох процентів. Підтвердженням чого суду надана розписка ОСОБА_2 про отримання вказаних грошових коштів, яка міститься в матеріалах справи та оригінал якої було оглянуто судом в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальник) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання за договорами позики, а відтак зобов'язаний повернути позивачу суму грошових коштів основного боргу у розмірі: 15 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку станом на 10.06.2016 року в сумі 381 750 грн 00 коп. та відсотки за користування грошовими коштами в сумі 363 969 грн. 87 коп., три проценти річних в сумі 22 748 грн 23 коп., а всього боргу: 768 468 грн. 10 коп.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

Випадки, коли договір позики вважається безоплатним, зазначені в частині другій статті 1048 ЦК України. Визначене вказаною нормою правило про безоплатність договорів позики є імперативним і не може бути змінене за погодженням сторін.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи з встановлених судом обставин справи, умов договору позики між сторонами та положень законодавства України, яким регламентовано спірні правовідносини і те, що відповідач свої зобов'язання за договором позики перед позивачем не виконав, судом було перевірено розрахунок процентів за користування позикою наданий позивачем, який є обґрунтованим, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню проценти на рівні облікової ставки НБУ за користування позикою у наступному розмірі: основного боргу у розмірі: 15 000,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку станом на 10.06.2016 року в сумі 381 750 грн 00 коп. та відсотки за користування грошовими коштами в сумі 363 969 грн. 87 коп., три проценти річних в сумі 22 748 грн 23 коп., а всього боргу: 768 468 грн. 10 коп.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, сума 3% річних за розпискою від 16.05.2014 року на загальну суму 15 000,00 Доларів США за період з 17.06.2014 року по 10.06.2016 року складає 893,84 Доларів США, що по курсу НБУ станом на 10.06.2016 складає 22 748 грн 23 коп.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6890,00 грн.

Керуючись ст.ст. 207, 525, 526, 610, 612, 625, 1046, 1050, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81,141, 258, 264, 265, 268, 280, 352-353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючий за адресою: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Садова 56, заборгованість за договором позики від 16 травня 2014 року в сумі 381 750 грн 00 коп. (триста вісімдесят одна тисяча сімсот п'ятдесят грн 00 коп.), відсотки за користування грошовими коштами в сумі 363 969 грн 87 коп. ( триста шістдесят три тисячі дев'ятсот шістдесят дев'ять грн. 87 коп.) , 3% річних в сумі 22 748 грн. 23 коп. ( двадцять дві тисячі сімсот сорок вісім грн. 23 коп.), а всього боргу: 768 468 грн. 10 коп. (сімсот шістдесят вісім тисяч чотириста шістдесят вісім грн. 10 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючий за адресою: 08292, Київська обл., м. Буча, вул. Садова 56 сплачений судовий збір у розмірі 6890,00 грн 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем, або в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - відповідачем, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Миколаєць І.Ю.