Ухвала

Іменем України

31 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 607/8458/15-ц

провадження № 61-4728св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2016 року у складі судді Ромазан В. В. та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 20 вересня 2016 року у складі колегії суддів: Дикун С. І., Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

У 2015 році ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати за нею право власності на 2/3 ідеальні частки квартири АДРЕСА_1 та на 2/3 ідеальні частки квартири АДРЕСА_2, що перебувають у спільному майні подружжя.

Позов мотивовано тим, що із 16 липня 1998 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 серпня 2014 року розірвано. За час шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на сьогодні проживає з позивачем. За час шлюбу подружжям за спільні кошти набуто майно, яке є спільною сумісною власністю, а саме: придбано квартиру АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу квартири від 25 листопада 2003 року, укладеного між продавцем ОСОБА_6 та матір'ю відповідача ОСОБА_7, яка діяла в інтересах ОСОБА_4 та квартиру АДРЕСА_2, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу від 28 березня 2008 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2015 року стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_5, у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн щомісячно. Коштів, які надає відповідач, недостатньо для фізичного та духовного розвитку дитини. Розмір присуджених судом аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 складає менше половини прожиткового мінімуму, тому враховуючи вказані обставини позивач просить визнати за нею право власності на 2/3 ідеальні частки спірного нерухомого майна.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 20 вересня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальна площа квартири 87,6 кв.м, жила - 48,4 кв.м. Визнано право власності на 1/2 ідеальну частки квартири АДРЕСА_2, загальна площа якої складає 30,2 кв.м, жила, 21,4 кв.м. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1, загальна площа квартири 87,6 кв.м, жила, 48,4 кв.м. Визнано право власності на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_2, загальна площа квартири 30,2 кв.м., жила, 21,4 кв.м. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з принципу рівності часток дружини і чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, положень статті 70 СК України та визнання за кожною із сторін право власності по 1/2 частці придбаних за час шлюбу квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 20 вересня 2016 року, у якій просить скасувати судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судом не взято до уваги усіх доказів. наданих відповідачем, зокрема свідчень ОСОБА_7 щодо походження коштів, за які були придбані квартири. Спірна квартира придбана матір'ю ОСОБА_8 за власні кошти сім'ї та за позичені кошти. Квартира АДРЕСА_2 придбана за премію, отриману ним від англійської компанії у розмірі 30 000 англійських фунтів стерлінгів, тому вказана квартира не є спільною сумісною власністю подружжя.

14 жовтня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4

27 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до судового розгляду.

27 січня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

19 жовтня 2018 року від ОСОБА_4 надійша заява про відмову від касаційної скарги на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 20 вересня 2016 року, в якій він просить прийняти відмову від касаційної скарги на підставі частин четвертої та п'ятої статті 398 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно частин четвертої-шостої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження. У разі закриття касаційного провадження у зв'язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається. Суд касаційної інстанції має право не приймати відмову від скарги або її відкликання з підстав, визначених у частині п'ятій статті 206 цього Кодексу.

Згідно з частиною п'ятою статті 206 ЦПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги.

Матеріали цивільної справи не містять жодної заяви про приєднання до касаційної скарги.

Враховуючи, що заяву про відмову від касаційної скарги подано до закінчення касаційного провадження та відсутні підстави, передбачені частиною п'ятою статті 206 ЦПК України, вказана заява підлягає задоволенню, а касаційне провадження - закриттю.

Керуючись статтями 206, 396, 398, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 про відмову від касаційної скарги задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_4 від касаційної скарги на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 20 вересня 2016 року.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя закрити.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А.С. Олійник

О.В. Ступак

Г. І. Усик