Справа № 199/6118/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19.03.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г.

секретарі Шеленок С.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача:

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. дніпропетровська з позовом до «Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01 липня 2016 року його було прийнято (призначено) на посаду директора філії ПАТ «Продовольчо-зернова корпорація України»Партизанський елеватор» з посадовим окладом згідно штатного розпису. Строк дії контракту визначено до 29.07.2016 року.

Після закінчення строку дії контракту позивач продовжував сумлінно виконувати обов»язки директора до 08 серпня 2016 року включно.

08 серпня 2016 року позивачу було відмовлено в пропуску на робоче місце начальником відділу управління охорони ПАТ «ДПЗКУ» ОСОБА_2 у звязку із звільненням позивача та призначенням на посаду директора іншої особи.

В підтвердження звільнення з посади директора, позивачу було надано копію наказу № 478-к від 25 липня 2016 року про звільнення позивача з займаної посади з 29 липня 2016 року та виплату компенсації за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 07.05.2016 року по 29.07.2016 рік.

26 серпня 2016 року відповідач провів повний розрахунок з позивачем.

Позивач вказує, що звільнення позивача з посади директора є незаконним, оскільки:

Звільнення проведено на підставі наказу, який не був доведений до позивача, ознайомлення з оригіналом наказу не відбулося;

Позивач продовжував виконувати обовязки директора філії фактично до 08 серпня 2016 року, жодна сторона не вимагала припинення трудових відносин.

Трудові відносини за контрактом переукладалися декілька разів без проведення передачі справ та інвентаризації та проведення розрахунку з відповідачем, а отже є такими, що укладені на невизначений строк.

Позивач вважає, що оскільки відповідач фактично допустив до роботи позивача після його звільнення, то відповідно строковий трудовий договір ( Контракт) є таким, що укладений на невизначений строк, а отже звільнення позивача за Контрактом є незаконним.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить поновити його на посаді директора філії ПАТ «Продовольчо-зернова корпорація України» «Партизанський елеватор» в ПАТ «Продовольчо-зернова корпорація України»; стягнути з ПАТ «Продовольчо-зернова корпорація України» ( код ЄДРПОУ: на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 серпня 2016 року до дня поновлення на роботі.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, надав заперечення на позов та додаткові пояснення.

В запереченнях представник відповідача зазначив, що між позивачем та відповідачем був укладений Контракт від 01.07.2016 року, згідно з умовами якого керівник зобовязується безпосередньо і через сформований апарат здійснювати поточне управління ( керівництво) філією Пат «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор».

Відповідно до п. 12 контракту, Контракт є строковим трудовим договором , на підставі якого виникли трудові відносини між позивачем та відповідачем на певний строк. Пунктом 6.1.1 та п. 6.1 Контракту передбачено строк припинення його дії. На виконання умов Контракту, позивач був звільнений з займаної посади наказом від 25.07.2016 року № 478-К «Про звільнення ОСОБА_1 у звязку з закінченням строку дії Контракту.

Листом від 25.07.2016 року №130-1-11/3836/1 відповідач повідомив позивача про закінчення строку дії контракту та про створення комісії з приймання-передачі справ, документів та майна на філії. Представник відповідача вважає твердження позивача про виконання ним трудових обов»язків після закінчення контракту безпідставними, оскільки згоди відповідача на продовження контракту не було, посада директора належить до категорії працівників, які працюють за контрактом, на новий строк Контракт також не був укладений.

Заслухавши думку сторін, їхніх представників, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 01 липня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Продовольчо-зернова корпорація України» був укладений контракт строком до 29 липня 2016 року.

Наказом від 25 липня 2016 року № 478-К позивача звільнено із займаної посади у звязку з закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України з 29 липня 2016 року.

Згідно з п.1.1 контракту керівник зобовязується безпосередньо і через сформований апарат здійснювати поточне управління ( керівництво) філією ПАТ «ДПЗКУ» «Партизанський елеватор».

Відповідно до п.1.2 контракту, контракт є строковим трудовим договором , на підставі якого виникають трудові відносини між ПАТ «ДПКЗУ» та керівником. Відповідно до п. 23.1.6 та п.3.1 контракту, ПАТ «ДПКЗУ» має право звільнити керівника у разі закінчення терміну дії контракту або дострокового його розірвання згідно з розділом 6 Контракту.

Відповідно до п. 7.9 контракту, за два місяці до закінчення строку його дії, він може бути за згодою сторін продовжений або укладений на новий строк. У випадку, коли до закінчення терміну дії контракту його не було продовжено або укладено на новий термін, він вважається продовженим на строк, необхідним для належної передачі посади та справ новопризначеному Керівнику чи іншій уповноваженій ПАТ «ДПКЗУ» особі або комісії. Звільнення керівника проводиться згідно з п.2.ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.6 Закону України «Про управління обєктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань призначають на посаду та звільняють з посади керівників підприємств, установ, організацій та господарських структур, укладають та розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач уклав з відповідачем контракт на певний строк, з 01 липня 2016 року по 29 липня 2016 року.

Листом від 25 липня 2016 року №130-1-12/3992 відповідач повідомив позивача про закінчення строку дії контракту та про створення комісії з приймання-передачі справ , документів та майна по філії, а також про виконання обовязків директора, у звязку із звільненням керівника філії.

Крім того, листом від 29.07.2016 року 3 130-1-12/3992 позивача повідомлено про звільнення у звязку з закінченням строку дії контракту та запропоновано зявитися в апарат управління ПАТ «ДПКЗУ» для отримання трудової книжки.

Факт появи на роботі ОСОБА_1 після закінчення строку дії контракту не підтверджує наміри ПАТ «ДПКЗУ» на продовження його дії з позивачем, оскільки на вказану посаду було призначено іншого працівника, до того ж посада директора належить до категорії працівників, які працюють за контрактом відповідно до Закону України «про управління обєктами державної власності».

Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органоли фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частина 1 ст. 36 КЗпП України передбачає можливість припинення трудового контракту у звязку з закінченням його строку. Згідно з п. 8 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, зазначені в Контракті.

Підпунктом 6.1.1 пункту 6.1 Контракту, укладеного між позивачем та відповідачем передбачено, що контракт припиняється після закінчення терміну його дії, а отже трудовий договір, укладений з позивачем є строковим трудовим договором.

Зважаючи на те, що з ОСОБА_1, який належить до категорії працівників, які працюють за контрактом, був укладений строковий трудовий договір на підставі Закону України «Про управління обєктами державної власності» та трудові відносини з керівником підприємства, що перебуває у державній власності носить строковий характер, контракт припинив свою дію 29.07.2016 року, суд вважає, що доводи позивача про визнання дії контракту таким, що укладений на невизначений строк є безпідставними, а тому позов слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 21, 36 КЗпП України, ст.ст. 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя О.Г. Скрипник