ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2018 року м. Кропивницький

справа № 395/1316/16

провадження № 22-ц/781/738/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Дуковського О.Л., Чельник О.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області в складі судді Орендовського В.А. від 14 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань», третя особа Новомиргородська районна державна адміністрація про визнання недійсною з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, -

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником земельної ділянки площею 5,43 га, яка розташована на території Канізької сільської ради Новомиргородського району. Відповідно до договору оренди землі № 90 від 29 серпня 2006 року, зареєстрованого Новомиргородським відділенням КФ ДП «КРЦДЗК» 25.10.2006 року, товариство з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань», як орендар користувалося вказаною земельною ділянкою на правах оренди. Строк дії вказаного договору закінчився 25.10.2016 року. Листом повідомленням від 11.11.2016 року вона повідомила відповідача про намір не продовжувати з ним договірні відносини та повернення їй земельної ділянки. Проте відповідачем проігноровано вказані вимоги та договір оренди укладений між ними було пролонговано шляхом укладення додаткової угоди, яку вона не підписувала.

Посилаючись на відсутність волевиявлення на укладення оспорюваного правочину, просила з урахуванням поданих уточнень, визнати недійсною з моменту укладення додаткову угоду від 13.05.2015 року до договору оренди земельної ділянки, про зміну і доповнення договору оренди землі № 90 віл 29.08.2006 року, яка зареєстрована Реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області за № 10775939 від 11.08.2015 року, щодо продовження строків дії оренди земльної ділянки за кадастровим номером :03:000:0353, площею 5,43 га, яка знаходиться на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції, належним чином не мотивував відхилення висновку експерта, а лише послався на необґрунтованість застосування експертом методу скріблення без отримання дозволу суду, що нібито в подальшому змінило властивості та первинний стан документу, що на думку позивача є необґрунтованим, оскільки експертом в судовому засіданні було надано пояснення з цього приводу та зазначено, що він, застосовуючи метод скріблення не знищив повністю або частково обєкт експертизи, не змінив його властивості, оскільки на обєкті експертизи (додатковій угоді) існує багато інших місць перетину, які можливо в подальшому дослідити за результатами призначення додаткових експертиз. Представник позивача вважає, що висновок повторної комісійної експертизи є неповним та необєктивним, а тому не можна на нього посилатися. Зазначає, що причина призначення повторної комісійної експертизи полягала у невірному застосуванні методу скріблення, однак експерти його не застосували, що вплинуло на обєктивність і повноту проведення експертизи. Також посилається на те, що зміст спірної додаткової угоди містить нестандартну форму та текст, написання якого позивач обґрунтовує обставинами складання розписки на чистому аркуші паперу під час отримання орендної плати в натуральній формі. Цей рукописний текст не містить інформації щодо погодження умов додаткової угоди, а лише містить інформацію, що позивач дійсно є власником земельної ділянки, в чому він і розписується. Вважає, що відповідач з метою складання спірних додаткових угод, та укриття від позивача факту продовження строку дії договору оренди земельної ділянки отримав зразки рукописного тексту та підписів позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ч.ч.1,3 ЦК України: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що 13.05.2015 р. між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Машинно-технологічна станція Ятрань» укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 90 від 29.08.2006 р., кадастровий номер земельної ділянки :03:000:0353, загальною площею 5,43 га, розташованої на території Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, який підписаний сторонами договору. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права спірний договір пройшов державну реєстрацію 11.08.2015 року, номер запису про інше речове право 10775716 /т.1 а.с.12/.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами відсутність його волевиявлення на укладення оспорюваного правочину.

На думку колегії суддів, такий висновок суду є правильним та відповідає встановленим обставинам справи.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивачем було заявлено клопотання про призначення судово-технічної експертизи, необхідність призначення якої обґрунтовувано тим, що оспорювану додаткову угоду вона не підписувала, однак нею був виконаний підпис на чистому аркуші паперу під час отримання зерна в рахунок оплати орендної плати, тому в неї є підстави вважати, що в подальшому відповідач роздрукував на ньому додаткову угоду поверх рукописного тексту.

Висновком експерта № 19/8-4/362-СЕ/17 від 23.11.2017 року повторної комісійної судово-технічної експертизи документів встановлено, що у додатковій угоді до договору оренди землі від 13.05.2015 р., укладеної між сторонами, в першу чергу було виконано лінії графлення, нанесені електрофотографічним способом друку, потім підписи від імені ОСОБА_2 у графі «ОРЕНДАР:» та від імені ОСОБА_1 у графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ:».

У місцях де проглядаються окремі штрихи барвних речовин рукописних записів та окремі штрихи підписів, будь-яких ознак механічного впливу у тому числі від механізмів знакодрукуючого пристрою (електрофотографічного), не виявлено.

Зі зворотної сторони додаткової угоди від 13 травня 2015 року до договору оренди земельної ділянки № 90 від 29.08.2006 року, яка зареєстрована 11.08.2015 року за реєстраційним номером запису про право (в державному реєстрі прав) № 10775939 Реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, містяться рукописні записи, що починаються: «Я ОСОБА_1...» та закінчуються: «...здійсную свій підпис», підпис від імені ОСОБА_2 у графі «ОРЕНДАР:» та підпис від імені ОСОБА_1 у графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ:», виконані рукописним способом за допомогою паст кулькових ручок світло-синього, темно-синього та синього кольорів. У штрихах рукописних записів та у штрихах підписів від імені ОСОБА_2 у графі «ОРЕНДАР:» та від імені ОСОБА_1 у графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ:», будь-яких ознак механічного впливу у тому числі від механізмів знакодрукуючого пристрою (електрофотографічного), не виявлено /т.1 а.с.155-167/.

Вищенаведені висновки експерта також узгоджуються з висновком експерта №48 від 23.03.2017 року у кримінальному провадженні №0002654, який надано на запит суду Новомиргородським ВП Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області, згідно до якого: у графі «Орендар» спочатку був нанесений друкований текст, потім відтиск круглої печатки, потім підпис /а.с.132-141/.

Також суд першої інстанції надав належну оцінку й висновку експерта №17-293 від 26.04.2017 року оскільки експерт при проведенні експертизи в порушення вимог части 3 і 4 ст.108 ЦПК України без отримання дозволу суду застосував метод скобління медичним скальпелем, пошкодивши оригінал спірної додаткової угоди (об'єкт дослідження), що змінило властивості та первинний стан документа. /т.1 а.с.75-83/.

Відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновкам суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07.06.2018 року.

Головуючий:

Судді: