Дата документу 16.03.2018
Справа № 501/567/17

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2018р. м. Чорноморськ
Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
Головуючого-судді Смирнова В.В.,
при секретарі - Крамському Д.О.,
за участю представників сторін: Кухаренко О.О., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до військової частини № НОМЕР_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою з об`єднаним позовом заступника військового прокурора Одеського гарнізону діючого в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України, військової частини № НОМЕР_1 , треті особи: КМУ, Державна прикордонна служба України до Чорноморської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 , третьої особи: ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення Чорноморської міської ради Одеської області № 571/50 -VІ від 31.12.2014 р. та зобов`язання повернути земельну ділянку, та зустрічним позовом Військової частини № НОМЕР_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третьої особи: приватний нотаріус Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко Валерія Марківна про визнання договору купівлі-продажу недійсним,
В С Т А Н О В И В:
Право власності на зазначену земельну ділянку у ОСОБА_4 виникло на підставі договору дарування земельної ділянки від 11.03.2016 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Шевченко В.М. 11.03.2016 року зареєстровано в реєстрі за № 312 та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28750130 від 15.03.2016 року (т.1 а.с. 5-6).
У липні 2016 року, позивач ОСОБА_4 в черговий раз приїхав на земельну ділянку, виявилось, що на земельній ділянці встановлений паркан та ворота, а також стенд з попереджувальним написом, що територія охороняється Збройними силами України, та озброєний охоронець не пропустив ОСОБА_4 до його земельної ділянки. Після цих подій він звернувся до Чорноморської міської ради зі скаргою, щодо порушення його прав користування земельною ділянкою, після чого прохід на територію земельної ділянки був звільнений, але з листопада 2016 року ситуація повторилася.
Такі дії військової частини НОМЕР_1 позивач вважає незаконними та просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка належить йому на праві приватної власності, шляхом її звільнення та надання вільного доступу до земельної ділянки.
Ухвалою Іллічівського районного суду Одеської області від 20 червня 2017 року об`єднано в одне провадження справу за №501/567/17 (провадження №2/501/913/17) за позовом ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою зі справою за №501/812/17(провадження №2/501/1013/17) за позовом заступника військового прокурора Одеського гарнізону діючого в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України, військової частини № НОМЕР_1 до Чорноморської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення Чорноморської міської ради Одеської області № 571/50 -VІ від 31.12.2014 р. та зобов`язання повернути земельну ділянку. Присвоєно справі № 501/567/17 (провадження №2/501/913/17) ( т. 1 а.с. 107).
Представник відповідача військової частини № НОМЕР_1 та заступник військового прокурора Одеського гарнізону діючого в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України позов ОСОБА_4 не визнали вказуючи на те, що військова частина НОМЕР_1 та Адміністрація Держприкордонслужби є єдиними суб`єктами права постійного користування (власником) спірної земельної ділянки, яка була відведена їм для будівництва прикордонної застави військової частини НОМЕР_1 МВД - Рішенням Виконкому Овідіопольського районної ради депутатів трудящих Одеської області №263с від 17.04.1953 р.; Рішенням Виконкому Одеської обласної ради депутатів трудящих №748с від 16 травня 1953 року; Рішенням Ради Міністрів УРСР №1357-078рс від 21 листопада 1953 року;
Ухвалою Іллічівського районного суду Одеської області від 18 липня 2017 року клопотання військової частини № НОМЕР_1 задоволено. Зустрічний позов Військової частини № НОМЕР_1 об`єднано в одне провадження з первісним позовом (т.1 а.с. 165).
Позивач ОСОБА_4 зустрічний позов не визнав, заперечував.
Представник Чорноморської міської ради Одеської області та приватний нотаріус Шевченко В.М. в судове засідання не з`явилися, належним чином сповіщені про час та місце слухання справи.
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_4 , позов заступника військового прокурора Одеського гарнізону діючого в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України та зустрічний позов військової частини № НОМЕР_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 продав спірні земельні ділянки ОСОБА_6 , яка в свою чергу подарувала ОСОБА_4 . Рішеннями Іллічівської міської ради №555/41 VI від 14.11.2014 року, №571,50-VI від 18.12.2014 року, зазначені земельні ділянки загальною площею 0,0980 га виведені з державної власності та передані до приватної власності, змінено їх цільове призначення із земель оборони на землі житлової та громадської забудови. Також ОСОБА_4 на підставі нотаріального договору дарування земельної ділянки від 11.03.2016 є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, ОСОБА_4 не може користуватися земельною ділянкою та потрапити до неї, оскільки з липня 2016 року на ній був встановлений паркан, ворота та стенд з попереджальним написом, що територія охороняється Збройними силами України (т. 1 а.с. 5-10).
Також судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що військова частина НОМЕР_1 та Адміністрація Держприкордонслужби є одними суб`єктами права постійного користування спірної земельної ділянки. Військова частина НОМЕР_1 набула своє законне право на підставі: Рішення Виконкому Овідіопольської районної ради депутатів трудящих Одеської області № 263с від 17.04.1953 року; Рішенням Виконкому Одеської обласної ради депутатів трудящих Рішенням №748с від 16 травня 1953 року; Розпорядження Рада Міністрів УРСР №1357-078рс від 21 листопада 1953 року (т. 1 а.с. 120-129).
Зі змісту вказаних рішень було відведено 2,7 га землі для будівництва прикордонної застави військової частини 2138 МВД.
У відповідності до п.3 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року №563-ХІІ, Місцевим Радам народних депутатів, Раді Міністрів Української РСР до 15 березня 1991 року було визначено завдання провести інвентаризацію земель усіх категорій.
Така інвентаризація була проведена Міською радою Овідіопольського району та в 1994 році передала в адміністративні межі Іллічівської міської ради із землекористувачів Овідіопольського району Одеської області спірну земельну ділянку, про що свідчать генеральні плани м. Іллічівськ (т.1 а. с. 143-161).
Рішення Конституційного Суду України у справі №1-17/2005(справа про постійне користування земельними ділянками)від 22.09.2005 року наголосив: а)Конституція України має найвищу юридичну силу. Вона гарантує право на землю, яке отримується і реалізується юридичними особами і державою виключно відповідно до закону. б)Право постійного користування землею набувають лише підприємства, установи і організації державної або комунальної власності, також суд роз`яснив, що використання терміну «набувають» означає «стать власником чого-небудь»,і констатує, що вказана норма не обмежує і не відміняє діюче право постійного користування земельною ділянкою до вступу у силу Кодексу.

В подальшому Конституційний суд звернув увагу на те, що: «підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт, який витікає, зокрема, і з рішень місцевих органів влади про надання в постійне користування земельних ділянок;…і припиненого вказаного права можливе лише по підставах, передбаченим законодавством». Також, своїм Рішенням робить категоричний висновок про те, що юридичні особи не можуть втратити раніше надане їм право користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України закріплено правову норму, відповідно до якої підставою набуття права власності або права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, за умови, що такі рішення прийняті у межах їх повноважень та відповідно до закону.

Відповідно до частин другої та третьої статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Ч.5.ст.116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно з правовими нормами, що містяться у ч.2 ст. 77, п. в ч.4 ст.84, ч.2. ст.117 Земельного Кодексу України, землі оборони перебувають у державній власності та не можуть передаватись у комунальну та приватну власність. Отже, частиною 1 ст.19 Земельного Кодексу України вказано, що поділ земель України за цільовим призначенням на відповідні категорії, серед яких, зокрема, і землі оборони.

Згідно ч.2 ст.123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально(у разі вилучення земельної ділянки).

Статтею 50 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок. Завдання на розроблення проекту землеустрою;пояснювальну записку;копію клопотання(заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки(у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності; письмову згоду землевласника (землекористувача),засвідчену нотаріально(у разі викупу(вилучення)земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством ),або рішення суду.

В матеріалах справи наявний технічний звіт з інженерно-геодезичних робіт по топографічній зйомці земельної ділянки військового містечка ПТС «Іллічівськ» Одеського прикордонного загону (в/ ч 2138) Державної прикордонної служби України, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 від 02.07.2008 року. Згідно договору № 6 від 25.04.2008р. з Одеським прикордонним загоном (в/ ч НОМЕР_1 ) та Інженерами ТОВ «ГЕОНОВА» в травні-червні 2008р. були проведені роботи по інвентаризації земельної ділянки. Присутня заява-дозвіл на виробництво топографо-геодезичних робіт, підписана начальником управляння архітектури та градобудівництва із проставленою мокрою печаткою Іллічівської Міської Ради від 11.06.2008р.,та підписом і мокрою печаткою директора ТОВ «ГЕОНОВА» від 20.05.2008 р., що свідчить про те, що Іллічівській Міській Раді було відомо про те, що зазначена земельна ділянка відноситься до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В матеріалах справи присутній лист Державного агентства земельних ресурсів України Відділу земельних ресурсів у м. Іллічівськ Одеської області до Одеського прикордонного загону від 12.05.08р №30-30-9/249, який повідомляє, що за військовою частиною, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальної громади відноситься до виключної компетенції Іллічівської міської ради.

Відповідно до технічного звіту щодо порівняльного аналізу меж земельної ділянки у різні часові періоди ТОВ «ЕКОЛОГІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ ХХІ» користувач земельної ділянки.

В вказаному аналізі зазначається, що відповідно до Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.12.2016 року №75230957,від 08.12.2016 року №75229893,від 08.12.2016 року №75226587 в межі земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_3 складеної як землекористування ще з 1953 року, входять земельні ділянки:

- кадастровий номер : 02:026:0007,що розташована за адресою: АДРЕСА_2 власник гр. ОСОБА_4 ;

- кадастровий номер : 02:026:0092,що розташована за адресою: АДРЕСА_2 власник гр. ОСОБА_7 ;

- кадастровий номер :02:026:0093,що розташована за адресою: АДРЕСА_2 - власник гр. ОСОБА_8 .

Згідно ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають письмову згоду землевласника(землекористувача),засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду.

Гр. гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 такої годи від Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної служби України, Військової частини НОМЕР_1 (військове містечко ПТС «Іллічівськ») затребувано не було.

Назва вулиці на якій були відведені ці три земельні ділянки на момент їх реєстрації, вже мала нову назву :вулиця Набережна.

В матеріалах справи наявні копії фрагментів топографічних карт (стан місцевості 1958-1994 рр.)1961-1995 років видання на території м. Чорноморськ (Іллічівськ), які ідентичні з генеральним планом м. Чорноморськ (Іллічівськ) затвердженого рішеннями Чорноморської міської ради від 18.12.2002р. №104-ХХІV M 1:5000; 26.12.2014 р №566-УІ М 1:5000, де зазначається, що з моменту видання по теперішній час є землями спеціального призначення, які належать Одеському прикордонному загону (в/ ч НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України.

Як вбачається з матеріалів справи, громадянину ОСОБА_5 ,( який у наслідку продав ОСОБА_6 , а остання подарувала позивачу ОСОБА_4 ) Рішенням Іллічівської міської ради №555/29 VI від 14.11.2014 р. було розподілено та надано у власність земельну ділянку (Рішенням Іллічівської міської ради №571/50 VI від 18.12.2014) за зовсім іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 .

Суд дійшов висновку, що підставами виникнення та припинення права користування земельною ділянкою визначені Земельним та Цивільним Кодексами України, надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, повинна проводитися лише після вилучення її в передбаченому законом порядку.

Водночас, правову позицію щодо необхідності надання згоди Міністерством оборони України на вилучення земель оборони викладено у п. 4.2. «Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов`язаних із земельними правовідносинами», прийнятого Вищим господарським судом України від 1 січня 2010 року, де зазначено, що «з аналізу судової практики вбачається, що ВСУ та господарськими судами переважно підтримується правова позиція, згідно з якою необхідною умовою передачі земель оборони є згода на це Міністра оборони України».

В супереч цьому, Іллічівська міська рада своїми Рішеннями, не маючи графічні матеріали з розташуванням та розміром земельної ділянки та нотаріальну письмову згоду землекористувача, вивела спірні земельні ділянки з державної власності, чим діяла у супереч вимогам ч. 2 ст.19 Конституції України, ст.21 ч.ч.1, 5 ст. 116,ст. ст.120,141 ч.3 ст. 142 ЗК України, ч. 3 ст.24, ч.1 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування».

Більш цього, згідно ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Кодексом та іншими законами України.

Допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Колишній власник земельної ділянки, яка викуплена для суспільних потреб, має право звернутися до суду з позовом про визнання недійсним чи розірвання договору викупу земельної ділянки та відшкодування збитків, пов`язаних з викупом, якщо після викупу земельної ділянки буде встановлено, що земельна ділянка використовується не для суспільних потреб.

Поряд з цим, слід звернути увагу на порядок відчуження та реалізації військового майна України затверджений Постановою Кабінет Міністрів України від 28.12.2000 року № 1919 «Про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил України», а в п. 4 вказаної Постанови зазначено, що дію затвердженого згідно з пунктом 1 цієї постанови «Положення Про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил України» (далі Положення) поширити на інші утворені відповідно до законів України військові формування та Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації.

У відповідності до п. 6 Положення Рішення про відчуження військового майна, зазначеного у пунктах 3 і 4 цього Положення, приймає Кабінет Міністрів України із затвердженням за пропозицією Міноборони, якщо внаслідок скорочення та реорганізації Збройних Сил, переформування військових частин, їх переозброєння, планового поновлення військового майна тощо вивільняється військове майно, Міноборони у разі потреби, але не рідше ніж один раз на квартал, подає Кабінетові Міністрів України для затвердження відповідні додаткові переліки військового майна, яке може бути відчужено.

Рішення про відчуження списаного військового майна приймає Міноборони із

затвердженням його переліку станом на 1 вересня поточного року. Витяги із затверджених переліків військового майна, яке може бути відчужено, надсилаються Міноборони до уповноважених підприємств (організацій) для організації ними його реалізації.

Відносини Міноборони з уповноваженими підприємствами (організаціями) регулюються генеральними угодами, окремими договорами комісії та іншими цивільно-правовими договорами, в яких визначаються номенклатура, кількість та категорія військового майна, його залишкова вартість, порядок, умови і терміни підготовки до реалізації, проведення розрахунків тощо. Реалізація нерухомого військового майна здійснюється на аукціонах у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (п.п. 7.8.11.12 Положення)

В матеріалах справи відсутні докази того, що Кабінет Міністрів України, Адміністрація Держприкордонслужби України та військова частина НОМЕР_1 відповідну згоду або заяву на припинення права власності або про добровільну відмову від земельної ділянки загальною площею 2,7 га, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна «військове містечко «Іллічівськ ПТС» та її вилучення Іллічівській міській раді не надавали, також, Адміністрація Держприкордонслужби ніяких переліків військового майна, яке може бути відчужено до Кабінету Міністрів України не направляла та договорів з Іллічівською міською радою щодо реалізації військового майна не укладала.

Ст.388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати(добросовісний набувач),власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублено власником або особою, якій він передав майно у володіння;було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про витребування спірної земельної ділянки з приватної власності та її повернення у власність держави на підставі ст. 153 ЗК України, ст. 388 ЦК України як такої, що незаконно вибула з володіння власника (держави) поза його волею шляхом перевищення повноважень органом місцевого самоврядування.

Також суд приймає до уваги матеріали службового розслідування (а. с. 118-161) Чорноморської міської ради з яких вбачається, що взагалі такої адреси, як АДРЕСА_2 взагалі не існує. А тому, суд приходить до висновку, що проектна документація була виконана по не існуючій земельній ділянці, а спірна земельна ділянка має зовсім іншу адресу, а саме АДРЕСА_5 . ОСОБА_5 при зверненні до Чорноморської(Іллічівської) міської ради не додала графічні матеріли, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмову згоду землекористувача, засвідчену нотаріально.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5 не відповідає чинному законодавству.

Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних, адміністративних та господарських справах 16 грудня 2015 року розглянув справу № 6 - 2510 цс 15, предметом якої був спір про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки та витребування цієї земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого рішення органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта, вичерпує свою дію після його реалізації, а вимоги про визнання такого рішення незаконним повинні розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. У такому випадку вимога про визнання рішення

незаконним розглядається як спосіб захисту порушеного цивільного права за п. 10 частини другої статті 16 ЦК України та повинна пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства.

Також, при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив такий правовий висновок. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід оцінювати три критерії на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу.

Принцип «пропорційності» передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

З таких підстав суд приходить до висновку про відмову в позові ОСОБА_4 та задоволенням зустрічного позову заступника військового прокурора Одеського гарнізону діючого в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України, Військової частини НОМЕР_1 .

Керуючись ст. ст. 3-5, 7, 10, 19, 258, 264, 265, 268, 352 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Позов заступника військового прокурора Одеського гарнізону діючого в інтересах Адміністрації Державної прикордонної служби України, Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Чорноморської міської ради Одеської області № 571/50 -VІ від 31.12.2014 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_5 скасувати та повернути земельну ділянку ( АДРЕСА_2 (п`ятдесят один) кадастровий номер :02:026:007, за реєстровим номером № 91 від 29.01.2016 року державі в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України та військовій частині НОМЕР_1 .

Зустрічний позов військової частини НОМЕР_1 задовольнити, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки ( АДРЕСА_2 (п`ятдесят один) кадастровий номер :02:026:007, за реєстровим номером № 91 від 29.01.2016 року, виданого приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Шевченко В.М., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08 укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Повний текст рішення складено та підписано 16 березня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Смирнов В.В.