Постанова

Іменем України

28 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 183/1526/17

провадження № 61-11303св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма

«Олімпекс-Агро»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року у складі головуючого-судді Городецького Д.І. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року у складі суддів: Свистунової О.В., Баранніка О.П., Красвітної Т.П.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірми «Олімпекс-Агро» (далі - ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро») про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки.

Позовна заява мотивована тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,070 га, яка розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 28 листопада 2002 року.

У 2003 році між нею та ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого вона передала в строкове платне користування належну їй на праві власності земельну ділянку відповідачу, терміном на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев'ять днів, початок дії договору - його державна реєстрація, яка була проведена Новомосковським державним земельним кадастровим центром 28 липня 2004 року.

Умовами вказаного договору та додатком № 1 до нього визначено три форми орендної плати, а сааме грошову, натуральну та відробіткову.

04 травня 2009 року Новомосковським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру було зареєстровано додаткову угоду до вказаного договору оренди земельної ділянки, укладеного у 2003 році, за умовами якої внесено зміни до основного договору щодо збільшення орендної плати у грошовій формі до 2 % від грошової оцінки землі, що становить 1 139 грн, зобов'язано орендаря проводити безкоштовне завезення соломи до садиби орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки до 0,40 га, відшкодування витрат на поховання, а також продовжено термін дії договору до 31 грудня 2021 року.

Разом з тим розрахунок за оренду землі в грошовій формі з урахуванням індексацій вартості земельної ділянки з 2013 по 2016 роки відповідачем не проведений в повному обсязі, орендна плата за 2016 рік взагалі не виплачена.

Крім того, у період з 2009 року по 2016 рік відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо безкоштовної поставки 1 тони грубих кормів (соломи) до садиби орендодавця, надання послуг по обробітку присадибної ділянки орендодавця (оранка, боронування та культивація), виплати грошової компенсації за ненадані послуги (оранка, боронування,культивація) та поставки соломи, яка відповідно додатку №1 до договору оренди становить 100 грн на рік, що в сукупності за період з 2009 року по 2016 рік складає 800 грн.

Також ТОВ агрофірма «Олімпекс0Агро» не здійснено виплат в розмірі 100 грн на рік (у відповідності до вимог додатку № 1 до договору оренди) що за 2005 по 2016 роки становить 1 200 грн.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином умов договору оренди земельної ділянки в частині своєчасної та повної виплати орендної плати, на підставі приписів статті 141 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в розмірі 16 443,04 грн та розірвати договір оренди земельної ділянки площею 5,070 га, укладений у 2003 році між нею та ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро».

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю систематичного невиконання відповідачем умов договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року апеляційну скаргуОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року в частині відмови у стягненні заборгованості по сплаті орендної плати та додаткової орендної плати пенсіонеру скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким стягнуто з ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» на користь ОСОБА_4 заборгованість по сплаті орендної плати за 2012 рік в розмірі 5 001,40 грн та заборгованість по додатковій орендній платі пенсіонеру в сумі 1 200 грн. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності з боку відповідача систематичного невиконання умов договору оренди земельної ділянки, що свідчить про відсутність підстав для розірвання договору оренди. Разом з тим за відсутності доказів сплати позивачу орендної плати за 2012 рік та додаткової орендної плати, як пенсіонеру в розмірі 1 200 грн стягнув вказану заборгованість на користь ОСОБА_4

05 лютого 2018 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_5 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що поза увагою суду залишилося те, що відповідач допустив порушення умов договору щодо сплати орендної плати у всіх визначених договором формах, а саме грошовій, натуральній, відробітковій, що в сукупності є істотним порушенням умов договору через систематичність несплати орендної плати та підставою для його розірвання.

Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання відзиву.

Сторони не скористалися правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Судами встановлено, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого Новомосковською районною державною адміністрацією 28 листопада 2002 року, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,070 га, яка розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

У 2003 році між ОСОБА_4 та ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» укладено договір оренди земельної ділянки без дати та номеру, який зареєстровано у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 28 липня 2004 року за №04-04-126-00400, за умовами якого позивач передала відповідачу у строкове платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,070 га терміном на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев'ять днів з моменту реєстрації в місцевій Раді народних депутатів.

Відповідно до пункту 2.2. вказаного договору відповідач зобов'язався сплачувати позивачу щороку орендну плату у розмірі 1% грошової оцінки землі, що становило 550,17 грн на рік.

Абзацом 2 та 3 пункту 2.2. цього договору визначено обов'язок орендаря щороку нараховувати додаткову орендну плату у відробітковій формі у вигляді надання послуг на суму 100 грн та щороку додаткову орендну плату у грошовій формі орендодавцю, що є пенсіонером на суму 100 грн.

Додатком №1 до договору оренди земельної ділянки було деталізовано форму орендної плати, яку погодили сторони, а саме загальна оренда земельної ділянки в натуральній формі: - зерно (продовольча пшениця, ячмінь, кукурудза, зернова суміш) 750 кг, строк виплати вересень - грудень у натуральній або грошовій формі; - соняшник 60 кг терміном виплати жовтень - грудень, у натуральному чи грошовому вигляді; - цукор становить 50 кг, терміном виплати грудень, у натуральному чи грошовому вигляді. Загалом, сума орендної плати становить 650 грн 17 коп. Додаткова оренда плата у відробітковій формі: - послуги по оранці, культивації або боронування городу, забезпечення і транспортування 1 тонни грубих кормів вартістю 100 грн терміном виплати січень - грудень, у формі надання послуг або грошовому вигляді. Додаткова орендна плата для пенсіонерів вартістю 100 грн терміном виплати квітень - грудень, у грошовій формі.

Пунктом 2.2. договору оренди земельної ділянки також передбачено, коригування орендної плати орендарем шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у наступних випадках: у разі зміни законодавством мінімальної орендної плати; у разі індексації законодавством грошової оцінки землі.

Абзацом 6 пункту 2.2. договору оренди земельної ділянки встановлено строки внесення орендної плати у грошовій, натуральній та відробітковій формі.

Пунктом 1.1. вказаного договору сторонами погоджено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка на день підписання договору (2003 рік) становила 55 016,91 грн.

04 травня 2009 року Новомосковським районним відділом Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру було зареєстровано додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, укладеного у 2003 році між ОСОБА_4 та ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» за № 04-09-126-01880, згідно якої внесено зміни до абзацу 1 пункту 2.2. договору оренди щодо орендної плати у грошовій формі у розмірі 2 % від грошової оцінки землі, що становить 1 139 грн, зобов'язано орендаря проводити безкоштовне завезення соломи до садиби орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки до 0,40 га, відшкодування витрат на поховання, а також внесено зміни до абзацу 1 пункту 2.3 договору оренди та визначено термін дії договору до 31 грудня 2021 року.

Таким чином, сторони, укладаючи спірний договір оренди, визначили три форми орендної плати: грошову, натуральну та відробіткову, які є самостійними формами та підлягають виплаті.

З 2008 року, на виконання Указу Президента України від 02 лютого 2002 року №92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» та Указу Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)»відповідачем було збільшено розмір орендної плати у грошовому виразі до 3% від нормативної грошової оцінки землі.

З 2012 року відповідно до рекомендацій органів державної влади розмір орендної плати відповідачем було збільшено до 4,69% від грошової оцінки землі, а з 2016 року до 5,5% від грошової оцінки землі.

Статтею 289 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Згідно інформаційного листа Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області нормативна грошова оцінка належної позивачеві земельної ділянки становить: станом на 01 січня 2012 рік - 125 413 грн; станом на 01 січня 2013 рік - 125 413 грн; станом на 01 січня 2014 рік - 125 413 грн; станом на 01 січня 2015 рік - 156 641 грн; станом на 01 січня 2016 рік - 187 969 грн.

Таким чином, у період дії спірного договору (2012-2016 роки) розмір орендної плати в грошовому виразі, який підлягав сплаті повинен був складати: за 2012 рік - 5 881,87 грн (125 413 грн : 100% х 4,69%); за 2013 рік - 5 881,87 грн (125 413 грн : 100% х 4,69%); за 2014 рік - 5 881,87 грн (125 413 грн : 100% х 4,69%); за 2015 рік - 7 346,46 грн (156 641грн : 100% х 4,69%); за 2016 рік - 10 338,30 грн (156 641 грн : 100% х 5,5%).

Відповідно до довідки ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» та відомостей про виплату грошей, відомостей культивації та вспахування городів , позивачу проведені нарахування орендної плати за договором оренди земельної ділянки: за 2012 рік - 5 884 грн, до виплати 5 001,40грн; за 2013 рік - 5 884 грн, до виплати 5 001,40 грн; за 2014 рік - 5 884 грн, до виплати 5 001,40 грн; за 2015 рік - 7 349грн, до виплати 6 136,41 грн; за 2015 рік - 10 338,37 грн, до виплати 8 322,38 грн.

Дані за нараховану та виплачену орендну плату 2012 рік відсутні.

Установлено, що позивачу ОСОБА_4 фактично виплачена орендна плата: 27 вересня 2013 року - 1 000 грн; 25 листопада 2013 року - 3 746 грн, а всього за 2013 рік - 4 746 грн; 06 листопада 2014 року - 4 787,94 грн та 211,06 грн, а всього за 2014 рік - 4 999 грн; 23 листопада 2015 року - 6 136 грн; всього за 2015 рік - 6 136 грн; 18 лютого 2016 року - 327 грн; 30 вересня 2016 року - 5 811,40 грн; 31 жовтня 2016 року - 8 323 грн, а всього за 2016 рік - 14 461,40 грн.

Отже відповідачем не виплачена орендна плата за 2013 рік в розмірі 255,40 грн та за 2014 рік - 2,40 грн, а всього 227,80 грн, в той же час, зазначені виплати проведені у 2016 році.

Також згідно довідки ТОВ агрофірми «Олімпекс-Агро» позивачем отримано в рахунок орендної плати: 31 травня 2013 року - 183,56 грн в натуральній формі; 30 серпня 2013року - 57,60 грн в натуральній формі; 27 вересня 2013 року - 1 тис. грн в грошовій формі; 18 листопада 2013 року - 65 грн в натуральній формі; 25 листопада 2013 року - 3 746 грн в грошовій формі; 23 грудня 2014 року - 260 грн в натуральній формі; 30 квітня 2015 року - 52,80 грн в натуральній формі; 31 серпня 2015 року - 146 грн в натуральній формі; 06листопада 2014 року - 4 999 грн в грошовій формі; 30 квітня 2015 року - 91,52 грн в натуральній формі; 23 листопада 2015 року - 6 136 грн в грошовій формі; 24 грудня 2015 року - 395,30 грн в натуральній формі; 18 лютого 2016 року - 327 грн в грошовій формі; 30 квітня 2016 року - 95,16 грн в натуральній формі; 30 вересня 2016 року - 5 811,40 грн в грошовій формі (через банк); 31 жовтня 2016 року - 8 323 грн в грошовій формі, а всього - 25 549,54 грн.

Згідно вказаної довідки ТОВ агрофірми «Олімпекс-Агро» у 2013-216 роках проводилася обробка присадибної ділянки позивача, солома завозилася у 2013, 2015 роках.

Таким чином, позивачу ОСОБА_4 здійснювалося як нарахування так і виплата орендної плати, відповідач в повному обсязі провів розрахунок за оренду землі в грошовій формі в період з 2013 по 2016 рік.

Виплативши орендну плату за 2016 рік в розмірі 14 461,40 грн, замість нарахованої суми в розмірі 8 322,38 грн, відповідач ТОВ агрофірма «Олімпекс-Агро» компенсував суму грошової компенсації з надання послуг із завезення соломи (грошова компенсація).

Однак, данні по сплаті орендної плати за 2012 рік в розмірі 5 001,40 грн та сплаті 1 200 грн додаткової орендної плати орендодавцю, як пенсіонеру відсутні.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24і 25цього Законута умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК Українита іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. При цьому, фундаментальне значення, крім ознаки «систематичність», має значення саме несплата орендної плати, тоді як у вказаній справі має місце сплата у меншому розмірі та з порушенням строків, встановлених умовами договору.

Аналізуючи наведене, а також встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність ознак систематичності несплати відповідачем орендної плати, оскільки встановлені незначні порушення строку виплати орендної плати та її розміру не можуть мати наслідком розірвання договору за відсутності ознаки систематичності.

При цьому правильним є висновок апеляційного суду про стягнення невиплачених сум орендної плати, щодо яких відсутні будь-які відомості та належні докази їх виплати.

Доводи касаційної скарги про систематичну несплату відповідачем орендної плати, не дають підстав для скасування оскаржуваних рішень суду, так як зводяться до переоцінки доказів, такі доводи були предметом розгляду суду першої та апеляційної інстанцій і не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції у незміненій частині та постанову суду апеляційної інстанції, - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 подану представником ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2017 року у незміненій апеляційним судом частині та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
А.С. Олійник
Г.І. Усик