Справа № 308/3992/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду, цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу .

Позов мотивовано тим, що 11 вересня 1993 року між, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Великогеєвецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №20, та видано свідоцтво про шлюб від 06.02.2015 року Серії І-ФМ №120592 (повторно). Від даного шлюбу у подружжя є двоє повнолітніх дітей. Однак декілька років тому відносини між позивачем та відповідачем погіршилися, хоча на даний час проживають разом. Спільного господарства не ведуть. У подружжя відсутнє порозуміння та повага. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися у 2015 році.

З огляду на вказане позивач просить, шлюб укладений 11 вересня 1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Бадов) ОСОБА_3, який зареєстровано Виконавчим комітетом Великогеєвецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №20, та видано свідоцтво про шлюб від 06.02.2015 року Серії І-ФМ №120592 ( повторно) розірвати, часу для примирення не надавати.

В підготовче судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Позивач на адресу суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, крім того зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в підготовче судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій зазначає, що проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу у її відсутності.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 вересня 1993 року, який зареєстровано Виконавчим комітетом Великогеєвецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №20, та видано свідоцтво про шлюб від 06.02.2015 року Серії І-ФМ №120592 (повторно).

Протягом останніх декількох років відносини між позивачем та відповідачем погіршилися. У сторін розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, шлюбні відносини між ними фактично припинені даний шлюб існує тільки формально.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи, що відповідач відповідно до змісту поданої заяви визнав позов повністю, тому за результатами підготовчого провадження у суду є всі підстави ухвалити рішення.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 56, 110, 112 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 141, 200, 258, 265, 352, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб укладений 11 вересня 1993 року між, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Бадов) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований Виконавчим комітетом Великогеєвецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис №20 розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4