Справа № 155/1066/18 Головуючий у 1 інстанції: Чонка В.В.
Провадження № 22-ц/802/37/18 Категорія: 81 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю:

секретаря судового засідання - Лимаря Р.С.,

представника стягувача - ОСОБА_1,

приватного виконавця - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" на ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 09 липня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову до подання позову, мотивуючи вимоги тим, що 15.06.2007 р. між ним та АТ «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір №0. Також 26 лютого 2009 р. між сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору. Стверджує, що про існування додаткової угоди йому стало відомо лишу в 2015 році. У звязку з цим, та відповідно до висновків криміналістичної експертизи, проведеної 16.06.2016 року у кримінальному провадженні №0000289, встановлено, що підписи на вищенаведеній додатковій угоді виконані не ОСОБА_3, а іншою особою. Вказані обставини слугували підставою для подання даної заяви про забезпечення позову до подання позову, оскільки він має намір подати позов до ТОВ «Кредекс Фінанс» про визнання недійсним додаткової угоди до кредитного договору .

На даний час приватним виконавцем вчиняються дії щодо реалізації належного йому автомобіля на виконання рішення суду від 01.07.2014 р. у цивільній справі №155/1230/13-ц.

У звязку з наведеним заявник просив суд задовольнити заяву, забезпечити майбутній позов шляхом заборони переміщення (вивозу) транспортного засобу, який належить йому на праві приватної власності, а саме на автомобіль марки Skoda Fabia, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, що знаходиться в м. Горохів, його реалізації та вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду від 01.07.2014 р. у цивільній справі №155/1230/13-ц.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 09 липня 2018 року заяву задоволено. Заборонено переміщення (вивіз) з міста Горохів, Волинської області автомобіля марки Skoda Fabia, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3, його реалізації та вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду від 01.07.2014 р. у цивільній справі №155/1230/13-ц.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій вказує на грубе порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати і в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити повністю.

Сторони правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд покликався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може позбавити заявника права власності на рухоме майно, істотно ускладнити чи унеможливити виконання потенційно можливого рішення суду про задоволення позову.

Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов'язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Звертаючись з даною заявою, ОСОБА_3 просив забезпечити позов шляхом заборони переміщення (вивозу) транспортного засобу, який належить йому на праві приватної власності, а саме на автомобіль марки Skoda Fabia, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, що знаходиться в м. Горохів, його реалізації та вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду від 01.07.2014 р. у цивільній справі №155/1230/13-ц.

Зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що на виконання рішення суду від 01.07.2014 в. у справі №155/1230/13-ц Горохівським районним судом Волинської області 22.09.2014 р. видано виконавчий лист про стягнення із ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 130 666,66 грн на користь ТзОВ «Кредекс Фінанс», при цьому виконавчий лист було передано до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого органу Волинської області ОСОБА_2 Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 01.07.2014 р., яке набрало законної сили 02.09.2014 р., заявником до даного часу не виконане.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що в оскаржуваній ухвалі суду не зазначено ані доказів, ані обставин, з якими суд повязував необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а також відповідних посилань чи обгрунтованих припущень про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Разом з тим зі змісту даної ухвали суду не вбачається жодного правового звязку між необхідністю застосування вказаних у заяві заходів забезпечення позову, що зводяться до перешкоджання виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, зі змістом майбутніх вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним додаткової угоди до кредитного договору, що унеможливлює зясувати відповідність виду забезпечення позову, який просив забезпечити ОСОБА_3

Вищенаведені обставини свідчать про безпідставність поданої ОСОБА_3 заяви про забезпечення позову.

Прийшовши до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, суд на вказане уваги не звернув, не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з'ясував співмірність виду забезпечення позову, який просив застосувати ОСОБА_3, позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог; не дослідив та не встановив наявності звязку між вжитими заходами забезпечення позову і предметом майбутнього позову.

Водночас суд фактично постановив ухвалу, яка перешкоджає примусовому виконанню рішення суду, яке набрало законної сили ще у 2014 року, хоча звернення у майбутньому з позовом про визнання недійсним додаткового договору до кредитного договору жодним чином не стосується питання щодо права власності на автомобіль, відносно якого накладено заборону на його переміщення і реалізацію.

При вирішенні даного питання підлягали врахуванню обсяг майбутніх позовних вимог та категорія спору.

У рішенні в справі Fomin v. Moldova від 11 жовтня 2011 р. Європейський суд зазначив таке (пар. 31): «…Право бути вислуханим включає не тільки можливість робити подання суду, але також і кореспондуючий обов'язок суду показати в мотивувальній частині причини, чому відповідні подання були прийняті або відхилені…».

Логіка Європейського суду полягає в тому, що мотивація судових рішень має на меті демонструвати сторонам, що їх почули. Мотивоване рішення надає стороні можливість оскарження, а також можливість належного перегляду для судового органу, який розглядатиме апеляцію чи касацію.

Отже, в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які мотиви, з яких суд дійшов висновків про наявність підстав для задоволення заяви.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_3 та задоволено апеляційну скаргу ТзОВ «Кредекс Фінанс», тому, виходячи із наведених процесуальних норм, та враховуючи понесені апелянтом документально підтверджені судові витрати, з ОСОБА_3 в користь ТзОВ «Кредекс Фінанс» належить до стягнення 1762 грн судового збору, понесеного за подання апеляційної скарги.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367-368, 376, 381,382, 383, 384, 389-390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" задовольнити.

Ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 09 липня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредекс Фінанс" 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн судового збору, понесеного за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді