Номер справи 623/1968/17
Номер провадження 2-і/623/1/18
У Х В А Л А

іменем України

17.04.2018 року м. Ізюм

Суддя Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2 державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 про розяснення змісту виконавчого документу, -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2018 року головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 звернувся з заявою про розяснення змісту виконавчого документу. В обґрунтування заяви посилається на те, що на виконанні в міськрайонному відділі державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться на виконанні виконавчий лист № 623/1968/17, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця.

Згідно повідомлень Державної фіскальної служби та Пенсійного фонду України боржник ніяких доходів не має. Рішення згідно виконавчого документу виконується ним самостійно. Звідси не зрозумілим є те, яка сума грошових коштів підлягає сплаті боржником щомісяця.

Виходячи зі змісту ст. 195 Сімейного кодексу України (далі - СКУ) заборгованість у порядку цієї статті визначається за період протягом якого стягнення аліментів «не провадилося», тобто за період з дати початку стягнення аліментів визначеної судом до моменту відкриття виконавчого провадження.

Після відкриття виконавчого провадження, так як згідно рішення суду стягнення повинно здійснюватися у частині від заробітку, виходячи зі змісту положень ч. 6 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) та положень розділу X Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 державний виконавець повинен нарахувати заборгованість (яка в даному випадку нараховується згідно до вимог ст. 195 СКУ) і винести постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направити на виконання до адміністрації підприємства (установи, організації).

Однак, так як боржник ніде не працює та не має іншого доходу, тому винести постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника державний виконавець не має можливості.

Але ж в даному випадку Закон (ч. 6 ст. 71) вказує на те, що у разі стягнення аліментів у частці від заробітку застосовується вже інший порядок визначення заборгованості. У цьому випадку заборгованість нараховується тільки тоді, коли не можливо стягнути аліменти у розмірі визначеному у постанові державного виконавця (тобто не меншому ніж встановлено СКУ).

Вважає, що стягувати аліменти виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, буде неправомірним, адже у рішенні суду нічого не зазначено про необхідність стягнення аліментів у розмірі середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. До того ж ні боржник, ні державний виконавець не можуть знати про рівень середньої заробітної плати на момент стягнення. Такі статистичні дані обчислюються і надаються тільки щоквартально. На даний момент відділ володіє інформацією про розмір середньої заробітної плати за період по Ш квартал 2017 року.

Так як визначити 1/4 від заробітку (доходу) боржника за вказаним виконавчим документом на даний момент не можливо, державний виконавець, на мою думку, може здійснювати стягнення у розмірі не меншому ніж встановлено СКУ, а у разі встановлення розміру доходів боржника провести перерахунок.

Просить суд розяснити зміст виконавчого документу, а саме у разі самостійного виконання рішення суду "боржником, які суми грошових коштів підлягають сплаті боржником щомісяця.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Законом України «Про виконавче провадження» визначено порядок дій і рішень, які приймає державний виконавець, і якими повинен керуватися в своїй роботі під час виконання рішень.

Порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення, які регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, заявник звертається до суду з вимогами про розяснення способу виконання судового рішення, що діючим цивільним процесуальним законодавством не передбачене.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для розяснення питання щодо порядку виконання рішення суду, оскільки розяснення рішення не можна ототожнювати з механізмом виконання рішення суду, так як ці поняття є різними як по суті так і по формі їх застосування.

Оскільки, на думку суду, рішення суду є зрозумілим, а вимоги заяви стосуються лише розяснення способу і порядку його виконання, що діючим цивільним процесуальним законодавством не передбачається, в задоволені заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 260, 271, 353 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_2 державному виконавцю міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 в задоволенні заяви про розяснення змісту виконавчого документа в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області області протягом 15 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: