Справа № 523/3337/18
Провадження №2/523/2711/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2018 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

за участі представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

перекладача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_7, про вселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_7, про припинення права на частку у спільній власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом та просить вселити його у квартиру АДРЕСА_1, 1/8 частка якої належить йому на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування НМТ 602894 від 24 жовтня 2017 року, посвідченого Другою Одеською державною нотаріальною конторою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що є співвласником житла, 10 листопада 2017 року зареєструвався у спірній квартирі та виявив бажання вселитися, оскільки іншого житла чи нерухомого майна у власності не має, проте відповідачі перешкоджають йому у вселенні, а спроби вирішення даного спору у позасудовому порядку позитивних результатів не дають. Відповідачі звернулись до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_4, якими первісний позов не визнали та просили припинити право власності ОСОБА_4 на 1/8 частку квартири АДРЕСА_2, визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/8 частки квартири АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_4 та виплатити йому 71409,5 гривень (сімдесят одну тисячу чотириста девять гривень пятдесят коп.), які внесені на депозитний рахунок, на підставі ст.365 ЦК України.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 у судовому засіданні просив позов задовольнити у повному обсязі, у зустрічному позові відмовити, наголошуючи на тому, що його довіритель є інвалідом третьої групи, іншого житла не має, та в даний час вимушений винаймати житло, оскільки відповідачі за первісним позовом чинять йому перешкоди у вселенні та проживанні у спірній квартирі, що ставить його довірителя у дуже скрутне матеріальне становище.

Представник відповідачів та позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, вважала його необґрунтованим та просила задовольнити зустрічний позов, посилаючись на неможливість сумісного проживання та незначну частку відповідача у спільній частковій власності.

Третя особа ОСОБА_7 у судовому засіданні просила задовольнити первісні позовні вимоги, пояснивши, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.12.2016 року належала 1/4 частки квартири АДРЕСА_2, позивач являється її колишнім чоловіком, 24.10.2017 року вона подарувала йому 1/8 частки зазначеної квартири, проте ОСОБА_4 користуватися своєю часткою житла можливості не має, оскільки відповідачі перешкоджають йому у такому праві.

Вислухавши сторони та їх представників, допитавши свідка зі сторони відповідачів ОСОБА_8, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в зустрічному позові має бути відмовлено повністю, з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, згідно договору дарування НМТ 602894 від 24 жовтня 2017 року, належить 1/8 частка квартири АДРЕСА_2, ? частки зазначеної квартири належать ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 12 жовтня 2017 року, інша 1/8 частка квартири належить третій особі ОСОБА_7

ОСОБА_4 зареєстрований у спірній квартирі з 10.11.2017 року, проте у квартирі не проживає, оскільки відповідачі перешкоджають йому у цьому, він є інвалідом третьої групи.

Іншого житла у позивача за первісним позовом немає.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Норма ст.321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст.ст. 316, 317,319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Отже, позивач, як співвласник квартири, має право на користування нею та безперешкодного проживання.

Щодо вимог за зустрічним позовом про припинення права ОСОБА_4 на 1/8 частку квартири АДРЕСА_3 зі сплатою йому 71409,5 гривень (сімдесят одну тисячу чотириста девять гривень пятдесят коп.), які розміщені у відповідності до ухвали суду на депозитний рахунок, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, що міститься в постановах по справі №6-81кс11від 16.01.2012р., №6-37цс13 від 15.05.2013р., ухвалі в справі №ц6-1348ц16 від 02.07.2016р. частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Згідно висновку експерта №ЕС-2502-1-1091.18, виконаного судовим експертом ОСОБА_9 за заявою ОСОБА_6, розмір грошової компенсації 1/8 частки квартири АДРЕСА_3, належну ОСОБА_4, становить 71409,5 гривень (сімдесят одну тисячу чотириста девять гривень пятдесят коп.), належна йому частка, що становить 2,15 кв.м. житлової площі, є незначною, виділ в натурі 1/8 частки є технічно неможливий.

Ствердження позивачів за зустрічним позовом про те, що істотної шкоди інтересам відповідача припинення його права на незначну частку не завдасть, суд вважає необґрунтованим, оскільки іншого житла він не має, а сума компенсації недостатня для придбання будь-якого окремого житла у даному регіоні.

Також суд не приймає до уваги пояснення щодо неможливості сумісного користування квартирою свідка ОСОБА_8, котра у судовому засіданні зазначила, що у квартирі АДРЕСА_4 проживає ОСОБА_5, яка постійно хворіє, з нею періодично мешкає дочка ОСОБА_6, яка сплачує за комунальні послуги та проводить ремонті роботи, а ОСОБА_4 і ОСОБА_7 перебувають з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у конфліктних стосунках, ОСОБА_4 погрожує їм, оскільки вказаний свідок не мешкає за адресою розташування спірної квартири, проживає в іншому районі міста - по вул.Гайдара у м.Одесі, та обставини, які вона повідомила у судовому засіданні, їй відомі зі слів ОСОБА_10

Таким чином, докази неможливості спільного володіння і користування майном відсутні, саме по собі звернення ОСОБА_6 до правоохоронних органів з приводу наполягання ОСОБА_4 на вселенні у квартиру не свідчить про неможливість сумісного користування майном, жодних протиправних дій ним не вчинялось, після звернення ОСОБА_6 до органів поліції, ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що співвласник квартири ОСОБА_7 з вимогами про припинення частки ОСОБА_4 не зверталась і категорично заперечує проти цього, висловивши намір передати у його власність належну їй 1/8 частки, а норма ст.365 ЦК України вказує саме на можливість припинення права на частку у спільній власності на вимогу інших співвласників, а не одного з них.

З урахуванням викладеного суд вважає, що припинення права ОСОБА_4 на належну йому частку квартири порушить принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею та взагалі залишить його - інваліда ІІІ групи без житла, оскільки іншого майна він має, що у свою чергу суперечить п.4 ст.365 ЦК України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачами за зустрічним позовом не доведено наявність підстав для застосування положень статті 365 ЦК України, задоволення вимог за зустрічним позовом завдали б істотної шкоди ОСОБА_4, яка полягає у позбавленні особи єдиної житлової площі, оскільки іншого житла він не має, являється інвалідом ІІІ групи, а оренда житла ставить його у скрутне матеріальне становище.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_4 як співвласника нерухомого майна про усунення перешкод у користуванні майном і можливості проживання у квартирі підлягають задоволенню.

З іншими вимогами сторони не звертались, додаткових доказів не надавали, клопотань про їх витребування не заявляли.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 247, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартиру АДРЕСА_5.

У зустрічному позові ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 10.12.2018 року.

Суддя: