УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

Справа № 569/4458/18

20 березня 2018 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Тимощук О.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2018 року до Рівненського міського суду надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім»я (прізвище, ім»я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім»я (прізвище, імя та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заява ОСОБА_1 вимогам ст. 163 ЦПК України не відповідає.

У заяві про видачу судового наказу ОСОБА_1 не вказав:

- місце проживання заявника ОСОБА_1;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника;

- ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України боржника ПрАТ «РІВНЕАЗОТ».

Крім того, заявник ОСОБА_1 не підтвердив факт заборгованості по заробітній платі належними доказами.

Відповідно до роз»яснень, наведених у пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» до заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

За таких обставин ОСОБА_1 необхідно відмовити у видачі судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ Наказне провадження Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»ятнадцяти днів з дня її проголошення через Рiвненський мiський суд до апеляцiйного суду Рівненської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п»ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_2