У Х В А Л А

"26" листопада 2018 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Астахова О.О. розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває означена цивільна справа.

Ухвалою Дніпровського районного суду в м. Києві від 30 жовтня 2018 року залишено без задоволення заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

20 листопада 2018 року ОСОБА_1 повторно подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни, реєстровий номер 5023, вчиненого 19 вересня 2018 року в межах виконавчого провадження №57369957 відкритого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. та заборонити приватному виконавцю вчиняти виконавчі дії у означеному виконавчому провадженні.

Заяву про забезпечення позову мотивує тим, що ним оспорюється у судовому порядку виконавчий напис на підставі якого здійснюються виконавчі дії. Однією із підстав позову є те, що строк дії картки виданої на підставі договору №0380/030027 про відкриття банківського (карткового) рахунку, укладеного 04 грудня 2006 року з ПАТ «Укрсоцбанк» закінчився 19 квітня 2008 року. Відтак, право вимоги банку за кредитом виникло 19 квітня 2008 року та могло бути захищено шляхом звернення до приватного нотаріуса до 19 квітня 2011 року. Проте, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису лише 26 вересня 2018 року, тобто із пропуском трирічного строку. Вказане порушення є суттєвим та є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На даний час приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження, арештовано майно позивача та здійснюється примусове стягнення грошових коштів.

З огляду на означене ОСОБА_1 вважає, що невжиття заходів забезпечення позову судом, унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову передано у провадження головуючого судді 26 листопада 2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1-4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Предметом позову є визнання виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни №5023 від 19.09.2018 року таким, що не підлягає виконанню.

Із матеріалів справи убачається, що на підставі означеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження №57369957 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованості в розмірі 253 487, 82 грн., накладено арешт на майно та кошти боржника, винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачем не надано доказів в обгрунтування обставин на які посилається ОСОБА_1 у клопотанні про забезпечення позову, зокрема щодо закінчення дії строку картки 19 квітня 2008 року. що підлягає з'ясуванню в ході судового розгляду.

Суд не погоджується із твердженням позивача, що звернення до суду із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вже є підставою для застосування такого заходу забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису.

З огляду на означене, перевіривши відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні належні правові підстави для забезпечення позову у обраний позивачем спосіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 259-260, 353-355 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

С у д д я : О.О. Астахова