ВЕЛИКОБАГАЧАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 525/1252/17
Провадження №2/525/56/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2018 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Лисенко Н.В., за участю секретаря Хоменка М.М., позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Устивицька сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувся 23 листопада 2017 року до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Устивицька сільська рада Великобагачанського району Полтавської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області вул. Гагаріна, 24. В цьому житловому будинку в даний час зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_3, яка з 2010 року в домоволодінні позивача ОСОБА_1 не проживає, а проживає в м. Києві, будинку не утримує та не сплачує комунальних платежів.
Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що відповідач ОСОБА_3 втратила право на користування житловим приміщенням, позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду, в якому просив суд визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, що розташоване в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області вул. Гагаріна, будинок 24.
Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року відкрито провадження по справі.
Ухвалою суду від 4 січня 2018 року розгляд даної справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.
Відповідач ОСОБА_3 в підготовчі засідання 31 січня та 9 лютого 2018 року не зявилася, за місцем реєстрації не проживає. Про час і місце проведення підготовчого засідання 9 лютого 2018 року повідомлялася судовою повісткою з рекомендованим повідомленням, яке було направлено за місцем її роботи, та яке було отримано 5 лютого 2018 року за довіреністю, про причини неявки суд не повідомила. Крім того, відповідач ОСОБА_3 про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.
Ухвалою суду від 9 лютого 2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено дану цивільну справу для розгляду по суті на 14 березня 2018 року, a також прийнято до розгляду заяву представника позивача ОСОБА_2 про уточнення правових підстав позову.
В судовому засіданні 14 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилалися на обставини, що викладені в ньому та просили суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 14 березня 2018 року не зявилася, за місцем реєстрації не проживає. Про час і місце розгляду справи повідомлялася судовою повісткою з рекомендованим повідомленням, яке було направлено за місцем її роботи, та яке повернулося до суду із відміткою за закінченням встановленого строку зберігання. Крім того, відповідач ОСОБА_3 про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не надіслала.
Представник третьої особи Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області в судове засідання не зявився, до суду, сільський голова до суду надіслав листа, в якому просив суд розгляд справи проводити у відсутність представника сільської ради, в заяві вказав, що сільська рада не заперечує щодо задоволення позову ОСОБА_1
Ухвалою суду від 14 березня 2018 року за згодою позивача ОСОБА_1 винесена ухвала про заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши і дослідивши матеріали справи, а також заслухавши показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3 ст. 89 ЦПК України).
Судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний 22 лютого 2010 року (а.с.8).
10 червня 2008 року був укладений договір дарування житлового будинку, відповідного до якого ОСОБА_6 (дарувальник) передала безоплатно у власність синові ОСОБА_1 (обдаровуваний) належний їй на праві особистої приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області вулиця Гагаріна, 24 та складається в цілому з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 37,3 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, вхідного погреба літ. Г, що розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 0,25 кв.м. Даний договір дарування 10 червня 2008 року був посвідчений державним нотаріусом Великобагачанської державної нотаріальної контори Полтавської області ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 2303 (а.с.5).
З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19454336 від 8 липня 2008 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області вул. Гагаріна, 24 (а.с.7).
З акту встановлення місця проживання членів сімї від 7 листопада 2017 року, складеного комісією в складі депутата Устивицької сільської ради ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_8, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 та має такий склад сімї: дружина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, не родич ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. За словами свідків ОСОБА_3, яка зареєстрована за цією адресою, на території Устивицької сільської ради не проживає з 2010 року (а.с.10), що також підтверджується і довідкою Устивицької сільської ради Великобагачанського району Полтавської області № 393 від 7 листопада 2017 року (а.с.9).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду підтвердили, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в будинку позивача ОСОБА_1, що розташований в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області вул. Гагаріна, 24, з 2010 року, після того як вони розірвали шлюб. Зараз у позивача є інша сім'я.
Згідно ч. 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідач ОСОБА_3 після розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_1 є для позивача сторонньою людиною, він не бажає, щоб ОСОБА_3 була зареєстрована в його житловому будинку, фактично вона за місцем реєстрації не проживає з 2010 року, а проживає в іншому населеному пункті, і ця реєстрація є незаконною, оскільки відповідно до ст. 3 Закону України Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто, відповідач ОСОБА_3 без згоди позивача ОСОБА_1 продовжує використовувати його власність для свого реєстраційного обліку.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72,116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно ч. 4 ст. 156 Житлового Кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє членів сімї власника права користування займаним приміщенням.
Отже, після припинення сімейних відносин відповідач ОСОБА_3 як колишній член сім'ї позивача (власника будинку) мала право на користування жилим приміщенням, належним позивачу ОСОБА_1, але цим правом не скористалася, і з 2010 року в житловому будинку не проживає.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Позивач ОСОБА_1 стверджує про відсутність між ними будь-якої домовленості щодо користування цим житлом.
Відповідач ОСОБА_3 не проживає в житловому будинку, розташованому в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області вул. Гагаріна, 24 , з 2010 року , тобто більше року, вона проживає в іншому населеному пункті, претензій щодо спірного будинку не заявляла, правом, передбаченим ч. 4 ст. 156 ЖК України вона не скористалася, тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного та керуючись ч.2 ст. 405, ст.ст. 319, 391 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. ст. 2, 3, 4, 12, 18, 76, 81, 263- 265, 273, 280-284ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1, до ОСОБА_3, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серія КН 652391, виданий 1 липня 1998 року Великобагачанським РВ УМВС України в Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Устивицька сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, місцезнаходження: с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області вул. Шевченка, 4, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 21044846, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5 (двадцять чотири), такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком, що розташований в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області вулиця Гагаріна, 24 (двадцять чотири), та належить позивачу ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом направлення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення суду виготовлений 22 березня 2018 року.
Суддя -