П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року м. Рівне

Апеляційний суд Рівненської області у складі :

головуючого - Григоренка М.П.,

суддів : Гордійчук С.О., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Москалик Т.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будкомфорт-Лайн",

відповідач - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року в справі № 570/4572/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "Будкомфорт-Лайн", ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, скасування державної реєстрації права власності, про поділ майна подружжя, ухваленого під головуванням судді Красовського О.О. в приміщенні Рівненського районногосуду Рівненської області,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_1 від 23 жовтня 2017 року про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі частково задоволено та накладено арешт на:

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/410/2018 Головуючий у 1 інстанції : Красовський О.О. Доповідач : Григоренко М.П.

- земельну ділянку площею 0,1593 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: село Хотин Рівненського району Рівненської області;

- квартиру за адресою: АДРЕСА_1;

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресо: АДРЕСА_3;

- незавершену будівництвом адміністративно-побутову будівлю та будівлю складу (відсоток готовості незавершеного будівництва складає 2%) за адресою: АДРЕСА_2. Земельна ділянка місця розташування, кадастровий номер:НОМЕР_4.

- автомобіль «Toyota Camry ASV50 Comfort», 2016 року випуску, колір - сірий металік, державний номерний знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2.

В задоволенні решти заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою та вважаючи її незаконною, відповідач ОСОБА_3 подала на неї апеляційну скаргу, в якій вказує, що майно, на яке суд першої інстанції наклав арешт, не було спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а перебувало у її приватній власності, право на яке у неї виникло 28.09.2017 року на підставі укладення між нею та ТзОВ «Будкомфорт-Лайн» договорів купівлі-продажу цього майна і вона ніколи не перебувала у шлюбних відносинах із позивачем.

Крім того, суд першої інстанції не конкретизував того, в чому саме полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення заявленого позову.

Вважаючи, що суд першої інстанції безпідставно обмежив її право володіння та користування своєю власністю, відповідач ОСОБА_3 просила скасувати ухвалу Рівненського районного суду від 26 жовтня 2017 року про накладення арешту на майно ОСОБА_3

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_4 вказує, що вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В ході апеляційного розгляду справи представник ОСОБА_3 ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та його представник - адвокат ОСОБА_4 просили залишити без задоволення апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із своїм позовом з приводу того, що його дружина - відповідач ОСОБА_2 без його згоди неправомірно здійснила віджуження нерухомого майна, яке є спільним сумісним майном їхнього подружжя, право власності на яке на даний час вже оформлене за відповідачем ОСОБА_3 і саме з огляду на це позивач просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, оскільки в протилежному випадку буде унеможлвлено виконання рішення суду.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

По справі однозначно вбачається, що спірне нерухоме майно, право власності на яке на даний час зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3, певний період часу значилось як приватна власність дружини позивача - ОСОБА_2 і остання розпорядилась ним незадовго перед зверненням ОСОБА_1 до суду із позовом, який є предметом розгляду даної цивільної справи, а тому, на переконання апеляційного суду, на даний час існує реальна загроза того, що невжиття відповідних заходів забезпеченння позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у разі задоволення позову судом.

Крім того, чинне цивільно - процесуальне законодавство України допускає можливість вжиття заходів забезпечення і до подання позову.

В ході апеляційного розгляду сторона позивача заявила, що ОСОБА_1 має намір скористатись своїм правом щодо збільшення своїх вимог, оскільки дана справа до судового розгляду у встановленому порядку ще не призначалась, а тому апеляційний суд рахує, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, які стосуються того, що вона фактично у будь-які безпосередні правовідносини із позивачем не вступала і позовна заява останньго не містить будь-які конкретні вимоги саме до неї, на увагу не заслуговують.

Також, відповідно до вимог чинного законодавства України, у разі визнання судом недійсним першого правочину щодо нерухомого майна, потреби у визнанні всіх наступних правочинів щодо цього ж майна немає, оскільки в такому разі власник має право заявити до кінцевого набувача віндикаційний позов.

Та обставина, що суд першої інстанції не в повній мірі навів в оскаржуваній ухвалі мотивів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, на переконання колегїї суддів, ще не є достатньою підставою для скасування цих заходів, оскільки в першу чергу має значення наявність чи відсутність очевидної необхідності існування таких заходів, для єфективного відновлення порушених чи невизнаних прав та інтересів тієї чи іншої сторони, у разі задоволення її позову судом.

Більше того, учасник справи, щодо якого стосується питання вжиття заходів забезпечення позову, має право в наступному ставити питання про відшкодування йому завданих збитків, у разі якщо вжиття цих заходів виявиться безпідставним.

У відповідності до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року підлягає залишенню без змін, як постановлена із дотриманням норм процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382, 384, п.2 ч.3 ст.389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, з підстав неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, крім випадків, перелічених у частині 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину, з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20.03.2018 року.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : С.О. Гордійчук

С.С. Шимків