ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2018 року м. Кропивницький

справа № 392/1314/17

провадження № 22-ц/781/758/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів Єгорової С.М., Дьомич Л.М.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області в складі судді Вдовіченка М.М. від 31 січня 2018 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У серпні 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.03.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП- 2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань, відповідач має заборгованість станом на 31.07.2017 року в розмірі 15 734,67 грн., з яких: 452,51 грн. - заборгованість за кредитом; 10 956,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 725,46 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь зазначену суму боргу.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.03.2013 року в розмірі 14 509,21 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 452,51 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 10 956,70 грн., заборгованість за пенею 3100 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема зазначає, що форма кредитного договору укладеного між ними не відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки договір про надання споживчого кредиту повинен укладатися у письмові формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Такий кредитний договір вона не підписувала, а також не підписувала Умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, тому вона заперечує, що саме з цими Умовами вона була ознайомлена при оформленні договору на відкриття карткового рахунку. Також вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, застосувавши при цьому висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, відповідно до якого вимоги про стягнення з боржника за одне й те саме порушення одночасно штрафу та пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю, та порушує статтю 61 Конституції України.

Однак повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Зміст частини першої статті 1054, частини першої статті 1055 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Звертаючись до суду з позовом банк зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» від 12.03.2013 року, яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1400 грн. зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Як убачається з розрахунку заборгованості станом на 31.07.2017 року, заборгованість за кредитним договором становить, з яких: 452,51 грн. - заборгованість за кредитом; 10 956,70 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 725,46 грн. штраф (процентна складова).

Факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується. При цьому, вона не погоджується, що саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг, які долучені до позовної заяви, вона була ознайомлена, оскільки на них відсутній її підпис.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ЦПК України).

Позивачем дані доводи не спростовані, оскільки не надані докази, що відповідач була ознайомлена з саме з тими умовами та правилами надання банківських послуг, на які послався позивач.

З тих самих підстав суд вважає, що не підлягають застосуванню базова ставка в місяць за тратами здійсненими з 01.09.2014 року 2,9 %, з 01.04.2015 р. 3,6%, оскільки дані істотні умови договору не узгоджені сторонами.

Тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги банку є доведеними лише в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 452,51 грн.

Що стосується доводів скарги про незастосування судом строку позовної давності слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Із розрахунку заборгованості видно, що останній платіж здійснений відповідачем 08.11.2014 року, позивач звернувся в суд з позовом у серпні 2017 року, тобто в межах строку позовної давності.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог банку.

Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як апеляційна скарга задоволена частково, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2208 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 31 січня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 452,51 грн. В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2208 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 01.06.2018 року.

Головуючий:

Судді: