Житомирський апеляційний суд
Справа №291/673/18 Головуючий у 1-й інст. Руденко З. Б.
Категорія 50 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.,

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №291/673/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2018 року, яке ухвалено суддею Руденко З.Б.в смт Ружині Житомирської області

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила збільшити розмір присуджених з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з часу подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та визнати недійсним виконавчий лист №2-221 виданий 06.05.2010 року Ружинським районним судом Житомирської області.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що ОСОБА_3 згідно рішення Ружинського районного суду Житомирської області та виконавчого листа № 2-221 від 06.05.2010 року сплачує на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. На даний час в законодавстві щодо стягнення аліментів на утримання дитини внесені зміни, якими збільшено мінімальний розмір аліментів. Оскільки відповідач є працездатною особою, то він має можливість надавати дитині матеріальну допомогу в збільшеному розмірі. Також, апелянт зазначає, що дитина хворіє та потребує додаткових матеріальних витрат, у зв'язку з чим їй самостійно важко забезпечити повноцінне матеріальне утримання сина.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 02.08.2018 року позовна вимога ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа недійсним залишена без розгляду за заявою позивачки (а.с.54-55).

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - задоволено частково. Змінено розмір аліментів, присуджених до стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2010 року з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Після набрання зазначеним рішенням суду законної сили, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-221, виданий 06.05.2010 року Ружинським районним судом Житомирської області у справі № 2-221/2010 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4подано апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2018 року та відмовити в задоволенні позовних вимог. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що зміни в законодавстві щодо збільшення мінімального розміру аліментів на утримання дитини не є підставою для задоволення даного позову, оскільки позивачка не довела суду те, що після ухвалення рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_5, погіршилось матеріальне становище позивача чи покращилось матеріальне становище відповідача. Апелянт зазначає, що після ухвалення вказаного рішення суду позивач почала працювати, відповідно - її матеріальне становище покращилось. В свою чергу, матеріальне становище апелянта погіршилось, оскільки у нього від другого шлюбу народилась ще одна дитина, яка також потребує утримання. Також, судом не враховано, що у 2016 році Ружинським районним судом вже розглядалась справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5, однак, в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Тому повторно звертатись до суду з позовом з тих самих підстав позивачка не мала права.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористалась.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 09 лютого 2009 року Білилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 29 квітня 2010 року по справі № 2-221/2010 було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 06 квітня 2010 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.5).

Зі змісту ксерокопії довідки Ружинського РВ ДВС ГУ ТУЮ в Житомирській області від 12.06.2018року за №2.17.-26/4806, вбачається, що відповідно до виконавчого листа №2-221, виданого 06.06.2010 року Ружинським районним судом Житомирської області, розмір аліментів, які відповідач сплачує на утримання свого сина ОСОБА_5 у грудні 2017 року становив - 459,00 грн, у січні-квітні 2018 року становив - 558,00 грн. на місяць, і в травні 2018 року, відповідно - 559,00 грн (а.с.8).

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 05 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів з 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму - відмовлено (а.с.6-7).

Згідно довідки Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 18.06.2018 року за № 1409, малолітній син ОСОБА_5 зареєстрований та постійно проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 (а.с.9).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на даний час працює підсобним робітником у Флілії «Бистрицьке» ТОВ СП «НІБУЛОН» (а.с.22,36).

З матеріалів справи також вбачається, що окрім сина ОСОБА_5 на утриманні відповідача знаходиться донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.34).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів, які на даний час відповідач сплачує на утримання свого сина ОСОБА_5, складає 559 грн. в місяць, тобто - в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. А тому, сплата відповідачем на утримання малолітнього сина аліментів у розмірі меншому за мінімальний розмір, встановлений ст.182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту постанови Верховного суду України по справі №6-143цс13 від 05.02.2014 року зазначено, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Разом з тим, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Після набрання законної сили рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 29.04.2010 року, яким визначено розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їхнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно, внесено зміни до чинного законодавства з метою посилення захисту права дитини на належне утримання.

Так мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України).

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить - 1860,00 грн, з 1 липня - 1944,00 грн. Тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством.

Таким чином, стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у меншому за мінімальний гарантований розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення.

Крім того, батьки мають рівні обов'язки щодо утримання дитини.

Разом з тим, той факт, що відповідач є батьком ще однієї малолітньої дитини не позбавляє його обов'язку утримувати свого сина ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття, так-як відповідач є працездатною особою та зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону України «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів (Постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 581/638/17-ц).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи матеріальний стан відповідача та право дитини на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати її до повноліття, як спосіб захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, суд першої інстанції, надавши належну оцінку наявним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для збільшення розміру присуджених аліментів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_3 - ОСОБА_4залишити без задоволення, а рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 02 серпня 2018 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2018 року.

Головуючий Судді