04.06.2018
Справа № 642/1760/18
Провадження № 2/642/991/18
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2018 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Вікторов В.В., розглянувши позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ПАТ КБ ПриватБанк в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 16.03.2012 року уклав із відповідачем кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач неналежним чином виконував обовязки за кредитним договором, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2018 р. становить 38899,53 грн. та складається з 1998,41 грн. заборгованості за кредитом, 30847,66 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3724,91 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. фіксованого штрафу, 1828,55 грн. процентної складової штрафу.

20 квітня 2018 року вказану заяву було залишено без руху та запропоновано заявнику в передбачений Законом строк усунути недоліки, оскільки вона подана із недодержанням вимог ст. 175 ЦПК України, а саме: в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не викладено всіх обставин, на які посилається позивач, та не зазначено всіх доказів, якими обґрунтовано позов а саме: позивач ставить вимоги про стягнення 3724,91 грн. заборгованості за пенею та комісією, але не вказано, якими конкретними пунктами кредитного договору (або його складових) передбачено дане нарахування. Також, позов та додатки до нього не містять розмежування суми пені та комісії, хоча пеня та комісія, мають різну правову природу та різні підстави виникнення.

Окрім того, з наданого до суду розрахунку вбачається, що позивачу нараховувались відсотки у розмірі як 20,40% так і 32,40%, та 43,20%, відсотки (прострочена заборгованість).

Так, у позові зазначено, що п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. До того ж у цьому пункті визначено також, що Банк у випадку зміни Тарифів або інших умов обслуговування зобов'язаний не менше, ніж за сім днів до введення змін проінформувати Клієнта.

У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначений висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17.

Крім того, якщо відсоткова ставка була змінена банком одноособово, то позивачем не зазначено, з якого саме періоду це сталося, на який залишок тіла кредиту було застосовано змінені відсотки.

Таким чином, позивачу необхідно зазначити, чи належним чином був повідомлений відповідач про зміну відсоткової ставки, а також для повного та всебічного розгляду справи за відсутності представника позивача, є доцільним розмежувати окремо розрахунки 20,40% так і 32,40%, та 43,20% із зазначенням сум та періодів, за які вони нараховані, та відповідно надати суду окремі розрахунки.

На підставі вищевикладеного, позивачу необхідно було усунути зазначені недоліки.

Позивачу було надано триденний строк для усунення недоліків та було попереджено, що у випадку не виконання вимог суду, заява буде вважатися не поданою і повернута.

На адресу суду повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що позивач отримав ухвалу про залишення заяви без руху 04.05.2018, однак до цього часу недоліки, зазначені в ухвалі суду не усунув.

Згідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позов вважається неподаним і повертається позивачеві.

У зв'язку з тим, що позивачем не виконані вимоги, вказані в ухвалі суду, позов потрібно визнати неподаним та повернути позивачу, що не позбавляє його права повторно звернутися з належним чином оформленою позовною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 184, 185 ЦПК України, -

У х в а л и в:

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - повернути як неподану.

Повідомити, що згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -http://court.gov.ua/sud2024/.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Вікторов