Провадження № 2/641/814/2018 Справа № 641/571/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Колодяжної І.М.

за участю секретаря судового засідання Ягодіній М.С.,

справа №641/571/18

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача , в якому просить:поділити спільне майно подружжя , а саме: легковий автомобіль марки КIA, модель CERATO , 2006 року випуску , зареєстрованого 25.10.2016 року , д.н. НОМЕР_1 , залишивши його у власності відповідача, за умови попереднього внесення відповідачем на депозитний рахунок суду на користь позивача вартість частки в розмірі Ѕ вартості автомобіля , що складає 86580 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони з 04 вересня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі ними придбаний спірний автомобіль, який 25.10.2016 року був зареєстрований за відповідачем. На даний час відповідач користується автомобілем , який належить подружжю на праві спільної сумісної власності . Місце знаходження автомобіля позивачу не відомо, а отже відповідач має можливість у будь-який час укласти договір відчуження спірного майна. Позивач не має можливості провести оцінку спірного майна оскільки його місцезнаходження їй не відомо.Ринкова вартість автомобіля зі схожими характеристиками в Україні складає 6 000 дол. США ,що еквівалентно 173160 грн.

20 лютого 2018 року ухвалою суду заява позивача про забезпечення позову задоволена, заборонено відчуження легкового автомобіля марки КIA, модель CERATO , 2006 року випуску , зареєстрованого 25.10.2016 року , д.н. НОМЕР_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково , а саме не заперечував проти факту придбання спірного автомобіля у період шлюбу, але не згоден з сумою оцінки автомобіля , зазначеною позивачем в позовній заяві. Також зазначив, що позивач не зверталася до нього з приводу поділу спірного автомобіля.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу , дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони з 04 вересня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі . Від шлюбу мають неповнолітню дитину- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем зазначено , що в період шлюбу ними за спільні кошти придбаний автомобіль марки КIA, модель CERATO , 2006 року випуску , д.н. НОМЕР_1 , зареєстрованого 25.10.2016 року за відповідачем ОСОБА_2 . Ринкова вартість автомобіля зі схожими характеристиками в України складає 6000 дол. США, що еквівалентно 173160 грн. враховуючи офіційний курс гривні , встановлений НБУ.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином, оскільки сторонами було визнано факт набуття вищезазначеного майна в період шлюбу, а тому згідно ч.1 ст.82 ЦПК України зазначений факт не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя`вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза.

Для визначення вартості майна, яке підлягає поділу, ні позивачем ,ні її представником не заявлено клопотання про призначення експертизи про оцінку спірного майна , а вказана позивачем в позові вартість автомобіля, визначена на власний розсуд.

Суд зазначає, що таке питання може бути вирішено органом, наділеним правом оцінки майна.

За таких обставин, на день розгляду справи судом сторони не погодили вартість спірного автомобіля та не надали належних доказів у підтвердження його вартості, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити, що не позбавляє позивача та її представника в подальшому на звернення з аналогічним позовом до суду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України , у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача , яким сплачено судовий збір при подачі позову у розмірі 865,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ,паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Фрунзенським РВ у м. Харкові ГУ ДМСУ в Харківській області 12 грудня 2012 року , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН невідомий, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, виданий 03 червня 2002 року, адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 04 червня 2018 року.

Суддя: І. М. Колодяжна