Справа № 497/445/18
Провадження № 2/497/352/18
30.05.2018 року Болградський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Раца В.А.
секретарі Божевій І.Д.
розглянувши у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування заборони на відчуження,-
21.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, та просить суд скасувати арешт нерухомого майна, а саме 1/4 частини житлового будинку за адресою: вул.Спортивна (колишня назва Комсомольська), 154, у с.Оріхівка Болградського району Одеської області, який був накладений Відділом державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції 1 квітня 2009 року і скасувати запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 8600645) від 01.04.2009 року, стосовно накладення арешту на 1/4 частику житлового будинку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею 2/3 частин житлового будинку за вище зазначеною адресою. Після смерті її батька ОСОБА_3, який помер 26 січня 2017 року, відкрилась спадщина на належну йому 1/3 частку у цьому ж будинку, яку вона позивач бажає оформити на себе. При зверненні позивача до нотаріуса для оформлення свого права власності, їй стало відомо, що на 1/4 частину будинку постановою державного виконавця, накладено заборону відчуження, на підставі виконавчого листа Малиновського районного суду м.Одеси, у який підлягала арешту 1/4 частка цього ж житлового будинку власником якої вказується її колишній чоловік ОСОБА_2 Окрім цього позивач зазначає, що рішенням Болградського районного суду від 22 квітня 2009 року, свідоцтво про право власності на будинок, яким надавалось право власності відповідачу на 1/4 частку цього житлового будинку, було визнано недійсним, але не скасовано реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому вона вимушена звернутися до суду з цім позовом.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача.
Представник відповідача - Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно вивчивши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, повязаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, позивачу по справі, на праві приватної спільної часткової власності належить 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Болградський район, с.Оріхівка, вул.Комсомольська (теперішня назва Спортивна), буд.154, інша частка будинку в розмірі 1/3 належить ОСОБА_3 Право власності позивача та ОСОБА_3 зареєстровано Комунальним підприємством «Болградське бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення Болградського районного суду № 2-ц-223/09 від 22.04.2009 року під номером 10437269 від 08.09.2009 року (а.с.18).
Як вбачається з рішення Болградського районного суду Одеської області від 22.04.2009 року (справа № 2-ц-223/09), судом було визнано незаконним рішення Оріхівської сільської Ради №82 від 10 квітня 2003 року в частині оформлення права власності на житлове будівництво № 154 по вул.Комсомольська в с.Оріхівка Болградського району Одеської області за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 і ОСОБА_2; визнано недійсним свідоцтво про право власності на будинок № 82, видане Оріхівською сільською Радою Болградського району Одеської області 10 квітня 2005 року та визнано право власності на 1/3 частку житлового будинку за ОСОБА_3 та 2/3 часток - за ОСОБА_1 Рішення набрало законної сили. (а.с.8-9).
Відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (номер довідки 105824793 від 01.12.2017 року) на 1/4 частину будинку №154 по вул.Комсомольська в с.Оріхівка, Болградського району Одеської області, яка належить ОСОБА_2, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №2-6356 від 29.10.2008 року, виданого Малиновським райсудом м.Одеси накладено арешт. Це обтяження зареєстроване в реєстрі під номером 8600645 від 01.04.2009 року (а.с.10 на звороті).
Окрім цього судом встановлено, що ОСОБА_3 помер 26 січня 2017 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 367702, виданим 27 січня 2017 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.6).
Відповідно ч.ч.1,2 ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Відповідно до ч.3, 4, 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином, державний виконавець з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 суми 40 701,28 грн., наклав арешт на його майно, що не суперечить вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», але при накладенні арешту державним виконавцем залишено поза увагою той факт, що майно боржника ОСОБА_2, перебувало у спільній частковій власності не тільки боржника, а й у власності інших осіб, які не були стороною виконавчого провадження з виконання рішення суду, не були боржниками і відносно яких не було жодних підстава для накладення арешту на їх майно чи вжиття інших обтяжень відносно їх майна. Окрім цього рішення суду від 22.04.2009 року право власності ОСОБА_2 було скасоване.
ЗУ «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття безпідставно накладеного арешту, але такої підстави, як зняття арешту з майна, яке боржнику не належить, законом не передбачено, тому питання про зняття арешту з майна, яке боржнику не належить, вирішується у судовому порядку.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 8 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється з підстав, передбачених законом , зокрема, у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Згідно із ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Таким чином, судом встановлено, що на момент накладення арешту на нерухоме майно, а саме частку у житловому будинку, він належав на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Інші співвласники житлового будинку не були стороною виконавчого провадження, тому підстави для накладення арешту на належну їм частину майна з метою забезпечення виконання зобов'язань іншим співвласником у державного виконавця не було. Окрім цього на підставі рішення суду від 22 квітня 2009 року за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/3 частку житлового будинку, а за ОСОБА_1 - 2/3 часток. Рішення набрало законної сили. Така особа, яка не є стороною у виконавчому провадженні, і тому не наділена правом оскарження дій державного виконавця з цього приводу в порядку оскарження таких дій, передбаченому ЦПК України; дана особа має право пред'явити цивільний позов про звільнення належного їй майна з-під арешту. Тому даний позов є таким, що підлягає розгляду в прядку цивільного судочинства.
За викладених обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі, а звільнити з-під арешту 1/4 частину житлового будинку та скасувати обтяження.
Керуючись ч.1 ст.317, чч.1,2 ст.321, п.8 ч.1 ст.346, ст.391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 12,13, 81,141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Болградського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про скасування заборони на відчуження - задовольнити .
Звільнити з-під арешту 1/4 частку житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Комсомольська (Спортивна), буд.154 в с.Оріхівка Болградського району Одеської області.
Зобов'язати реєстратора Болградської районної державної адміністрації в Одеської області виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 01.04.2009 року за № 8600645 стосовно накладення арешту на 1/4 частку житлового будинку за адресою: вул.Спортивна (колишня Комсомольська), 154 у с.Оріхівка Болградського району Одеської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.А. Раца