Справа № 426/6709/18
РІШЕННЯ

іменем України

03 грудня 2018 року ,

Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

За участю секретаря судового засідання Концур А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу автомобіля в частині покупця, представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 у цивільній справі №426/6709/18,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу автомобіля в частині покупця.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він в 2013 році вирішив придбати автомобіль марки Renault Megane II, 2008 року випуску, сірого кольору у громадянина ОСОБА_6 у м.Харків, вартість транспортного засобу станом на серпень 2013 року складала 117 032 грн. 40 коп. Проведення операції купівлі продажу з реєстрацією в МРЕВ на себе як власника довірив, своєму синові ОСОБА_2, що знаходиться в офіційному шлюбі з громадянкою ОСОБА_3 яка мешкає за однією адресою з ОСОБА_2 Факт доручення обумовлений на те, письмовою розпискою від 13.08.2013р. в котрій було зафіксовано передачу позивачем грошей в сумі 10 (десять) тисяч доларів США, відповідачу ОСОБА_2, з метою придбання автомобіля в м. Харків та реєстрацією на позивача. Після придбання транспортного засобу, в частині власника автомобіля позивач безумовно був впевнений, щодо реєстрації на своє імя, про що його переконливо упевнив відповідач ОСОБА_2, а позивач зі свого боку дозволив, ОСОБА_2, користуватися транспортним засобом використовуючи свідоцтво про реєстрацію та страховий поліс, чого достатньо для пересування безперешкодно, при цьому ніяких довіреностей зі свого боку на відповідача ОСОБА_2 та його дружину не надавав. ОСОБА_2 мешкаючи в місті Луганськ, там і користувався автомобілем, при цьому сторони майже не бачились. В листопаді 2016 року, позивачеві стало відомо про те що, 12.10.2015 року слідчим суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області накладено арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Renaul Megane II», 2008 р.в.,VIN VF1KMS6C639592449, державний номер НОМЕР_1, який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 Після зясування подробиць позивачу стало відомо про порушення його законних прав та інтересів самовільним вчинком і не виконання домовленості з боку його сина, відповідача ОСОБА_2, який користуючись впливом довіри породженої з родинних звязків, ввівши позивача в оману в заборонений цивільним законодавством спосіб, з метою в подальшому породження прав на транспортний засіб та реєстрації на себе, про що свідчить довідка рахунок № 509152, від 22.08.2013 року про покупку на імя останнього автомобіля з додатками та висновком експерта. У звязку із знаходженням відповідача в офіційному шлюбі на час реєстрації останнім автомобіля на себе, як власника з ОСОБА_3, вважає, що хоча правочин було вчинено відповідачем в заборонений цивільним законодавством спосіб, але ж таки породило право спільної сумісної власності з боку дружини відповідача щодо предмету правочину. Просить суд визнати частково недійсною процедуру купівлі продажу автомобіля ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_2, виданий Марківським РВ УМВС України в Луганській області 25.09.1997 року, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_3, зареєстрований та мешкаючий в АДРЕСА_1, марки «Renaul Megane II», 2008 р.в.,VIN VF1KMS6C639592449, держ. номер НОМЕР_1, а саме в довідці рахунок Серія ААВ № 509152, від 22.08.2013 року, в графі «ОСОБА_7 ОСОБА_2 про те, що йому (їй) продано і видано автомобіль», та перевести права та обовязки покупця автомобіля «Renaul Megane II», 2008 р.в.,VIN VF1KMS6C639592449, держ. номер НОМЕР_1, на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати ОСОБА_3 такою, яка втратила право спільної сумісної власності на автомобіль марки «Renaul Megane II», 2008 р.в.,VIN VF1KMS6C639592449, держ. номер НОМЕР_1, з приводу відсутності на те підстав.

Позивач та його представники в судове засідання не зявилися, від представника позивача ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, від нього надійшла нотаріально засвідчена заява про розгляд справи без його участі, позов визнає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик на веб-сайті судової влади України, про що свідчить оголошення про виклик та скріншот оголошення про виклик на веб-сайті судової влади України.(а.с. 60) З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду відповідач не звертався.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 була повідомлена про час та місце судового засідання належним чином, не зявилася в судове засідання, не повідомила суд про причини своєї неявки, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Таким чином, суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 не з'явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не з'явилася в судове засідання без поважних причин, відзив на позов відповідачі не надали, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_3 та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Вислухавши заяву представника позивача ОСОБА_4, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що відповідно до копії розписки від 13.08.2013 року позивач надав відповідачу ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 10 (десять) тисяч доларів США, з метою придбання автомобіля. (а.с.40)

Відповідно до копії довідки рахунок від 22 серпня 2013 року, транспортний засіб марки «Renaul Megane II» придбаний ОСОБА_2 ( а.с. 14)

Відповідно до копії облікової картки №21554709 від 11.07.2013 року про зняття з обліку транспортного засобу для реалізації, транспортний засіб марки «Renaul Megane II», 2008 р.в.,VIN VF1KMS6C639592449, держ. номер НОМЕР_1 знятий з реєстрації. (а.с.15)

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною або сторонами вимог встановлених частинами третьою (вільність волевиявлення учасників правочину та відповідність його їх внутрішній волі), п'ятою (реальність настання правових наслідків, що обумовлені ним) ст. 203 ЦК України

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України , якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Визначення заінтересованості в разі предявлення позову про недійсність правочину в контексті ч. 3 ст. 215 ЦК (пункти 5, 15, 26 ППВСУ № 9) ОСОБА_8 окремих питань судової практики, що виникають при застосуванні судами рекомендаційних розяснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», де дискусійним і таким, що потребує дослідження, є питання щодо кола осіб, які можуть брати участь у справах про визнання правочинів недійсними. Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути предявлена будь-якою заінтересованою особою.

Зі змісту цих статей вбачається, що заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа.

Тому, суд при ухвалені рішення враховує, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні довів конкретні факти порушення його майнових прав та інтересів, оскільки придбання в 2013 році автомобіля марки Renault Megane II, 2008 року випуску, та проведення операції купівлі- продажу з реєстрацією в МРЕВ на себе як власника довірив, своєму синові ОСОБА_2, що знаходиться в офіційному шлюбі з громадянкою ОСОБА_3 Фактом підтвердження даного доручення є письмова розписка від 13.08.2013р. в котрій було зафіксовано передачу позивачем грошей в сумі 10 (десять) тисяч доларів США, відповідачу ОСОБА_2, з метою придбання автомобіля, про що не заперечує відповідач ОСОБА_2

Після придбання транспортного засобу, позивач був впевнений, що реєстрація вказаного автомобіля буде здійснена на його імя, про що його переконливо упевнив відповідач ОСОБА_2 Після реєстрації автомобіля позивач зі свого боку дозволив, ОСОБА_2, користуватися транспортним засобом використовуючи свідоцтво про реєстрацію та страховий поліс.

Отже, суд вважає, оскільки автомобіль де-факто належить відповідачу ОСОБА_2, який сплатив за його вартість, виходячи з розписки від 13.08.2013 власні кошти позивача, надані йому на придбання вказаного автомобіля для позивача, про що відповідач ОСОБА_2 не заперечує, а позивач був впевнений, що автомобіль зареєстрований на його імя, тому, на думку суду, позовні вимоги про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу автомобіля в частині покупця підлягають задоволенню.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 265 ЦПК України, ст. 202, 203, 215, ЦК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_9 Івановича до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу автомобіля в частині покупця, представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати частково недійсною процедуру купівлі продажу автомобіля ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_2, виданий Марківським РВ УМВС України в Луганській області 25.09.1997 року, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_3, зареєстрований та мешкаючий в АДРЕСА_2, марки «Renaul Megane II», 2008 року випуску,VIN VF1KMS6C639592449, державний номер НОМЕР_1, а саме в довідці рахунок Серія ААВ № 509152, від 22.08.2013 року, в графі «ОСОБА_7 ОСОБА_2 про те, що йому (їй) продано і видано автомобіль», та перевести права та обовязки покупця автомобіля «Renaul Megane II», 2008 року випуску, VIN VF1KMS6C639592449, державний номер НОМЕР_1, на ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати ОСОБА_3 такою, яка втратила право спільної сумісної власності на автомобіль марки «Renaul Megane II», 2008 року випуску,VIN VF1KMS6C639592449, державний номер НОМЕР_1, з приводу відсутності на те підстав.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі по 585, 16 гривень з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_7