Справа № 594/1090/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2018 року м.Борщів

Суддя Борщівського районного суду Тернопільської області Губіш О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Борщеві, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що на підставі рішення Борщівського районного суду від 14 грудня 2010 року з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки заробітної плати (доходів) щомісячно і до досягнення ним повноліття.

Проте кошти, які стягуються, є недостатніми для належного утримання дитини, коли дитина є школярем, а стан його здоровя потребує додаткових затрат. Крім того, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обовязків і не цікавився його матеріальним станом, а аліменти визначені рішенням суду платив нерегулярно.

Поряд з тим зазначила, що син є інвалідом, часто хворіє, тому потребує додаткових затрат, повязаних з лікуванням, постійними консультаціями, посиленим харчуванням, оздоровленням, крім того у звязку з хворобою, потребує індивідуального навчання. Також дорогим є придбання сезонного верхнього одягу і взуття, а також щоденні витрати. Їй одній важко утримувати сина, оскільки працює на півставки, у своїй власності не має домоволодінь, транспортних засобів, майнових та земельних паїв, від яких би отримувала дохід. Фактично її сімя живе за рахунок соціальних виплат.

Також вказала, що відповідач є фізично здоровим, періодично працює за кордоном і отримує заробітну плату, на утриманні нікого не має, а тому, просила суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 2000 грн. щомісячно, крім того просила стягнути у свою користь понесені нею судові витрати на правничу допомогу у сумі 600 грн.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 20 вересня 2018 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу протягом п'ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, у якому вказав що позов визнає частково, посилаючись на те, що на даний час він ніде не працює і не має стабільного, регулярного доходу, також немає у власності домоволодінь та транспортних засобів. В той же час розуміє, що він як батько дитини, зобовязаний її утримувати, однак не має змоги сплачувати аліменти в сумі 2000 грн. і позивач нічим не довела суду тієї обставини, що він має таку змогу та не довела, які вона несе витрати на утримання дитини. Крім того зазначив, що позивач у 2016 році подала заяву до Борщівського районного відділу ДВС по повернення виконавчого листа і за її особистим бажанням було припинено стягнення аліментів. Тому, просив позовні вимоги позивача задоволити частково, стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1000 грн., а у задоволенні вимог в частині стягнення з нього 600 грн. витрат на правничу допомогу відмовити, оскільки ним до початку судового розгляду а саме 26.09.2018 року поштовим переводом перераховано їй вказану суму.

Дослідивши обставини, на які сторони посилаються як на обґрунтування своїх позицій, оцінивши докази надані ними, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.192 цього ж Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 121526, виданого Більче Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Також встановлено, що сторони шлюб розірвали і на даний час позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії І-ИД №096856 від 28.06.2013 року, виданого Більче Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

На підставі рішення Борщівського районного суду від 14.12.2010 року у справі № 2 -901/10, звідповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1, стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки заробітної плати (доходів) щомісячно, починаючи з 25 листопада 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Поряд з тим, встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 Золоте вул.Загороди, 8 Борщівського району Тернопільської області разом із батьками ОСОБА_5, ОСОБА_6, братом ОСОБА_7, невісткою ОСОБА_7 та її сином ОСОБА_8 Наведене стверджується довідкою виконавчого комітету Більче Золотецької сільської ради №842 від 20.04.2018 року.

Згідно акту обстеження матеріально побутових умов №843 від 20.04.2018 року складеного комісією Більче Золотецької сільської ради, члени сімї позивача в господарстві утримують поросята та домашню птицю. Користуються земельною ділянкою площею 1, 05 га, з них для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель 0, 25 га. В такому також зазначено, що позивач сама виховує сина, з батьком дитина не проживає.

Згідно довідки Більче Золотецької сільської ради №993 від 15.05.2018 року, вбачається. що позивач ОСОБА_1 працює у Більче Золотецькій АЗПСМ, займає посаду медичної сестри (0, 5 ставки), де її заробітна плата за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року склала 13295, 51 грн.

Крім того встановлено, що син ОСОБА_3 хворіє бронхіальною астмою атопічної форми. Потребує індивідуального навчання. Наведене підтверджується медичним висновком №39 на дитину (підлітка) інваліда з дитинства віком до 18 років, виданим Борщівською ЦРКЛ 02.06.2017 року, висновком дитячої ЛЛК №46 від 19.07.2017 року, виданим Борщівської ЦРКЛ, з якого також вбачається що дитина потребує індивідуального навчання на 2017 2018 роки.

Крім того, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на даний час офіційно ніде не працює, на території Більче Золотецької сільської ради у власності не має ні домоволодінь ні транспортних засобів. Наведене підтверджується копією трудової книжки ОС №217773 на його імя, довідкою Більче Золотецької сільської ради №1767 від 25.09.2018 року.

Доказів, які б стверджували, ті обставини, що відповідач є непрацездатним, з незадовільним станом здоровя, має інших утриманців, отримує регулярний дохід, суду не надано, не здобуто таких і в ході судового розгляду.

Суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання сина.

Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; тоді як відповідно до ст. 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складав: з 1 січня - 755 гривень, з 1 квітня 767 гривень, з 1 липня - 771 гривні, з 1 жовтня - 787 гривень, з 1 грудня 799 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 901 гривні, з 1 квітня - 917 гривень, з 1 липня - 921 гривні, з 1 жовтня 941 гривні, з 1 грудня - 957 гривень.

Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В зв»язку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання сина.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує обставини наведені відповідачем, які вказують на те, що останній не отримує регулярний дохід, не має у власності рухомого чи нерухомого майна, та оскільки відповідачем не стверджено обставин щодо отримуваного відповідачем доходу, спроможності такого сплачувати аліменти у сумі 2000 грн. на місяць, приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню у сумі 1000 грн. на місяць.

Такий висновок суд обґрунтовує і тим, що не знаходить підстави наведені позивачем щодо недостатності аліментів, що стягуються на утримання дитини, обґрунтованими та такими, що відповідають дійсності. Так, позивач у період з 29 грудня 2010 року аліменти не отримує за власної ініціативи, у зв»язку з чим стягнення за виконавчим листом не проводилось, останній повернутий ДВС позивачу відповідно до п.1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів судвраховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімумудля працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти у сумі 1000 грн.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. А отже, аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 на дитину підлягають стягненню з відповідача з моменту набрання рішенням законної сили.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати по справі у вигляді судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст. 180, 182, 184, 192 СК України, Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік», керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 Золоте Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки с.Більче Золоте Борщівського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 ( однієї тисячі) грн. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: