ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 520/11602/16-ц

провадження № 61-756св17

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Держава Україна,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалуапеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року, постановлену у складі судді Кравця Ю. І.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Держави Україна про призначення досудового слідства, зобов'язання вчинити певні дії, визнання судового рішення таким, що набрало законної сили, ухвалення додаткових рішень та поновлення трудового стажу.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 26 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про призначення досудового слідства і визнання судового рішення таким, що набрало законної сили.

ОСОБА_4, не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції у частині відмови у відкритті провадження, оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26 вересня 2016 року визнана неподаною і повернута заявнику з підстав невиконання вимог ухвали апеляційного суду Одеської області від 26 жовтня 2016 року про сплату судового збору.

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26 вересня 2016 року в частині відмови у відкритті провадження та на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року, у якій просить ухвали судів першої і апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити у справі рішення по суті позовних вимог.

Касаційну скаргу в частині оскарження ухвали суду апеляційної інстанції мотивує тим, що суд апеляційної інстанції неправомірно повернув його апеляційну скаргу, оскільки у даній справі сплата судового збору не передбачена. Зазначає, що докази на підтвердження відсутності у нього доходу додані до матеріалів справи № 2-390/07.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2017 року, описку в якій виправлено ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2018 року, відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У грудні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26 вересня 2016 року закрито як таке, що відкрите помилково.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 листопада 2016 року відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 26 вересня 2016 року; апеляційну скаргу залишено без руху із наданням заявнику п'яти днів з дня отримання копії ухвали для сплати судового збору.

Копію цієї ухвали ОСОБА_4 отримав 14 листопада 2016 року.

ОСОБА_4 вимог апеляційного суду щодо сплати судового збору у встановлений в ухвалі строк не виконав, натомість звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою, у якій навів свої заперечення щодо необхідності сплати судового збору у даній категорії справ.

Визнаючи апеляційну скаргу неподаною і повертаючи її ухвалою від 22 листопада 2016 року, апеляційний суд Одеської області керувався статтею 297 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення ухвали, та зазначив, що заявник не виконав вимог ухвали від 8 листопада 2016 року про залишення його апеляційної скарги без руху, визначену судом суму судового збору не сплатив.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону, чинній на час подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, за подання фізичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становила 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Заявником не зазначено, а судом не встановлено наявність у нього пільг щодо сплати судового збору, передбачених статтею 5 Закону України «Про судовий збір», та належності апеляційної скарги до об'єктів, з яких не справляється судовий збір відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_4 повинен був сплатити судовий збір за ставкою, визначеною підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення ухвали судом апеляційної інстанції, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. Аналогічну норму містила частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону, чинній на час подання апеляційної скарги і постановлення ухвали апеляційним судом.

Єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Встановивши, що ОСОБА_4 не виконав вимог ухвали від 8 листопада 2016 року про залишення його апеляційної скарги без руху і судовий збір не сплатив, а докази на підтвердження його скрутного майнового стану у справі відсутні, суд апеляційної інстанції правильно застосував положення статей 121, 297 ЦПК України у редакції Кодексу, чинній на час постановлення ухвали, та визнав апеляційну скаргу неподаною і повернув її.

Доводи заявника про те, що докази на підтвердження його скрутного майнового стану і відсутності доходу знаходяться у матеріалах справи № 2-390/07, касаційний суд відхиляє, оскільки, заявляючи клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у даній справі, відповідно до принципу змагальності цивільного судочинства ОСОБА_4 зобов'язаний підтвердити зазначені ним доводи шляхом долучення відповідних доказів до клопотання.

Посилання ОСОБА_4 на те, що позов пред'явлений на підставі статей 8, 55, 129 Конституції України і ухвалою Київського районного суду міста Одеси у справі № 2-390/07 за аналогічними позовними вимогами провадження відкрито без сплати судового збору не змінюють змісту підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого за подання фізичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду справляється судовий збір за ставкою 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов В. А. Стрільчук