Справа № 457/100/18
провадження №2/457/129/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2018 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Марчука В.І.,

при секретарі Мазурик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в квартиру та зобовязання не чинити перешкод в користуванні квартирою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в квартиру та зобовязання не чинити перешкод в користуванні квартирою. Позов мотивований тим, що він одружився з відповідачкою у 1977 році. Свого житла вони на перших порах не мали, відповідачка купила з сестрою на вул. Бориславській у м. Трускавець старий будинок, де вони спочатку жили. У 1977 році у них народився син ОСОБА_3. Коли почали зносити приватні будинки по вул. Бориславській, їм запропонували окрему квартиру. Вони погодилися, і їм була виділена трикімнатна квартира по вул. І.Мазепи, де він, його дружина та їхній син зареєстровані на даний час. Вказана квартира є приватизована та є у спільній сумісній власності з часом відповідачка виїхала на заробітки в Італію, зрідка приїжджала у відпустку додому в Трускавець. Вони продовжували проживати разом у їхній квартирі, хоча на той час були розлучені. Розлучення було формальним, тому що відповідачці було вигідно вважатися матір'ю-одиначкою. Близько 5 років тому у нього стався інсульт, і він залишився з тих пір інвалідом, хоча самостійно пересувається та обслуговує себе. Після чергового приїзду відповідачки в Україні її ставлення до нього суттєво змінилося. Приїхавши у відпустку близько півроку тому, вони спілкувалися, в розмові вона сказали, що загубила ключі від вхідних дверей та попросила дати їй його ключі, щоб зробити для себе дублікат. Коли він прийшов додому і намагався потрапити у квартиру, то відповідачка його в квартиру не впустила та заявила, що він до її квартири не має жодного відношення. З того часу він не має доступу у квартиру. Вхідний замок поміняний, а нормального діалогу з відповідачкою у нього немає. У власну квартиру він не має змоги потрапити. Він звертався з заявою в поліцію, однак отримав відповідь, що він може звернутися до суду для вирішення цивільного спору з відповідачкою. Відповідачка заховала всі правовстановлюючі документи на квартиру. Просить усунути йому перешкоди в користуванні квартирою шляхом вселення його у квартиру АДРЕСА_1 та зобовязати відповідачку не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 позов підтримали та просили задовольнити його у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 21 червня 1996 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, дійсно належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_2 та членам її сім'ї: ОСОБА_1 та ОСОБА_3. Відповідно до довідки № 255 від 25 січня 2018, виданої ТОВ «ТКО» «Комфорт-Сервіс», ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, а до складу його сім'ї входять син ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_5.

Глава 28 ЦК України визначає житло обєктом права приватної власності.

Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до ст.9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Будь-яке виселення людини, якщо вона добровільно не бажає звільнити житлове приміщення, допускається виключно на підставах передбачених законом та має відбуватися тільки в судовому порядку.

Відповідно до ст.156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Таким чином, враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зобовязання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою №14 по вул. Мазепи, 16 в м. Трускавці шляхом його вселення в зазначену квартиру та не чинити йому перешкоди в користуванні квартирою, є законними та обґрунтованими у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,263-265,268 ЦПК України, с у д, -

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою №14 по вул. Мазепи, 16 в м. Трускавці шляхом його вселення в зазначену квартиру та не чинити йому перешкоди в користуванні квартирою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6