Справа № 167/1468/17
Провадження №4-с/167/1/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2018 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сіліча І.І.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Рожищенський районний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

09.11.2017 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобовязання вчинити певні дії. В обгрунтування скарги зазначив, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.06.2011 задоволено подання старшого державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького МУЮ про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України без встановлення терміну заборони. Підстави, які мали місце та якими обгрунтовувалося застосування до нього заходів у праві виїзду за межі України, на даний час відпали, а наявність самого обмеження порушує його права на пересування, вільний вибір місця проживання, можливості матеріально утримувати неповнолітніх дітей. З 2015 по даний час він щомісяця перераховує кошти не тільки для погашення заборгованості, а й сплачує поточні платежі. У серпні 2017 ним була внесена сума більше 23 тис. грн. в рахунок погашення заборгованості. 27.09.2017 він звернувся до державного виконавця Рожищенського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області із заявою про скасування заборони виїзду за кордон. Проте, 24.10.2017 отримав відповідь на звернення, в якому жодного слова не було ні про задоволення, ні про відхилення його заяви. Просить визнати бездіяльність державного виконавця Рожищенського РВДВС ГТУЮ у Волинській області Захарчук С.Ю. щодо не винесення постанови про скасування тимчасового обмеження його права виїзду з України незаконною, зобовязати державного виконавця Рожищенського РВДВС ГТУЮ у Волинській області Захарчук С.Ю. винести постанову про скасування тимчасового обмеження його права виїзду з України.

04.12.2017 року представником Рожищенського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 подано заперечення на скаргу, вимоги викладені у скарзі не визнає, просить відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі, оскільки на виконанні у відділі перебувають виконавчі провадження, в яких заявник ОСОБА_3 є боржником. За кожним виконавчим документом ОСОБА_3 має заборгованість. Незважаючи на судове обмеження у праві на виїзд за межі України - ухвала Луцького міськрайонного суду від 22.06.2011 року, боржник ОСОБА_3 протягом 2012-2017 років неодноразово виїжджав за межі України. Згідно листа ГЦОСІ ДПС України від 13.04.2017 вих.№ 0.64-3230/0/18-17 відомості стосовно ОСОБА_3 повторно внесено до бази даних осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України. На даний час ОСОБА_3 сплачує аліменти не систематично, не щомісячно, у розмірі, меншому від встановленого у рішенні суду. Станом на 01.12.2017 року заборгованість по аліментах становить: на утримання ОСОБА_3 до досягнення дитиною 3-х річного віку 11150.87 грн., на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 28536.32 грн., на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 34763.86 грн.. Також, на виконанні у відділі перебувають виконавчі листи щодо стягнення з ОСОБА_3 неустойки у сумі 6266 грн. за прострочення сплати аліментів, тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце їх проживання невідоме в сумі 20693.10 грн., судового збору в користь держави в сумі 640 грн., аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4, Олександра, у твердій грошовій сумі 900 грн. щомісячно на кожну дитину.

05.12.2017 року заінтересована особа ОСОБА_3 подала до суду заперечення проти скарги на бездіяльність виконавця, зобовязання вчинити дії. Просить дану скаргу залишити без розгляду, оскільки боржник аліменти сплачує нерегулярно і не в повному обсязі, про що свідчать рішення як Рожищенського районного суду, так і Луцького міськрайонного суду від 24.12.2005, 16.06.2017, 06.11.2017 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Також, загальна сума боргу по аліментах становить 88846 грн.. Для того, щоб зробити стягнення на 1/4 частку квартири, на яку ОСОБА_3 посилається, виявилось неможливим, оскільки останній не звернувся до суду про виділення частки в натурі, а державному виконавцю було відмовлено в даному питанню. Крім того, боржник не хоче погасити борг по аліментах, не хоче сплачувати неустойку (пеню) за рішенням суду, відносно нього порушено кримінальну справу, ведеться досудове розслідування з приводу підроблення ухвали суду по якій ОСОБА_3 перетинав незаконно кордон України.

В судове засідання скаржник ОСОБА_3 не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судовим повідомленням.

Частиною 2 статті 450 ЦПК України передбачено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень та відповідно до ст. 441 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2011 року у справі № 6-319/11 було задоволено подання старшого державного виконавця Другого відділу ДВС Луцького МУЮ про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі території України, без встановлення терміну заборони (а.с.56).

Проте, ОСОБА_3 продовжував перетинати державний кордон України, що стверджується відповіддю Державної прикордонної служби України № 0.64-1389/0/15-17 від 27.04.2017, наданої на запит державного виконавця (а.с. 59), листом- зверненням начальника Рожищенського РВ ДВС від 24.02.2017 № 1273/03-34 (а.с. 61), відповіддю Державної прикордонної служби України № 0.64-2118/0/18-17 від 10.03.2017 (а.с.62), відповіддю ГЦОСІ Державної прикордонної служби України № 0.64-5271/0/15-17 від 13.02.2017 (а.с.80), № 0.64-23419/0/15-17 від 25.07.2017 (а.с.81).

Згідно листа ГЦОСІ ДПС України від 13.04.2017 вих.№ 0.64-3230/0/18-17, який надано на № 2076/03-34 від 28.03.2017, відомості стосовно ОСОБА_3 повторно внесено до бази даних осіб, яких тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України (а.с.63, 64).

Нормами ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 5 Розділу ХШ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: повернення виконавчого документа до суду, який його видав, на підставі частини першої статті 38 Закону; закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі належного виконання особою зобовязань щодо сплати періодичних платежів.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Посилання скаржника ОСОБА_3 що з 2015 по даний час він щомісяця перераховує кошти не тільки для погашення заборгованості, а й сплачує поточні платежі не знайшло свого підтвердження.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, згідно виконавчого листа № 2-6199 від 03.05.2012 року Луцького міськрайонного суду заборгованість ОСОБА_3 станом на 01.12.2017 року становить 11150.87 грн. (а.с. 27, 53).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, згідно виконавчих листів № 2-5763 від 01.10.2009 року Луцького міськрайонного суду, № 167/123/16-ц від 28.03.2016 Рожищенського районного суду, № 167/988/17 від 20.11.2017 Рожищенського районного суду заборгованість ОСОБА_3 по аліментах на утримання сина ОСОБА_5 станом на 01.12.2017 року становить 28563.32 грн. (а.с.54).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, згідно виконавчих листів № 2-5763 від 01.10.2009 року Луцького міськрайонного суду, № 167/123/16-ц від 28.03.2016 Рожищенського районного суду, № 167/988/17 від 20.11.2017 Рожищенського районного суду заборгованість ОСОБА_3 по аліментах на утримання дочки ОСОБА_6 станом на 01.12.2017 року становить 34763.86 грн. (а.с.55).

З повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви Луцького ВП ГУНП у Волинській області від 15.09.2017 № 13158/58/02-2017 вбачається, що заява ОСОБА_3 щодо підроблення ухвали Луцького міськрайонного суду, згідно якої ОСОБА_2 в порушення встановлених заборон безперешкодно перетинає державний кордон, прийнята та 30.03.2017 зареєстрована в ЖО Луцького ВП ГУНП у Волинській області, та відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР № 0001466 від 30.03.2017 (а.с.79).

З наданих ОСОБА_3 квитанцій про сплату аліментів вбачається, що внесення вказаних платежів відбувалося за проміжок часу з 2015 по серпень 2017 року періодичними платежами, не повною сумою (а.с.4-15).

Отже, з наведеного випливає, що станом на 01.12.2017 року обставини, що існували на час постановлення ухвали суду про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, не змінились в сторону покращення ситуації по виконанню останнім зобовязань по виконавчих провадженнях.

Враховуючи те, що тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду в зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця і тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, тому суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Рожищенського РВДВС ГТУЮ у Волинській області Захарчук С.Ю. щодо не винесення постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України є правомірними, а тому в задоволені скарги ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 5 Розділу ХШ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, ст.ст. 18, 39, 74 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 12, 81, 258, 259, 260, 261, 268, 272, 353, 354, 355, 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Рожищенський районний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо рішення за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Рожищенський районний суд Волинської області.

Вступна та резолютивна частина ухвали складена в нарадчій кімнаті та проголошена в судовому засіданні 14 березня 2018 року. Ухвалу в повному обсязі виготовлено 19 березня 2018 року.

Суддя Рожищенського районного суду І.І.Сіліч