Справа № 346/2476/18
Провадження № 2/346/1435/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі: головуючого-судді - Потятинника Ю.Р.,
з участю секретаря - Васильчук Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа - Івано-Франківський міський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківській області про звільнення майна з під арешту та визнання права власності на автомобіль, -
Позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 02 квітня 2008 року він, ОСОБА_1, придбав у ОСОБА_2 легковий автомобіль SEAT IBIZA, 2006 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова,рами) VIN VSSZZZ6LZ7R040429 , тип легковий комбі-В, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Оскільки між ними та відповідачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме: предмету та ціни, такий договір слід вважати дійсним. Крім того, між ними відбулося фактичне виконання договору, оскільки відповідач-продавець отримав кошти від нього - покупця та натомість передав йому-покупцю автомобіль.
Варто зазначити, що оскільки довіреність була видана на його імя, то він самостійно поставити автомобіль на реєстрацію на своє імя не міг, оскільки це заборонено законом та вважається конфліктом інтересів. Відповідач пообіцяв, що найближчим часом зніме автомобіль з реєстрації та він зможе поставити його на облік на своє імя. Проте, так по сьогоднішній день цього не зробив. Він неодноразово звертався з даним проханням до відповідача, проте в нього весь час були якісь поважні причини, то він перебував за кордоном то просто в іншому місті на роботі. Позивач, в свою чергу був впевнений у тому, що він зможе зареєструвати автомобіль на своє імя в будь який час, адже протягом тривалого часу він користувався автомобілем вільно, проводив поточні ремонти та жодних реальних перешкод у використанні автомобіля від відповідача не було.
05 лютого 2018 року його автомобіль було затримано працівниками правоохоронних органів та відправлено на арештмайданчик. При затримані автомобіля співробітник ДАІ посилався на постанову державного виконавця Круця Л.Ю. про арешт належного йому автомобіля.
Оскільки, згідно довіреності він має право розпоряджатись даним транспортним засобом , йому його повернули на тимчасове зберігання.
Пізніше він отримав копію постанови про опис та арешт майна боржника, видану головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. З якої, йому стало відомо, що 03.08.2011 року був виданий виконавчий лист № 2-1222/11 Коломийським міськрайонним судом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 боргу в сумі 199090,75 грн. на користь ПАТ «Укрсоцбанк» та накладено арешт та обмеження права користування на транспортний засіб марки SEAT IBIZA реєстраційний номер АТ 6789 AI що належить боржнику.
У звязку із тим, що придбагний автомобіль не був переоформлений на його імя, на нього було накладено арешт з метою стягнення боргу з ОСОБА_2, відповідно до виконавчого документу.
Прозивач вважає що автомобіль SEAT IBIZA реєстраційний номер АТ 6789 AI належить йому на праві власності, відповідач ніколи ніяких претензій до нього не предявляв , гроші були ним отримані в повному обсязі, тривалий час він користувався даним автомобілем та ніхто його права власності на цей автомобіль не оспорював.
Відповідно до статі 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, в даному випадку є необхідність у захисті прав позивача, шляхом визнання права.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Таким чином, порушення, невизнання, оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення кожної особи до суду за захистом свого особистого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Пленум Верховного Суду України в абзаці 3 п.16 постанови від 26 грудня 2003 року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.
Згідно вимог пункту З частини 1 статті 208 Цивільного кодексу України вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі є обов'язковим на суму що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Як слідує зі статті 207 частини 2 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно частини 1 статті 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поняття та види договору регулює статті 626 Цивільного кодексу України, а саме що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.
Відповідно статей 629, 631 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами та набирає чинності з моменту його укладення.
Згідно частини 2 статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась.
Відповідно до пункту 2 статті 220 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтями 655, 656 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Згідно частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З наведеного видно, що договірні відносини щодо продажу автомобіля відбулись значно раніше до прийняття постанови про накладення арештуна транспортний засіб марки SEAT IBIZA реєстраційний номер АТ 6789 AI, тому для захисту своїх прав він змушений звернутися до суду.
На підставі вищенаведеного просить звільнити з під арешту легковий автомобіль SEAT IBIZA, 2006 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який було накладено Головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області по постанові № 51824217 про опис та арешт майна боржника від 14.02.2018 року , по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1222/11 Коломийського міськрайонного суду від 03.08.2011 року.
Визнати за ним, ОСОБА_1 26 травня 1975 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, право власності на легковий автомобіль SEAT IBIZA, 2006 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова,рами) VIN VSSZZZ6LZ7R040429 , тип легковий комбі-В, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі .
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявився, однак подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду справи, про причини неявки не повідомив, поважних причин його ьнеявки не встановлено.
Представник третьої особи в судове засідання не з»явився з невідомих для суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялися згідно чинного законодавства.
Суд,аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, а саме: копії паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера позивача; копію довіреності посвідченої ОСОБА_4, приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу 02 квітня 2008 року за реєстровим номером 826, якою ОСОБА_2 в корсить ОСОБА_1 щодо прав на вищевказаний транспортний засібо; копію договіру купівлі-продажу транспортного засобу від 02.04.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1; копію постанови про опис та арешт майна боржника винесеної Головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 14.02.2018 року , якою накладено арешт на вищевказаний автомобіль; розписку від 02 квітня 2008 року ОСОБА_2, про те, що він отримав від ОСОБА_1 кошти у сумі 75 000 грн. за вищевказаний автомобіль; копію свідоцтва про реєстрацію ТЗ АТС016270 на вищевказаний транспортний засіб; копію звіту з оцінки ринкової вартості від 02 травня 2018 року, - вважає , що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що позивач добросовісно в 2008р. заволодів і відкрито безперервно користується вищевказаним автомобілем на протязі 10 років, що у відповідності до правил передбачених в ст. 344 ЦК України є підставою визнання права власності на рухоме майно, за набувальною давністю.
Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідност. 328 Цивільного кодексу Україниправо власності набувається на підставах, щоне заборонені законом. Право власностівважається набутим правомірно, якщо іншепрямо не випливає із закону або незаконність набуттяправа власностіне встановлена судом.своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
На погляд суду положення статті 34 ЗУ "Про дорожній рух" та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388№1388 (із змінами) не пов'язують момент реєстрації транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах із набуттям особою права власності на нього, а лише регулюються та встановлюються обов'язки продавців та покупців транспортних засобів (зняття з реєстраційного обліку, реєстрації транспортного засобу, тощо).
Таким чином, накладення арешту на спірний автомобіль постановою державного виконавця 14.02.2018р., за зобов'язаннями відповідача згідно виконавчого листа, виданого 03.08.2011р., порушує право власності позивача, яке включає в себе володіння, користування та розпорядження автомобілем, яке слід поновити шляхом звільнення його з під арешту та визнання на нього права власності.
На підставі викладеного та ст. 16 ЦК України та, керуючись ст. ст. 247 ч.2, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд,-
Звільнити з під арешту легковий автомобіль SEAT IBIZA, 2006 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який було накладено Головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області по постанові № 51824217 про опис та арешт майна боржника від 14.02.2018 року , по примусовому виконанню виконавчого листа №2-1222/11 Коломийського міськрайонного суду від 03.08.2011 року.
Визнати за ОСОБА_1 26 травня 1975 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, право власності на легковий автомобіль SEAT IBIZA, 2006 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова,рами) VIN VSSZZZ6LZ7R040429 , тип легковий комбі-В, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яка може бути поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Рішення набирає законної сили після закінчення встановленого строку апеляційного оскарження.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з часу складення рішення

Суддя Потятинник Ю. Р.