Справа № 156/482/17 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Провадження № 22-ц/773/234/18 Категорія: 39 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

з участю секретаря - Лимаря Р.С.,

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Колонської сільської ради Іваничівського району Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2, поданої в інтересах позивача ОСОБА_3, та представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року,

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що господарство ОСОБА_7 належало до суспільної групи колгоспний двір. Членами колгоспного двору були: ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дочка ОСОБА_9. Після смерті кожного з них відкрилася спадщина на 1/4 частину нерухомого майна у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Польовій в с. Колона Іваничівського району Волинської області. Право власності спадкодавців на зазначене майно оформлене за їх життя не було. Позивачі вказують, що вони, як члени колгоспного двору, в рівних долях успадкували частки померлих членів колгоспного двору, оскільки проживали і своєю працею підтримували дане господарство. Однак, приватний нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а тому просили визнати за ними право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в с. Колона Іваничівського району Волинської області в рівних долях, кожному по 1/2 частині в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_9.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 12/24 частин житлового будинку АДРЕСА_2 в с. Колона Іваничівського району Волинської області.

Позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 7/24 частки житлового будинку АДРЕСА_2 в с. Колона Іваничівського району Волинської області.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_6, покликаючись на порушення норм матеріального права просять скасувати це рішення в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному об'ємі.

Відповідач та третя особа не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_3 (колишня Інтернаціональна) в с. Колона Іваничівського району Волинської області відносився до майна колгоспного двору з часу побудови житлового будинку - з 1976 року, що також підтверджено довідкою виконкому Жашковичівської сільської ради депутатів трудящих.

З витягу з погосподарської книги вбачається, що головою господарства був ОСОБА_7, членами двору були: дружина - ОСОБА_2 та діти: ОСОБА_3, ОСОБА_8.(а.с. 7).

Згідно довідки Колонської сільської ради Іваничівського району Волинської області № 133 від 03.05.2017 року в господарстві ОСОБА_7 станом на 15.04.1991 року були зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с.8).

Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Отже, суд встановивши що спірний житловий будинок належить до майна колгоспного двору прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_8, як члени колгоспного двору, набули право власності на вказане будинковолодіння в рівних частках, а саме, кожний член двору набув право власності на 1/4 його частину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1від 10.10.2011 року (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: на 1/4 частину спірного домоволодіння.

Згідно заповіту, посвідченого секретарем Колонської сільської ради Іваничівського району Волинської області 25.03.2008 року, ОСОБА_7 усе належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось заповів своїй дочці - ОСОБА_9 (а.с. 31).

З матеріалів спадкової справи № 11/2012 щодо майна померлого ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_9 прийняла спадщину після смерті батька відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ст. 1269 ЦК України.

Однак, крім спадкоємця за заповітом - ОСОБА_9, є також спадкоємці за законом першої черги, які мають право на обов'язкову частку у спадщині згідно ст. 1241 ЦК України, як непрацездатні особи: дружина спадкодавця - ОСОБА_2, яка є пенсіонером за віком та син спадкодавця - ОСОБА_3, який є інвалідом 2-ї групи (а.с. 10, 45).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно з ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки(ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9 прийняли спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_7 в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, після смерті ОСОБА_7 спадкоємці успадкували спірне нерухоме майно в таких частинах: ОСОБА_2 - 1/24 частину (обов'язкова частка), ОСОБА_3 - 1/24 частину (обов'язкова частка), ОСОБА_9 - 4/24 частин спадкового нерухомого майна (спадкування за заповітом) та з врахуванням часток, які кожному з них належали як членам колгоспного двору, їм стало належати: ОСОБА_2 - 7/24 частин будинковолодіння (1/4 + 1/24), ОСОБА_3 - 7/24 частин будинковолодіння (1/4 + 1/24), ОСОБА_9 - 5/12 частин будинковолодіння (1/4+4/24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 74), не одержавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7.

Проте, згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину(ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Заповіт від імені ОСОБА_9 не посвідчувався, тому згідно з ст. 1217 ЦК України спадщина після її смерті відкрилася за законом.

З матеріалів спадкової справи № 15/2016 до майна померлої ОСОБА_9 вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_9 спадщину прийняли спадкоємці першої черги за законом, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини: ОСОБА_5 - чоловік спадкодавця (а.с.71), ОСОБА_2, - мати спадкодавця (а.с. 79).

Таким чином, спадкоємці за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_5 успадкували після смерті ОСОБА_9 належну їй на час смерті частку в спірному нерухомому майні, яка становила 5/12 частин будинковолодіння по 5/24 частин кожний.

Судом також встановлено, що у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 приватним нотаріусом Іваничівського районного нотаріального округу відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок (а.с. 6).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що після смерті спадкодавців ОСОБА_7 та ОСОБА_9 співвласникам житлового будинку АДРЕСА_3 в с. Колона Іваничівського району Волинської області з врахуванням часток, які кожному з них належали, як членам колгоспного двору, а також які перейшли до них в порядку спадкування, стало належати: ОСОБА_2 - 12/24 частин будинковолодіння (7/24+5/24), ОСОБА_3 - 7/24 частин будинковолодіння, а спадкоємцю ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_9 - 5/24 частин будинковолодіння та обгрунтовано визнав за позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_4 в с. Колона Іваничівського району Волинської області відповідно 12/24 частин та 7/24 частин. Разом з тим, ОСОБА_5 не звертався до суду з позовом про визнання за ним права власності на належну йому частину спадкового нерухомого майна, а тому судом такі вимоги не вирішувались.

Рішення в частині задоволення позову ОСОБА_2 та визнання за нею права власності на 12/24 частини спадкового нерухомого майна не оскаржується, а тому не переглядається судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги, про те що суд не застосував до даних правовідносин законодавства про колгоспний двір є безпідставними, оскільки саме норми цивільного законодавства, які регулюють правовідносини майна колгоспного двору застосовані судом першої інстанції при визначенні часток кожного співвласника, як члена колгоспного двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Разом з тим, щодо правовідносин, які регулюють спадкові права позивачів суд правильно застосував норми ЦК України в редакції 2003 року, чинного на час відкриття спадщини, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_7 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а після смерті ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_1.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду в частині часткового задоволення позовних вимог та визнання за ОСОБА_3 права власності на 7/24 частини спадкового нерухомого майна ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2, поданої в інтересах позивача ОСОБА_3, та представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 залишити без задоволення, а рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді