Справа № 456/576/18
Провадження № 2/456/752/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"23" квітня 2018 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Ковалишин Н. І.

при секретарі Кміть Х.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача орган опіки та піклування виконавчого комітету Моршинської міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась з позовом в якому просить позбавити батьківських правОСОБА_2 стосовно дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та позбавити батьківських правОСОБА_3 стосовно сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що відповідач ОСОБА_2 є її донькою, а відповідач ОСОБА_3 колишнім чоловіком доньки. Діти, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є її внуками. Відповідачі ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкогольними напоями. Діти не відвідували дитячий садок, школу. Згодом, відповідачі повністю переклали клопоти по догляду за дітьми на неї та її чоловіка. На даний час відповідачі проживають окремо, не спілкуються із дітьми. Відповідач ОСОБА_3 допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина в розмірі 30 000грн.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, пояснила, що відповідачі зовсім не цікавляться життям дітей, не спілкуються з ними, жодних коштів на утримання дітей не надають. Позовні вимоги підтримала, та просить суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо дітей, оскільки на даний час вона не має можливості опікуватися ними.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився та не повідомив суду причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Моршинської міської ради - Мочарська М.М. у судовому засіданні підтримала рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Моршинської міської ради №32 від 22.02.2017р. та просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 51 Конституції України визначає, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Суд встановив, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, про що зроблено актовий запис №14, його матір»ю є ОСОБА_2 та батьком є ОСОБА_3, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 03.03.2007р. Моршинською міською радою Львівської області та ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено актовий запис №51, її матір»ю є ОСОБА_2, що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 08.10.2014р. Виконавчим комітетом Моршинської міської ради Львівської області.

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шлюб розірвали 04.11.2008р., про що зроблено актовий запис № 119./а.с.24/.

Виконавчим комітетом Моршинської міської ради 22.02.2017р. було прийнято рішення №32 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківський прав ОСОБА_2 стосовно дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 стосовно сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

народження..

Відповідно до ст.ст. 3 та 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Стаття 18 Конвенції визначає, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 5 протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію відкрито для підписання 4 листопада 1950 року, ратифіковано в Україні Законом №475/97-ВР від 17.07.97) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. За змістом Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки.

Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2 є матір»ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, оскільки не цікавляться його життям, здоров'ям та розвитком, не бере участі в їх вихованні, не підтримує з ним родинних зв'язків, не проявляє до нього батьківського піклування та турботи, не сплачує аліментів.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що відповідачі без поважних причин не виявляють щодо своїх дітей батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по їх вихованню, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечила проти позбавлення її батьківських прав, відповідач ОСОБА_3 не з'явився у судове засідання, що свідчить про байдуже ставлення відповідачів до своїх дітей, а також беручи до уваги висновок виконавчого комітету Моршинської міської ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх дітей, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 157, 164 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 стосовно сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому ст. 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 25.04.2018 року.

Суддя: Н. І. Ковалишин