Справа № 309/275/18
Провадження № 2/309/740/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Орос Я.В.

при секретарі: Соймик Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третя особа приватний нотаріус Хустського нотаріального округу

ОСОБА_4

про

визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що після смерті її батька ОСОБА_5, 30 серпня 2017 року відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, який розташований за адресою: с. Бороняво, вул.. Центральна №132 Хустського району та земельної ділянки. Факт належності ОСОБА_5 житлового будинку підтверджується свідоцтвом про право власності №170 від 15.03.2002 року виданого Хустською районною державною адміністрацією. За життя ОСОБА_5 не встиг скласти заповіт на випадок своєї смерті і спадкоємцями майна крім позивачки є мати ОСОБА_2 та брат ОСОБА_5, які у встановленому порядку подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Рішенням виконавчого комітету Боронявської сільської ради №54 від 21.08.2005 року, батьку було надано дозвіл на реконструкцію та добудову житлових приміщень до існуючого будинку. Оформити спадщину на житловий будинок виявилось неможливим, оскільки після реконструкції будинку, збільшилась його площа, а власником не оформлено реєстрацію прав власника на реконструйований будинок. Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок, що розташований за адресою: с. Бороняво, вул.. Центральна №132 Хустського району.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, подала суду заяву провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися. На адресу суду надіслали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечують проти їх задоволення.

Третя особа приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася. Подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, питання вирішення позову залишає на розсуд суду.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що померлому ОСОБА_5 на праві власності належав житловий будинок , який розташований за адресою: с. Бороняво, вул.. Центральна №132 Хустського району та земельної ділянки. Факт належності ОСОБА_5 житлового будинку підтверджується свідоцтвом про право власності №170 від 15.03.2002 року виданого Хустською районною державною адміністрацією. За життя спадкодавець ОСОБА_5 не встиг скласти заповіт на випадок своєї смерті і спадкоємцями майна крім позивачки є його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_5, які у встановленому порядку подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Рішенням виконавчого комітету Боронявської сільської ради №54 від 21.08.2005 року, померлому ОСОБА_5 було надано дозвіл на реконструкцію та добудову житлових приміщень до існуючого будинку. Оформити спадщину на житловий будинок виявилось неможливим, оскільки після реконструкції будинку, збільшилась його площа, а власником не оформлено реєстрацію прав власника на реконструйований будинок.

Відповідно до п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист гарантується також і статтею 55 Конституції України.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст.1217,1223 ЦК України,спадкування здійснюється за законом або заповітом,право на спадкування мають особи,які визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту,визнання його недійсним,неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом,а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини,право на спадкування за законом одержують особи,визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до розяснень, викладених в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 і та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 проживала у спадкову будинку , а отже, вважається такою , що прийняла спадщину. Свідоцтвом про право власності №170 від 15.03.2002 року виданого Хустською районною державною адміністрацією, технічним паспортом підтверджується факт належності померлому ОСОБА_5 житлового будинку за адресою в с. Бороняво, вул.. Центральна №132, Хустського району.

Враховуючи наведене, а також те, що в судовому засіданні не встановлено даних, які б заперечували факт права власності у ОСОБА_5 на спадкове майно, а також не встановлено інших осіб які б мали право на спадкове майно або які б претендували на це право, окрім ОСОБА_1 суд приходить до переконання про достатність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок в с.Бороняво, вул..Центральна №132, Хустського району.

Керуючись вимогами ст.ст. 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України та ст.ст. 392, 1225, 1296 ЦК України, ст. 125 ЗК України, с у д

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, паспорт серії ВР 172189 виданий Хустським МРВ УМВС, мешканкою с.Бороняво,вул..Центральна №132 Хустського району, Закарпатської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 30 серпня 2017 року, право власності на житловий будинок в с.Бороняво, вул.. Центральна №132.

Рішення може бути оскаржене через Хустський районний суд до Апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 березня .2018 року.

Суддя Хустського

районного суду: підпис: ОСОБА_6

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_6