Справа № 487/4011/17
Провадження № 6/487/33/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2018 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді: Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

23.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розстрочку виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 25.01.2018 року по справі за позовом Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті послуги теплопостачання.

Заяву обґрунтовував тим, що 25.01.2018 року Заводським районним судом м.Миколаєва було винесено рішення про стягнення з нього на користь ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" заборгованість за спожиті послуги теплопостачання у розмірі 9215,36 грн., три відсотких річних у розмірі 276,46 грн., індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 886,36 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1067 грн. Від виконання обовязків, покладених законодавством, як на споживача комунальних послуг, він не відмовляється. Разом з цим, на теперішній час склались обставини, які ускладнюють виконання рішення суду. Так, згідно наказу №16-к від 17.03.2014 року він (заявник) був звільнений з займаної посади за власним бажанням, на даний час не працює. Отримує пенсію, якої вистачає лише на часткову оплату комунальних послуг та на харчування. Має аліментні зобовязання по утриманню сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на 3 курсі Морського коледжу 1 рівня акредитації Херсонської державної морської академії.

Посилаючись на викладене ОСОБА_1 просив суд розстрочити виконання рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 25.01.2018 року про стягнення заборгованості по сплаті послуг теплопостачання, шляхом внесення щомісячних платежів рівними частинами по 1042,38 грн. не пізніше 25 календарного числа поточного місяця , періодом з дня постановлення рішення по 30.12.2018 року.

В судове засідання сторони не з'явились, причини неявки суду не повідомили, по час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Дослідивши заяву, матеріали цивільної справи № 2/487/314/18, суд приходить до наступного.

25.01.2018 року Заводським районним судом м.Миколаєва винесено рішення, яким позов Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті послуги теплопостачання - задоволено частково. Ухвалено: стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.08.2014 рік по 01.07.2017 рік в розмірі 9215,36 грн., три відсотки річних в сумі 276,46 грн., індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 886,38 грн., та судовий збір у розмірі 1067 грн.

Посилаючись на скрутну фінансову ситуацію, а саме відсутність роботи, маленький розмір пенсії, аліментні зобовязання, ОСОБА_1 просив суд відстрочити виконання вищезазначеного рішення шляхом внесення щомісячних платежів рівними частинами по 1042,38 грн. не пізніше 25 календарного числа поточного місяця, періодом з дня постановлення рішення по 30.12.2018 року.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обовязковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Як роз'яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні "Іванов проти України", право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, як би національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції").

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.435 ЦПК України).

Як передбачено ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан;3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.5 ст.435 ЦПК України).

Статтею 33 Закону України « Про виконавче провадження » передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим ( хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо ), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 р. зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зави ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду, оскільки обставини, на які посилається заявник в своїй заяві, не носять характеру особливих та виняткових, в розумінні ст. 435 ЦПК України, які можуть бути підставою для розстрочки виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С.В.Щербина