Справа № 2-914/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді КІЗЮН Л.І.

при секретарях: Рахімовій Н.В., Слепусі О.П., Швидченко О.В., Шевченко О.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача Департаменту патрульної поліції - Ковтуна А.М., Жамбровського М.С.,

представників відповідача Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» - Кириленко К.О., Павленка С.М., Вознюк К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси», треті особи: Державна казначейська служба України, інспектор роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Пацкань Богдан Валерійович, про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів Департаменту патрульної поліції, Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурси» про стягнення коштів, в якому просив стягнути солідарно з Департаменту патрульної поліції та Державного підприємства МВС України «Ін форм-Ресурси» грошові кошти в розмірі 1 416,00 гривень та 551,20 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21 квітня 2016 року відносно нього працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також незаконно було вилучено транспортний засіб «Mercedes-Benz Е430», д.н.з. НОМЕР_1 і доставленого на спеціальний майданчик за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3.

Деснянським районним судом м. Києва 15 червня 2016 року було винесено постанову, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно нього було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що вказаною постановою не підтвердилось твердження представників поліції, що автомобіль перешкоджає руху, а також не підтвердилось те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП.

Таким чином, позивач вважає, що затримання та доставка транспортного засобу на спеціальний майданчик відбулись незаконно.

Оскільки без сплати на рахунок Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси» автомобіль не випускали зі спеціального майданчика, позивач був змушений сплатити послуги за транспортування ТЗ та його зберігання. Загалом було сплачено 840,00 гривень за транспортування ТЗ та 576,00 гривень за зберігання ТЗ.

Такі дії представників Державного підприємства МВС України «Інформ-Ресурси», позивач протиправними та незаконними, оскільки ст. 265-2 КУпАП передбачено, що за повернення особі тимчасово затриманого транспортного засобу не може стягуватися плата. Таким чином, сума незаконно отриманих коштів складає 1 416,00 гривень, які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.

Ухвалою суду від 11 січня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено інспектора роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Пацкань Богдана Валерійовича (а.с.а.с. 43-44).

Ухвалою суду від 06 грудня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Державну казначейську службу України (а.с.а.с. 96).

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надійшло клопотання, відповідно до якого позивач просить розглядати справу без його участі, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представники відповідача Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, а також те, що Департамент патрульної поліції не є належним відповідачем за позовною вимогою про стягнення з нього коштів, оскільки у випадку заподіяння шкоди державним органом або їх посадовою чи службовою особою при виконанні ними своїх повноважень, така шкода відшкодовується державою в особі компетентного органу державної влади. Надали суду письмові заперечення (а.с.а.с. 36-38, 94).

Представники відповідача Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси» в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на відсутність правових підстав для його задоволення. Також вказали, що ДП МВС України «Інформ-Ресурси» є самостійним суб'єктом господарювання, що засновано на державній власності, перебуває у сфері управління Міністерства внутрішніх справ України, уповноважено на тимчасове зберігання транспортних засобів на відповідних спеціальних майданчиках відповідно до Постанови КМУ від 17.12.2008 року №1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках». Зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках є платним в силу ст. 954 ЦК України, ст. 265-2 КУпАП, Постанови КМУ від 17.12.2008 р. №1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках». ДП МВС України «Інформ-Ресурси» виконало взяті на себе зобов'язання за зберігання транспортних засобів, та на заяву (вимогу) заявника ОСОБА_1 з дотриманням Порядку №1102 видало його транспортний засіб. Оцінка правомірності дій працівників ГУНП України не входить до компетенції підприємства. При передачі ОСОБА_1 його автомобіля ним власноруч складена розписка про відсутність претензій по транспортуванню та зберіганню транспортного засобу «Mercedes-Benz Е430», д.н.з. НОМЕР_1. Подали суду письмові заперечення (а.с. 40).

Представник третьої особи Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, хоча третю особу належним чином було повідомлено про день, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань, письмових пояснень/заперечень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи до суду не надійшло.

Третя особа інспектор роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Пацкань Богдан Валерійович в судове засідання не з'явився, хоча третю особу належним чином було повідомлено про день, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань, письмових пояснень/заперечень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи до суду не надійшло.

Врахувавши клопотання позивача про розгляд справи без його участі, вислухавши пояснення представників відповідачів, врахувавши їх доводи та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 25 квітня 2016 року працівниками поліції складено протокол відносно позивача, ОСОБА_1, про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і затримано автомобіль марки «Mercedes-Benz Е430», номерний знак НОМЕР_1, про що складено акт огляду та тимчасового затримання зазначеного транспортного засобу (а.с. 7).

В подальшому цей транспортний засіб доставленого на спеціальний майданчик за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3 (а.с. 8).

За транспортування і зберігання затриманого транспортного засобу позивачем було перераховано на рахунок ДП МВС України «Інформ-Ресурси» кошти в загальному розмірі 1416 грн., що підтверджується даними квитанцій (а.с. 41).

Встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року (справа № 754/6036/16-п), яка набрала законної сили, - провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КупАП відносно ОСОБА_1 було закрито за відсутності в його діях складу правопорушення (а.с. 10).

Позивач вважає, що ДП МВС України «Інформ-Ресурси» отримало неправомірну вигоду, а саме 1416,00 грн. за транспортування і зберігання автомобіля, які просить стягнути солідарно з відповідачів Департаменту патрульної поліції та Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси».

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з п. 1 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102 (в редакції чинній на час затримання спірного автомобіля) (далі Порядок), цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання, зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках та їх повернення.

Відповідно до п. 2 Порядку, тимчасове затримання транспортного засобу здійснюється також у разі виявлення транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 40 Закону України Про виконавче провадження.

Доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів - евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов'язану з транспортуванням транспортних засобів, і з якими територіальним органом Національної поліції укладені в установленому порядку договори (п. 3 Порядку).

Згідно п.10 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року за №1102, транспортний засіб може бути тимчасово затриманий на строк до вирішення справи про адміністративне правопорушення, але не більш як на три дні з дати такого затримання. Строк затримання транспортного засобу обчислюється з моменту винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, складення протоколу про адміністративне правопорушення або акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а строк зберігання - з моменту доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Згідно з п. 13 Порядку за транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці справляється плата у встановленому спільним наказом МВС, Мінфіну та Мінекономіки розмірі.

Відповідно до п. 12 Порядку повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов'язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред'явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення. Повернення тимчасово затриманого транспортного засобу боржника, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за вимогою державного виконавця.

Розмір плати за транспортування і зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках) розраховується у відповідності до Наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі країни, Міністерства фінансів України від 10 жовтня 2013 року № 967/1218/869.

Судом встановлено, що ДП МВС України «Інформ-Ресурси» виконало взяті на себе зобов'язання за зберігання транспортних засобів, та на заяву (вимогу) заявника ОСОБА_1 з дотриманням Порядку №1102 видало його транспортний засіб. При передачі ОСОБА_1 його автомобіля ним власноруч складена розписка від 28 квітня 2016 року про відсутність претензій по транспортуванню та зберіганню транспортного засобу «Mercedes-Benz Е430», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.а.с. 41, 42).

Відповідач ДП МВС України «Інформ-Ресурси» є субєктом господарювання, який на договірних засадах надає послуги з доставлення та зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спецмайданчиках та стоянках, та оплату цих витрат покладено законодавством на водія, власника (співвласника).

Відповідач правомірно прийняв на зберігання автомобіль позивача, а те що в подальшому постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 15.06.2016 року було закрито провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, не свідчить про протиправність дій відповідача та не звільняє водія, власника (співвласника) від обов'язку оплати за понесені витрати, пов'язані зі зберіганням ТЗ.

Крім того, дії/бездіяльність Департаменту патрульної поліції не визнані в установленому законом порядку неправомірними.

Частина перша ст. 1174 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб'єкти публічного права.

Конституційним судом України у рішенні від 3 жовтня 2001 року по справі №1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державною) зазначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими особами і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.

Позивачем заявлено позов про відшкодування коштів не до Держави Україна, а до державних органів про відшкодування шкоди за рахунок коштів на утримання цих органів, як безпосередніх відповідачів у справі, що суперечить закону.

Держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Її в розгляді справи представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 96 ЦК України, Головне управління Казначейства, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями та є окремим учасником цивільних відносин згідно ч. 1 ст. 2 ЦК України.

У спірних правовідносинах належним відповідачем є Держава Україна в особі компетентного органу державної влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем пред'явлено позов не до Держави України в особі відповідних органів, а до Департаменту патрульної поліції, Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси», які не є належними відповідачами в даній справі, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2, 1173, 1174 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси», треті особи: Державна казначейська служба України, інспектор роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Пацкань Богдан Валерійович, про стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, 04119, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2.

Відповідач: Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси», 01103, м. Київ, проїзд Військовий, 8, .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Третя особа: інспектор роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Пацкань Богдан Валерійович, 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Третя особа: Державна казначейська служба України, 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Суддя Л.І. Кізюн