Справа №635/2864/18
Провадження №2/635/2052/2018

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Крилєвській І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Калинова, 17 до ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південний, вул.Єдності, 19 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що працює у Харківському національному університеті внутрішніх справ. Наприкінці грудня 2017 року ректор університету повідомив її про те, що на адресу університету надійшла копія листа відповідача, в якому повідомлялось про начебто вчинений нею злочин. Оригінал зазначеної заяви було подано відповідачем, 27 грудня 2017 року, на адресу ГУНП в Харківській області. Вважає, що в заяві, надісланій на адресу ректора ХНУВД викладена інформація, яка не відповідає дійсності, порушує її честь, гідність та ділову репутацію, оскільки з відповідачем вона ніколи не спілкувалась, дій, які б підпадали під ознаки кримінальних правопорушень не вчиняла. Тому просила визнати інформацію, викладену в заяві відповідача на ім'я ректора ХНУВД недостовірною та такою, що порушує її честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язати відповідача спростувати зазначену інформацію шляхом направлення від свого імені на ім'я ректора ХНУВД, після набрання рішенням законної сили, листа про визнання інформації щодо неї такою, що не відповідає дійсності і рішенням суду визнана недостовірною, стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2018 року позов було залишено без руху і позивачеві було надано строк для усунення недоліків.

16 травня 2018 року з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області судом були отримані відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця мешкання відповідача.

01 червня 2018 року позивачем недоліки, зазначені в ухвалі суду, були усунуті.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 13 червня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено у підготовче судове засідання.

25 вересня 2018 року від відповідача до суду надійшли письмові заперечення проти позову.

01 листопада 2018 року представником позивача були уточнені позовні вимоги в частині визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, інформації, яка була викладена в листі на ім'я ректора ХНУВД.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 04 грудня 2018 року підготовче судове засіданні по справі було закрито і справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання позивач не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, за участі її представника.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження її позовних вимог. Крім того, посилався на те, що з заявою, на яку позивач посилається в своєму позові, він звертався до правоохоронних органів, а тому, у відповідності з вимогами діючого законодавства, ст.297 ЦК України про захист честі, гідності та ділової репутації в даному випадку не застосовується. Аналогічні позиції висловлені у правовому висновку ОСОБА_3 у цивільних справах Верховного Суду України від 19.12.2002 року та у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року по справі №8-рп/2003.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно повязане з обовязками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 Цивільного Кодексу України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право предявити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження субєктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»).

Згідно із частинами четвертою та сьомою статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до частини другої статті 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У частинах першій та другій статті 62 Конституції України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У судовому засіданні встановлено, що 21.12.2017 року на ім'я ректора Харківського Національного університету внутрішніх справ надійшов лист, підписаний ОСОБА_2, в якому він повідомляє керівництво зазначеного навчального закладу, а також правоохоронні органи, про факти порушення діючого законодавства з боку позивача і вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Аналогічні листи були надіслані начальнику ГУНП в Харківській області та начальнику Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (а.с.7-9).

05 квітня 2018 року на звернення представника позивача СУ ГУНП в Харківській області за №33аз/119-24/03-2018 була надана відповідь, згідно з якою заява ОСОБА_2 щодо можливих протиправних дій з боку позивача була направлена до Харківського ВП ГУНП в Харківській області для розгляду по суті і була розглянута працівниками сектора превентивної діяльності відповідно до вимог ЗУ "Про звернення громадян" (а.с.10).

У відповідності з вимогами діючого законодавства юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію,вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Суд відзначає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що інформація, поширена ним в листі на ім'я ректора ХНУВС, є достовірною.

Крім того, суд не приймає до уваги письмові заперечення відповідача проти позову з огляду на наступне.

По-перше, відповідачем подані письмові заперечення проти позову, у той час, як діючим законодавством, зокрема, ст.178 ЦПК України, не передбачено такої процесуальної форми заяви, а встановлено, що після отримання позову та ухвали суду про відкриття провадження в цивільній справі, відповідач має право подати відзив на позов, який повинен відповідати викладеним в зазначеній вище нормі закону вимогам.

По-друге, у відповідності з вимогами ч.ч.4, 5 ст.178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

До відзиву додаються:

1) докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем;

2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Однак, відповідачем зазначені норми закону не виконані, а тому суд приходить до висновку про можливість не прийняття наданих відповідачем заперечень.

Також, суд зауважує, що дійсно, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року по справі №8-рп/2003 звернення до правоохоронного органу про порушення прав особи посадовими особами цього органу при виконанні ними своїх службових обовязків не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію. Хоча Конституційний Суд дійшов такого висновку у контексті тлумачення положень Цивільного кодексу 1963 року (стаття 7), який втратив чинність до того, як відбулися оскаржувані події, цей висновок так само може бути застосовний і до «нового» Цивільного кодексу 2003 року, який застосовується у справі, яка розглядається. Така правова позиція підтверджується і постановою Пленуму Верховного Суду від 27 лютого 2009 року.

У той же час, суд зазначає, що предметом спору є інформація, викладена не на адресу правоохоронних органів, а саме, на адресу керівництва позивача. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що інформація, викладена в такій формі звернення є предметом розгляду в розумінні діючого, як національного, так і міжнародного законодавства, в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, досліджені докази, суд констатує, що баланс між свободою слова і захистом особистих немайнових прав у листі на ім'я ректора ХНУВД, відповідачем не дотриманий.

Відповідач порушив особисті немайнові права позивача, виклавши у листі недостовірну інформацію відносно нього, порушив презумпцію невинуватості, тому суд визнає обгрунтованими трведження позивача, що внаслідок поширення відповідачем інформації про те, що позивач нібито скоїв діяння, переслідуване, як кримінальний злочин, ОСОБА_1 пережила відчуття образи та приниження її честі, гідності та ділової репутації, у звязку з чим суд вбачає наявність причинного звязку між діями відповідача і наслідками у вигляді завдання моральної шкоди

Визначаючи розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, суд виходить із вимог розумності та справедливості, враховує ступінь приниження честі і гідності позивача, моральних страждань ОСОБА_1, та оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її збагачення, суд оцінює моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Щодо вимог позивача про спосіб спростування недостовірної інформації, поширеної відповідачем, суд зазначає наступне.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Белеш та інші проти Ческьої Республіки), § 49).

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги законодавства, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію, викладену ним в листі на ім'я ректора Харківського національного університету внутрішніх справ від 19 грудня 2017 року, шляхом надіслання від свого імені на ім'я ректора Харківського національного університету внутрішніх справ, після набрання рішенням законної сили, листа з текстом про визнання інформації, наведеної ОСОБА_2 в зазначеному листі щодо ОСОБА_1 такою, що не відповідає дійсності та визнана недостовірною за рішенням суду.

Щодо розподілу судових витрат, то судом встановлено наступне.

Відопвідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

В силу вимог ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються зокрема: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору у розмірі 704 грн.80 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Калинова, 17 до ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південний, вул.Єдності, 19 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порушують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Калинова, 17, інформацію, викладену ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південний, вул.Єдності, 19, в листі на ім'я ректора Харківського національного університету внутрішніх справ від 19 грудня 2017 року.

Зобов'язати ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південний, вул.Єдності, 19, спростувати недостовірну інформацію, викладену ним в листі на ім'я ректора Харківського національного університету внутрішніх справ від 19 грудня 2017 року, шляхом надіслання від свого імені на ім'я ректора Харківського національного університету внутрішніх справ, після набрання рішенням законної сили, листа з текстом про визнання інформації, наведеної ОСОБА_2 в зазначеному листі щодо ОСОБА_1 такою, що не відповідає дійсності та визнана недостовірною за рішенням суду.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південний, вул.Єдності, 19 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Харківська область, Харківський район, м.Південне, вул.Калинова, 17, на відшкодування моральної шкоди 5000 (п'ять тисяч) грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп., а всього 5704 (п'ять тисяч сімсот чотири) грн. 80 коп.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: hr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення або з дня складення повного судового додаткового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини додаткового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення виготовлено 11 грудня 2018 року.

Суддя Н.Л. Панас