Постанова

Іменем України

07 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 761/33713/16-ц

провадження № 61-28235 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Стрільчука В. А.

Суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрпошта»,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду

м. Києва від 03 квітня 2017 року у складі судді Піхур О. В. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2017 року у складі колегії суддів: Андрієнко А. М., Заришняк Г. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Українське державне підприємство поштового зв'язку «Укрпошта» в особі Київської обласної дирекції (далі УДППЗ «Укрпошта»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Київської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (далі ПАТ «Укрпошта»), звернулося з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 17 квітня 2014 року в м. Києві на перехресті вулиці Богдана Хмельницького та вулиці Володимирської сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний йому автомобіль «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 24 жовтня

2010 року розмір завданої позивачу майнової шкоди складає 154 466,96 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1

154 466,96 грн на відшкодування майнової шкоди та 1 328,40 грн на відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року позов ПАТ «Укрпошта» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрпошта» 154 466,96 грн на відшкодування майнової шкоди та 1 328,40 грн на відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт заподіяння майнової шкоди відповідачем встановлено постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 року, страхова компанія не виплатила потерпілій особі - позивачу страхове відшкодування, а тому він має право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала. Розмір майнової шкоди підтверджується висновком автотоварознавчого дослідження.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що задовольняючи позов суд першої інстанції, правильно виходив з того, що факт заподіяння майнової шкоди відповідачем встановлено постановою Шевченківського районного суду

м. Києва від 27 червня 2014 року, а тому позивач має право на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка її завдала. Звернення до суду з вимогами про відшкодування майнової шкоди саме до винної особи є правом позивача, а тому не залучення страхової компанії як співвідповідача не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення. Стягнення грошових коштів на відшкодування майнової шкоди на користь ПАТ «Укрпошта» є обгрунтованим, оскільки воно є правонаступником УДППЗ «Укрпошта».

У серпні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1, у якій заявник просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду

м. Києва від 13 липня 2017 року, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржувані рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема суд першої інстанції залучив ПАТ «Укрпошта» як правонаступника УДППЗ «Укрпошта» без зупинення провадження у справі, тобто з порушенням встановленої цивільним процесуальним законом процедури, та розглянув справу за участю неповноважного представника позивача, не надавши належної оцінки тому, що позов підписано та подано особою, яка не мала на це повноважень. Крім того, суд вирішив питання про права та обов'язки страхової компанії - Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант Авто» (далі ПАТ «УСК «Гарант Авто»), яку не було залучено до участі у справі. Суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що позивач в порушення положень статті 1192 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) не надав доказів вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля на момент розгляду справи, з урахуванням того, що висновок автотоварознавчого дослідження був складений у 2014 році, тобто задовго до розгляду справи. Крім того, вказував на те, що постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 року не є допустимим доказом його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення.

У жовтні 2017 року до суду касаційної інстанції надійшли заперечення (відзив) ПАТ «Укрпошта» на касаційну скаргу ОСОБА_1, обгрунтовані тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обгрунтованими. ПАТ «Укрпошта» є правонаступником майна, прав та обов'язків УДППЗ «Укрпошта», що підтверджується належними доказами. Посилання заявника на неправильне визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля є безпідставними, оскільки він не надав будь-яких доказів які б спростовували чи ставили під сумнів надані позивачем докази, зокрема не заявляв клопотань про призначення у справі нової автотоварознавчої експертизи. Вина відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 року. Ураховуючи, що страхова компанія не виконала обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, заявник зобов'язаний відшкодувати завдану майнову шкоду в повному обсязі.

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

22 травня 2018 року касаційна скарга передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваних рішень, в межах доводів касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 17 квітня 2014 року о 18 год. 15 хв. в м. Києві ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_2, на перехресті вулиці Богдана Хмельницького та вулиці Володимирської, виконуючи поворот ліворуч не надав дорогу автомобілю «Мазда», реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався в зустрічному напрямку прямо, в результаті чого відбулося зіткнення та пошкодження зазначених автомобілів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( частина друга статті 1187 ЦК України).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, як власника наземного транспортного засобу, застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто».

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування.

Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про стягнення з відповідача 154 466,96 грн на відшкодування всієї завданої майнової шкоди, без урахування розміру страхового відшкодування, обов'язок виплати якого виник у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АС/8663417).

Ураховуючи, що суди попередніх інстанцій правильно встановили фактичні обставини справи, але неправильно застосували норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення відшкодування майнової шкоди підлягають зміні, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

11 грудня 2014 року позивач звернувся до ПАТ «УСК «Гарант Авто» з заявою про виплату страхового відшкодування, у відповідь на яку ПАТ «УСК «Гарант Авто» листом № 789616 від 19 грудня 2014 року повідомило, що ним вживаються дії щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 49 490,00 грн найближчим часом.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 24 жовтня 2014 року вартість завданого позивачеві матеріального збитку внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу становить 154 466,96 грн.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (стаття 10 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

На обгрунтування позовних вимог позивач надав висновок експертного автотоварознавчого дослідження на підтвердження розміру завданої майнової шкоди. Відповідач не спростував зазначений письмовий доказ, не надав інших доказів, які б ставили під сумнів правильність висновку автотоварознавчого дослідження, не ставив питання про призначення у справі відповідної судової експертизи, а відтак його твердження про недоведеність розміру заподіяної позивачеві майнової шкоди є безпідставними.

Ураховуючи наведене, а також обов'язок страховика відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувати заподіяну позивачеві майнову шкоду в межах ліміту відповідальності за договором страхування, відповідач, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована, зобов'язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 104 976,96 грн, для повного відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з його вини. Доказів на підтвердження неможливості отримання страхового відшкодування з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» позивач не надав.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог ПАТ «Укрпошта» витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження підлягають пропорційному зменшенню, а тому рішення судів попередніх інстанцій у цій частині також підлягають зміні, а саме: зменшенню розміру стягнутих з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрпошта» судових витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження - з 1328,40 грн до 902,79 грн.

Посилання заявника на те, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі ПАТ «УСК «Гарант-Авто», чим порушив норми процесуального права та права зазначеної страхової компанії, є безпідставними, оскільки оскаржувані

судові рішення не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків ПАТ

«УСК «Гарант-Авто». Крім того, заявник не має права заявляти вимоги в інтересах іншої особи, за відсутності у нього відповідних повноважень.

Щодо доводів касаційної скарги про залучення судом першої інстанції ПАТ «Укрпошта», як правонаступника УДППЗ«Укрпошта», з порушенням встановленої цивільним процесуальним законом процедури, то в цій частині слід зазначити наступне.

Позовні вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди були заявлені УДППЗ «Укрпошта» в особі Київської обласної дирекції.

Наказом Міністерства інфраструктури України № 56 від 16 лютого 2017 року припинено УДППЗ «Укрпошта» у результаті його перетворення в ПАТ «Укрпошта», яке є правонаступником УДППЗ «Укрпошта».

Згідно статті 37 ЦПК України 2004 року у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Залучення правонаступника відбувається ухвалою суду за заявою правонаступника або з ініціативи суду. Ухвала суду з цього питання оскарженню не підлягає.

Відсутність постановленої судом першої інстанції ухвали про залучення ПАТ «Укрпошта», як правонаступника УДППЗ «Укрпошта», не вплинуло на правильність вирішення спору по суті, оскільки суд допустив правонаступника до участі у справі, фактично визнавши його матеріальне та процесуальне правонаступництво, а тому не може бути скасоване правильне по суті судове рішення з формальних підстав.

Згідно з частиною четвертою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Ураховуючи, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від

03 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2017 року з ОСОБА_1 помилково стягнуто 154 466,96 грн на відшкодування всієї завданої позивачеві майнової шкоди, без урахування розміру страхового відшкодування, що підлягає виплаті страховою компанією, рішення судів у цій частині та в частині відшкодування судових витрат, пов'язаних з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження підлягають зміні щодо розміру стягнутих сум.

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи наведене, сплачений у зв'язку з розглядом справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій судовий збір необхідно покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (104 976,96 грн складає 68% від заявлених позовних вимог), а тому відповідач має відшкодувати позивачеві витрати по сплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 1 575,56 грн (2317,00 грн *68 / 100), а позивач повернути відповідачеві 32% суми судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної та касаційної скарг, що становить 1 705,41 грн ((2549,00*32/100) +

(2 780,40*32/100), а відтак з ПАТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 129,85 грн на відшкодування судових витрат.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 415, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди та відшкодування судових витрат, пов'язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження, змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» 104 976,96 грн на відшкодування майнової шкоди та 902,79 грн на відшкодування судових витрат, пов'язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 129,85 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: В. А. Стрільчук

Судді: В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

О.В. Ступак

Г.І. Усик