ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 369/7294/17

провадження № 61-37842св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., СтрільчукаВ. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 травня 2018 року, постановлену у складі судді Олійника В. І.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся з позовом, уточненим у жовтні 2017 року, до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначив, що у січні 2004 року позичив ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 107 000 доларів США на строк до закінчення 2016 року, про що між ними укладено договір позики від 3 січня 2004 року. Поручителем за позиковими зобов'язаннями ОСОБА_6 є ОСОБА_5 відповідно до укладеного з ним договору поруки від 3 січня 2004 року. У зв'язку з невиконанням відповідачами зобов'язань з повернення позики ОСОБА_4 просив стягнути з позичальника ОСОБА_6 заборгованість у розмірі 106 000 доларів США, що за встановленим НБУ офіційним курсом гривні до долара США складає 2 767 660 гривень, а з поручителя ОСОБА_5 - 1 000 доларів США, що за встановленим НБУ офіційним курсом гривні до долара США складає 26 110 гривень.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року, ухваленим у складі судді Усатова Д. Д., позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 106 000 доларів США, що за встановленим НБУ офіційним курсом гривні до долара США складає 2 767 660 гривень.

Стягнено з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 1 000 доларів США, що за встановленим НБУ офіційним курсом гривні до долара США складає 26 110 гривень. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 2 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху у зв'язку з пропущенням визначеного процесуальним законодавством строку її подання, а також з підстав несплати судового збору.

Ухвалою цього суду від 17 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2017 року визнано неподаною і повернено.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявник вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у визначений судом строк не виконав і недоліки апеляційної скарги не усунув.

У червні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 травня 2018 рокускасувати і направити справу на розгляд до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала про визнання неподаною і повернення апеляційної скарги постановлена з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що дійсно його апеляційна скарга подана з пропущенням строку апеляційного оскарження і не оплачена судовим збором, проте ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху він не отримував і жодного повідомлення про вручення поштового відправлення не підписував.

Вважає, що, повернувши його апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції обмежив його у реалізації права апеляційного оскарження судового рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 3 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції виходив з того, що апеляційна скарга подана з пропущенням строку апеляційного оскарження і не оплачена судовим збором; заявник у встановлений судом апеляційної інстанції строк вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, отриманої ним 7 травня 2018 року, не виконав і недоліки апеляційної скарги не усунув.

Згідно зі статтями 352, 354 ЦПК України учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вимоги щодо змісту і форми апеляційної скарги закріплені у статті 356 ЦПК України.

Згідно з частинами четвертою і п'ятою цією статті до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (стаття 357 ЦПК України).

Відповідно до статей 185, 357 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги без додержання вимог, встановлених статтею 356цього Кодексу, суддя постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначає недоліки апеляційної скарги, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Якщо ухвала про залишення апеляційної скарги без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі зазначає точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.

Якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, встановлені статтею 356цього Кодексу, і сплатить суму судового збору, апеляційна скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усуне недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 2 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без руху у зв'язку з пропущенням визначеного процесуальним законодавством строку апеляційного оскарження судового рішення, а також з підстав несплати судового збору у розмірі 960 гривень.

Копію цієї ухвали направлено заявнику за адресою його проживання, яка зазначена ним в усіх поданих до суду процесуальних документах.

Поштове відправлення із копією ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_4 отримав 7 травня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (аркуш справи 82).

Оскільки заявник у встановлений апеляційним судом строк не виконав вимоги ухвали апеляційного суду Київської області від 2 травня 2018 року про залишення його апеляційної скарги без руху, зокрема, не сплатив судовий збір, суд апеляційної інстанції правильно керувався статтями 185, 357 ЦПК України та визнав апеляційну скаргу неподаною і повернув її.

Доводи заявника про те, що копію ухвали апеляційного суду Київської області від 2 травня 2018 року він не отримував, відхиляються касаційним судом.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке є у справі на аркуші 82, поштове відправлення із копією ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху заявник отримав особисто 7 травня 2018 року.

Вказане поштове відправлення направлене ОСОБА_4 на його адресу проживання, яка зазначена ним в усіх поданих до суду процесуальних документах.

Обґрунтованих заперечень щодо належності йому підпису на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення заявник у касаційній скарзі не зазначив.

За таких обставин доводи касаційної скарги про неотримання заявником копії ухвали апеляційного суду Київської області від 2 травня 2018 року недоведені.

Касаційний суд відхиляє посилання заявника на те, що, повертаючи його апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції обмежив його у можливості реалізувати право апеляційного оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним. Воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Відповідні вимоги щодо прийнятності апеляційних скарг, в тому числі щодо строку звернення зі скаргою, її форми, змісту і оплати судовим збором, визначені ЦПК України.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху та, в подальшому, повертаючи її, суд апеляційної інстанції діяв відповідно до чинного цивільного процесуального законодавства, тому твердження заявника про обмеження його права на апеляційне оскарження є безпідставними.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувана ухвала апеляційного суду Київської області від 17 травня 2018 року постановлена з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов В. А. Стрільчук