№ 274|3110/17
провадження № 2/0274/585/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
31.05.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Замеги О.В., з участю секретаря - Павлюк - Жук А.В., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та процентів за користування позикою,-
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Бердичівського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та процентів за користування позикою в розмірі 386754.79 грн..
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав заявлених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ст.ст. 128 - 130 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив. Заяву про розгляд справи в його відсутності суду не надав.
Зі згоди представника позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України.
У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 06.10.2016 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 300000 грн. на строк до 10.11.2016 року. В разі несовєчасного повернення коштів ОСОБА_2 зобов"язався сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 24 % річних від простроченої суми. Факт отримання коштів підтверджено письмовою розпискою(а.с. 9, 10).
Відповідно до статей 1046, 1047 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
У відповідності до частини першої статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
За змістом статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку (стаття 545 ЦК України).
Той факт, що борг за договором позики відповідачем не повернутий, свідчить наявний у позивача розписка, що міститься в матеріалах справи.
У відповідності із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Доказів на підтвердження іншого відповідачем не надано.
А тому, борг за договором позики у розмірі 376754.79 грн. підлягає стягненню з відповідача.
Статтею 23 ЦК України, встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.
Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
У відповідності до роз'яснень, які містяться в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»( з наступними змінами і доповненнями), при розгляді питань відшкодування моральної шкоди суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди.
Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини по виконанню боргових зобов'язань за договором позики.
Договором позики, укладеним між сторонами, не передбачено обов'язку сторін по відшкодуванню моральної шкоди.
Крім того, під час розгляду справи позивач не надав жодних доказів в підтвердження спричинення йому моральної шкоди.
Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди.
За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача.
Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог, згідно ст. 141 ЦПК України .
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 352 ЦПК України, 525, 526, 1046, 1047 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт: ВН269528, на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 06.10.2016 року у розмірі 376754.79 грн..
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт: ВН269528, на користь ОСОБА_1 3767.79 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня, наступного за днем дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня, наступного за днем його складання.

Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий: О.В.Замега