Справа № 487/6596/17
Провадження № 2/487/882/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2018 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Попович А.Г., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

14.12.2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якій просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2; поділити спільне майно подружжя між позивачем та відповідачем; виділити їй зі спільної сумісної власності подружжя 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на зазначене майно; виділити відповідачу зі спільної сумісної власності подружжя 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, визнавши за ним право власності на вказане майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20.10.2012 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. В період перебування у зареєстрованому шлюбі було придбано майно квартиру АДРЕСА_1, право власності на яку було зареєстровано на відповідачем. У звязку з тим, що згоди про добровільний поділ майна між ним не досягнуто, була змушена звернутися до суду з даним позовом. 02.04.2018 року позивач ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій остаточно просила суд визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 та ? частку зазначеної квартири визнати за відповідачем ОСОБА_2 Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову.

Частинами3, 4ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а за такого є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову за результатами підготовчого засідання.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який зареєстровано Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 20.10.2012 року, про що складено актовий запис №586.

Під час шлюбу у подружжя народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час перебування у шлюбі за договором купівлі-продажу квартири від 23.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, 23.12.2013 року була придбана квартира АДРЕСА_2, що і не заперечували в судовому засіданні сторони. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.12.2013 року за №15182686.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.02.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивач разом із спільною дитиною залишилися проживати у спірній квартирі, що підтверджується довідкою виданою 11.12.2017 року ТОВ «Ліски-М» за №1940.

У звязку з тим, що між подружжям не досягнуто домовленості про поділ майна, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 200, 206, 211, 265, 268, 354ЦПК України, ст. 368 ,372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2) про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя З.М. Сухаревич