Справа № 583/1552/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

за участю секретаря судового засідання Безрядіної О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка справу за скаргою

ОСОБА_1 (проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1), особа, дії якої оскаржуються державний виконавець Охтирського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 (місцезнаходження: вул. Київська, 4, м. Охтирка, Сумської області, ), заінтересовані особи ОСОБА_3 (проживаюча: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2), Головне територіальне управління юстиції у Сумській області (місцезнаходження: вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, ) в порядку судового контролю за виконанням судових рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Апеляційного суду Сумської області від 21.12.2006 року №22-ц-1735 за наслідками розгляду апеляційної скарги було скасовано рішення Охтирського міськрайонного суду №2-78 від 02.11.2006 року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати до повноліття дитини на користь ОСОБА_5

На виконання даного рішення суду був виданий виконавчий лист, за яким 25.01.2007 року відкрито виконавче провадження № 2801217, але постанова про відкриття провадження до боржника не доведена.

Заявами стягувача від 08.10.2015 року та 04.03.2016 року підтверджено оплату аліментів без претензій і скарг. З 04.03.2016 року по 09.01.2018 рік ніхто рухом виконавчого провадження не цікавився. Аліменти сплачувалися відповідно до рішення суду та з урахуванням доходів боржника, які задекларовані. Квитанції періодично передавалися державному виконавцю. Виконавче провадження на даний час перебуває на виконанні у державного виконавця Мащенко О.М.

17.03.2018 року боржнику надійшли чотири постанови державного виконавця від 10.03.2018 року по виконавчому провадженню №2801217: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

26.04.2018 року в межах судових справ при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, виявлено ще 3 постанови: про накладення арешту на майно у виді квартири боржника від 10.03.2018 року, про арешт коштів боржника від 14.03.2018, та про арешт майна боржника від 23.03.2018 року. Сума боргу зазначена в розмірі 35483,00 грн. Постанови до боржника не доведені. Боржник з розрахунком заборгованості від 29.03.2018 року не згоден, постанова про відкриття до боржника не доведена.

В звязку з чим просить суд визнати дії державного виконавця Охтирського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 неправомірними в межах виконавчого провадження № 2801217 по прийняттю рішення про арешт майна боржника.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Охтирського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 від 23.03.2018 року про арешт майна боржника, в межах виконавчого провадження №2801217.

Зобовязати державного виконавця Охтирського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 застосувати заходи по зняттю арешту з майна боржника.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився. Представник боржника ОСОБА_6 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Державний виконавець Мащенко О.М. в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, будь-яких заяв від неї не надійшло. Начальник Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_7 подав заяву, в якій просив справу відкласти у звязку з перебуванням державного виконавця Мащенко О.М. на лікарняному. Однак, незважаючи на вказану заяву, суд вважає, відповідно до положень ст. 450 ЦПК України, неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду даної скарги, яка розглядається у десятиденний строк. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Представник Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_8 подав письмове заперечення, в якому просив розгляд скарги здійснити в його відсутність. В своїх запереченнях вказує, що з боку ГТУЮ в Сумській області не порушено права скаржника. Крім того, зазначив, що правовою підставою для накладення арешту на майно є саме факт наявності заборгованості по аліментах понад 3 місяці, а не факт його доведення до боржника. Процесуальним документом, який підтверджує факт наявності заборгованості є розрахунок заборгованості, який складає виконавець. На даний час розрахунок виконавця про розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_1 не скасовано, а отже є чинним та законним (а.с.67-69).

Стягувачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку, будь-яких заяв від неї не надійшло, її неявка не перешкоджає розгляду даної скарги відповідно до вимог ст..450 ЦПК України.

Ухвалою Охтирського міськрайсуду від 18.05.2018 року відкрито провадження в справі.

Суд, вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим кодексом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України № 1404-УШ «Про виконавче провадження від 02.06.2016 р.

Відповідно до п.7 розділу ХШ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-УШ, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається із змісту Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року.

Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Сумської області від 21.12.2006 року №22-ц-1735 за наслідками розгляду апеляційної скарги було скасовано рішення Охтирського міськрайонного суду №2-78 від 02.11.2006 року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати до повноліття дитини на користь ОСОБА_5 На виконання вказаного рішення 12.01.2007 року Охтирським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист №2-78.

25.01.2007 року державним виконавцем ВДВС в Охтирському районі на виконання вказаного виконавчого документу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№2801217 за заявою ОСОБА_5 від 19.01.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_1 з 2006 року сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання дитини, відрахування здійснювалося з його заробітку за місцем роботи.

29.08.2007 року в звязку із звільненням ОСОБА_1 з попереднього місця роботи виконавчий лист по справі №2-78 був повернутий у ВДВС Охтирського міськрайонного управління юстиції.

В послідуючому боржник тимчасово знаходився на обліку в центрі зайнятості, а з 03.04.2008 року він знову був офіційно працевлаштований по 01.03.2011 року, з ОСОБА_1 стягувалися аліменти.

Після звільнення з роботи ОСОБА_1 продовжував сплачувати аліменти на утримання дитини на користь стягувачки, що підтверджується чеками про сплату аліментів в оригіналі, які маються в матеріалах виконавчого провадження за весь період по 31.12.2017 року.

Як зазначив у суді представник боржника, за період з 1.01.2018 року по травень 2018 року включно ОСОБА_1 також надав державному виконавцю в оригіналі квитанції про сплату аліментів щомісячно.

В матеріалах виконавчого провадження мається письмове пояснення боржника від 06.07.2012 року про те, що він ознайомлений з середньомісячним розміром зарплати по регіону та зобовязується сплачувати аліменти в розмірі по 622 грн. щомісячно, після чого ним сплачувалися аліменти щомісячно та у виконавче провадження надано чеки, як зазначено вище.

23.03.2018 року державним виконавцем Мащенко О.М. винесено постанову про арешт майна боржника, в якій зазначено, що рішення суду в добровільному порядку боржником не виконано, у звязку з чим накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1П.(а.с.в.п. 48 т.1).

Як встановлено судом, станом на 23.03.2018 року на час винесення постанови державним виконавцем про накладення арешту, нею не було зроблено розрахунку заборгованості по аліментам, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. У виконавчому провадженні мається розрахунок лише станом на 28.03.2018 року.

Як зазначив у суді представник боржника, вказаний розрахунок заборгованості на даний час оскаржується боржником в судовому порядку.

Крім того, в матеріалах виконавчого провадження є також розрахунок заборгованості, згідно якого, станом на 01.05.2018 розмір заборгованості становить 43871,71 грн. При розрахунку заборгованості державним виконавцем враховані суми сплачених аліментів в розмірі по 600,00грн. за 2017 рік (а.с.в.п. 25-27 т.2).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 та п.2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема, на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п.7 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є в тому числі заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Належний розрахунок, який підтверджував би наявність заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, на час винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника, тобто станом на 23.03.2018 року - в матеріалах виконавчого провадження відсутній. Вказана обставина не спростована державним виконавцем в установленому законом порядку.

Належний розрахунок заборгованості по аліментам було складено державним виконавцем на вимогу боржника 28 березня 2018 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у звязку з відсутністю належного розрахунку про заборгованість ОСОБА_1 по аліментах на день винесення постанови про арешт майна боржника, оскаржувана постанова державного виконавця є передчасною та підлягає скасуванню.

В частині визнання неправомірними дій державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 стосовно прийняття рішення про арешт майна боржника від 23.03.2018 року в межах виконавчого провадження №2801217, суд вважає, що ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки державний виконавець діяла в межах своїх повноважень, що узгоджується із положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

В частині зобовязання державного виконавця застосувати заходи по зняттю арешту з майна боржника, суд зважає на те, що згідно з розяснень, викладених в п. 18 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»), суд не має права зобовязувати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Отже, дана вимога ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, до того ж суд вважає, що право боржника в достатній мірі буде захищене шляхом скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника.

За таких обставин вимоги ОСОБА_1, вказані у скарзі, в іншій частині задоволенню не підлягають з вищевикладених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.450-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 (проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 від 23.03.2018 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №2801217 за виконавчим листом №2-78 виданим Охтирським міськрайсудом від 12.01.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_5.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Повне судове рішення складено 01 червня 2018 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_9