Номер провадження: 22-ц/785/470/18
Номер справи місцевого суду: 504/2829/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2018 року м. Одеса

Справа № 504/2829/16-ц

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Томашевської К.В.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_4,

- відповідач ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Вінської Н.В. 06 березня 2017 рокув смт. Доброслав Одеської області,

встановив:

У серпні 2016 р. ОСОБА_7, яка діє за довіреністю в інтересахОСОБА_4, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, в якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований 19 квітня 1986 р. Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 364.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 19.04.1986 р. між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу 24.02.1987 р. народилася донька, яка на даний час є повнолітньою.

З початку 2014 р. відносини подружжя погіршилися. Виникали постійні конфлікти, виявилася відмінність поглядів, оцінок та світогляду. З 2015 року вони повністю припинили подружні стосунки, разом не проживають та не ведуть спільного господарства. Почуття любові та взаємоповаги між подружжям відсутні, шлюб носить формальний характер. ОСОБА_5 ініціювала судовий процес про поділ майна подружжя. Примирення не можливе. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, спричиняє моральні страждання, психологічний дискомфорт, порушує особисті немайнові інтереси.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.03.2017 р. вищевказані позовні вимоги ОСОБА_7, яка діє за довіреністю в інтересах ОСОБА_8, задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_8 (дошлюбне прізвище Бічук) Г.Ф., зареєстрований 19 квітня 1986 року першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 365.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторони повністю припинили подружні стосунки. Разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Примирення є неможливим (а. с. 44 45 зворотня сторона).

ОСОБА_6, представник ОСОБА_5, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_6, представник ОСОБА_5, вказує на те, що суд формально підійшов до розгляду справи. Не зясував можливість подальшого спільного проживання подружжя. Не встановив фактичних відносин, дійсних причин розірвання шлюбу. Не вжито заходів примирення. Суд безпідставно не зупинив провадження у звязку з її хворобою.

ОСОБА_6, представник ОСОБА_5, у судове засідання не зявилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

ОСОБА_7, представник ОСОБА_4, у відзиві на апеляційну скаргу вважає необхідним скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Вказує, що шлюб між подружжям розпався остаточно. ОСОБА_5 є ініціатором ряду судових процесів проти ОСОБА_4: - визнання таким, що втратив право на проживання у спільному житловому будинку; - поділ майна подружжя. Сторони не проживають разом з 2014 р.. У позові про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим будинком ОСОБА_5 сама вказує, що сторони не проживають разом з липня 2015 р.. З моменту ухвалення рішення по даній справі пройшов майже рік. То про яке примирення, збереження шлюбу може йти мова. ОСОБА_5 не зявляється до суду з неповажних причин. Затягує розгляд справи про розірвання шлюбу, оскільки з набранням законної сили рішенням суду по даній справі вона втратить право на аліменти від ОСОБА_4.

ОСОБА_7, представник ОСОБА_4, у судовому засіданні підтримала викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у вирішені спору, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України, чинних на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України, чинного на час апеляційного перегляду, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене не підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів, вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищезазначеного висновку про необхідність задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 105, 110, 112 СК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 61, 179, 213 ЦПК України, які були чинними на час ухвалення рішення судом першої інстанції, ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України) права.

Між сторонами виникли правовідносини щодо розірвання шлюбу.

За правилами, передбаченими ст. ст. 24, 105, 110, 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірванню шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловік і жінка, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки беззаперечно встановлено, що шлюб між сторонами остаточно розпався, носить формальний характер, його збереження неможливе, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин що є неприпустимим. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Таким чином, висновок суду першої інстанції про розірвання шлюбу є вірним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд формально підійшов до розгляду справи, не зясував можливість подальшого спільного проживання подружжя, не встановив фактичних відносин, дійсних причин розірвання шлюбу, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з встановлених по справі обставин про припинення шлюбних стосунків, відсутність спільного ведення домашнього господарства, бюджету, відсутність у сторін почуття любові та взаємоповаги, формального характеру шлюбу.

Доводи щодо невжиття судом заходів примирення сторін, колегія не приймає до уваги, оскільки встановлено, що сторони не проживають разом з 2015 р.. Позов надійшов до суду у серпні 2016 р.. Протягом всього часу знаходження справи у суді сторони мали достатньо часу для примирення, чого не відбулося.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно не зупинив провадження у звязку з хворобою ОСОБА_5, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи із встановлених по справі обставин щодо формального характеру шлюбу, а також, що це не призвело до неправильного вирішення справи (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, представника ОСОБА_5, залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21 травня 2018 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3