КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Справа № 355/790/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4050/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Коваленко К.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

11 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Волошині В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ПриватБанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 23 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідно до підписаної анкети-заяви № б/н від 8 липня 2013 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначив, що відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Також зазначив, що відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку із чим станом на 16 травня 2108 року має заборгованість у розмірі 20671.42 грн., яка складається з наступного: 950.14 грн. - заборгованість за кредитом;17960.74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;300 грн. - заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:500грн. - штраф (фіксована частина).960.54 грн. - штраф (процентна складова).

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 20671.42 грн. за кредитним договором № б/н від 8 липня 2013 року та понесені позивачем судові витрати в сумі 1762 грн.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 23 серпня 2018 року позовну заяву залишено без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Пам'ятки Клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил надання послуг (виконання робіт) і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про наявність між сторонами договірних відносин про надання банківських послуг.

Не погодившись з рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

У апеляційний скарзі представник скаржника зазначає, що з сторони погодили усі істотні умови кредитного договору, що підтверджується особистим підписом відповідача в кредитному договорі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року відкрито провадження у даній справі.

Направлені на адресу відповідача копія ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року (справа № 754/13763/15-ц) зазначено, що колегія суддів вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із

наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Враховуючи, що наведений вище правовий висновокколегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного судусуперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, колегія суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також вважає, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики розгляду судами аналогічних спорів.

Ухвалою Великої Палати Верховного суду від 1 жовтня 2018 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 19 грудня 2018 року.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України, необхідність застосування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ПриватБанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 23 серпня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді