Постанова

Іменем України

14 березня 2018 року

м. Київ

справа № 296/10846/16-ц

провадження № 61-98св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Енергобанк»,

відповідач - ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на рішення апеляційного суду Житомирської області від

20 листопада 2017 року у складі колегії суддів: Микитюк О. Ю., Борисюка Р. М., Григорусь Н. Й.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2016 року публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (далі -

ПАТ «Енергобанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 13 червня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4 укладено договір № 03-004566-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA.

15 липня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 03-004566-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, відповідно до умов якої розмір кредитного ліміту складає 24 000 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за договором № 03-004566-01 від

13 червня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки від 15 липня 2013 року та 16 липня 2013 року укладено договір поруки між ПАТ «Енегобанк» та ОСОБА_6

Посилаючись на те, що позичальник та поручителі своєчасно не виконали своїх зобов'язань за кредитним договором у зв'язку з чим станом на

25 листопада 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 109 406 грн

98 коп., з яких: 26 758 грн 68 коп. - заборгованість за кредитом, 56 580 грн

38 коп. - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості; 4 629 грн 97 коп. - заборгованість за штрафами за несанкціонований овердрафт; 4 300 грн - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа); 17 137 грн 95 коп. - заборгованість за нарахованими процентами, ПАТ «Енергобанк» просило стягнути з відповідачів утворену заборгованість у солідарному порядку.

Заочним рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від

12 червня 2017 року позовні вимоги ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість за кредитним договором № 03-004566-01 від

13 червня 2013 року у розмірі 70 655 грн 63 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь

ПАТ «Енергобанк» заборгованість за кредитним договором № 03-004566-01 від

13 червня 2013 року у розмірі 70 655 грн 63 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь

ПАТ «Енергобанк» по 353 грн 25 коп. судового збору та по 200 грн витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у звʼязку із неналежним виконанням взятих на себе зобовʼязань за кредитним договором станом на 25 листопада 2016 року утворилась заборгованість, яка підлягає стягнення в судовому порядку із боржників.

При цьому суд першої інстанції на підставі положень статті 551 ЦК України, дійшов висновку про зменшення розміру нарахованих штрафів, з врахуванням принципу розумності та справедливості.

Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 13 вересня

2017 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 12 червня 2017 року залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено.

Заочне рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 12 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість по кредитному договору від 13 червня 2013 року № 03-004566-01 в розмірі

70 655 грн 63 коп.

В задоволенні позовних вимог ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Енергобанк» судовий збір в розмірі 1 060 грн та витрати, пов'язані із публікацією оголошення у пресі в розмірі 600грн.

Стягнуто з ПАТ «Енергобанк» на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 780 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості мотивоване тим, що банком пропущено встановлений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк звернення з вимогами до поручителів, а тому порука є припиненою.

08 грудня 2017 року ПАТ «Енергобанк» через засоби поштового звʼязку подано касаційну скаргу

У касаційній скарзі ПАТ «Енергобанк» просить скасувати рішення апеляційного суду Житомирської області від 20 листопада 2017 року та залишити в силі рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 12 червня

2017 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що строк дії договору поруки не встановлено. Відповідно до пункту 12 договору поруки від 16 липня 2013 року, укладеного з ОСОБА_6, цей договір вступає в силу з дати його підписання і діє до повного виконання основного зобовʼязання.

Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що кредитний договір діє до 13 червня 2014 року, оскільки 13 червня 2014 року припиняється строк дії кредитної лінії, а не кредитного договору, як це встановлено судом.

07 лютого 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

26 лютого 2018 року справу передано судді-доповідачу.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 20 листопада 2017 року в частині повних вимог ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості в касаційному порядку не оскаржується, а тому судом касаційної інстанції не перевіряється.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди ПАТ «Енергобанк» з висновком суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_6

Оскаржуване судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом апеляційної інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 13 червня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4 укладено договір № 03-004566-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA (а. с. 19-27).

15 липня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 03-004566-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, відповідно до умов якої розмір кредитного ліміту складає 24 000 грн (а. с. 28).

В забезпечення виконання зобов'язань за договором № 03-004566-01 від

13 червня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_6, 16 липня

2013 року укладено договір поруки (а. с. 44-47).

Відповідно до пункту 3 договору поруки укладеного 16 липня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_6, відповідальність поручителя настає, якщо основне зобовʼязання, не буде виконане в строк, передбачений його умовами, в тому числі проценти, пеня, штрафні санкції, інші платежі, що забезпечені порукою, не будуть повернуті/сплачені у строки, встановлені основним зобовʼязанням або достроково у випадку порушення умов основного зобовʼязання.

Згідно пункту 2.5 договору від 13 червня 2013 року № 03-004566-01, укладеного між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4, строк дії картки встановлюється правилами.

Згідно правил користування кредитною карткою «VISA», строк дії картки встановлено 2 роки. Тобто картка діє до 13 червня 2015 року.

Відповідно до пункту 2.6 договору від 13 червня 2013 року № 03-004566-01, укладеного між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_4, строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови, що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Пунктом 12 договору поруки, укладеного 16 липня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_6, встановлено, що цей договір вступає в силу з дати його підписання і діє до повного виконання основного зобовʼязання.

29 грудня 2016 року ПАТ «Енергобанк» звернулося до суду із позовом до боржника ОСОБА_4 та поручителів: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення в солідарному порядку заборгованості, яка станом на

25 листопада 2016 року становить 109 406 грн 98 коп.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовʼязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовʼязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

У пункті 12 договору поруки від 16 липня 20113 року, укладеному між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_6, встановлено строк його дії до повного виконання основного зобовʼязання, яке закінчується із строком дії картки, тобто 13 червня 2015 року. Апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, оскільки порука є припиненою.

Доводи заявника про те, що строк дії договору поруки не встановлено є безпідставними, оскільки відповідно до пункту 12 договору поруки від

16 липня 2013 року, укладеного з ОСОБА_6, цей договір вступає в силу з дати його підписання і діє до повного виконання основного зобовʼязання.

Строк повного виконання основного зобовʼязання за кредитним договором від 13 червня 2013 року № 03-004566-01 є 13 червня 2015 року.

Зазначені висновки відповідають установленим обставинам справи та нормам матеріального права, а доводи, викладені ПАТ «Енергобанк» у касаційній скарзі, цих висновків не спростовують.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судом апеляційної інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і підстав для скасування судового рішень немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Енергобанк» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Житомирської обрості від 20 листопада 2017 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: В. П. Курило

В. М.Коротун

М. Є.Червинська