Справа № 489/4423/18
Номер провадження 2/489/2136/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Супрун Т.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

13 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, яким просила суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації на період з 01 серпня 2018 року по 01 серпня 2019 року, неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 яка народилася в м. Миколаєві, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3; надати дозвіл позивачу без згоди ОСОБА_3 оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги мотивували тим, що:

-ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.07.2011 року по 13.12.2017 року;

-подружжя має малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дитина знаходиться на утримані позивача;

-позивач має намір вивезти дитину до Російської Федерації з метою забезпечення її морального та фізичного розвитку, проте відповідач дозволу на виїзд дитини за межі України не надає.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Вислухавши доводи позивача, дослідивши надані докази, суд при вирішені справи виходить з такого.

13 грудня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки про реєстрацію у житловому приміщенні осіб від 19.07.2018 року за № 5035/д видане ЖКП ММР «Південь» у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_3.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон, з метою отримання відпочинку, відтак вказана поїздка здійснюється в інтересах дитини.

Так, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини першочергова увага в усіх діях щодо дітей має приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, незалежно від того ким ці дії здійснюються.

Згідно з принципом 2 Декларації про права дитини від 20.11.1959 дитині повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, морального, духовного розвитку

Такого ж змісту обов'язки батьків щодо розвитку дитини та забезпечення її інтересів, передбачені статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства».

Батьки дитини, згідно з приписами ст. 141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

При цьому, відповідно до приписів ст. 157 СК той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Інший з батьків не має права перешкоджати такому вихованню та спілкуванню, якщо воно не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років має право на виїзд з України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, Правилами перетинання державного кордону громадянами України (далі Правила, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57).

За змістом ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 4 Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням в ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Відповідно до наданих позивачем документів вбачається, що у місті Брянск Російської Федерації мешкають її родичі по матері - тітка, двоюрідна сестра (ОСОБА_5, ОСОБА_6М.), інші, з якими позивач підтримує постійний тісний зв'язок.

Згідно нотаріально посвідченої заяви, ОСОБА_3 06.03.2018 року надавав дозвіл на виїзд до Російської Федерації своєї доньці у супроводі матері на період з 08.03.2018 року по 08.06.2018 року.

З огляду на встановлені судом обставини, суд вважає доцільним, в інтересах дитини, задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 282ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації на період - з дати набрання рішенням суду законної сили до 01 вересня 2019 року, малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в м. Миколаєві, з матір'ю - ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3.

Зобов'язати ОСОБА_1 забезпечити повернення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до України по закінченню визначеного рішенням суду строку.

Надати дозвіл ОСОБА_1, без згоди ОСОБА_3, оформити документи для тимчасового виїзду малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Російської Федерації.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікацій номер НОМЕР_1, номер та серія паспорта ЕР424975, місце реєстрації: АДРЕСА_2;

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікацій номер НОМЕР_2, номер та серія паспорта ЕО 954080, місце реєстрації: АДРЕСА_2.

Повне судове рішення складено 07.11.2018 року.

Суддя Н.С. Тихонова