Справа № 214/925/18
2/214/1451/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

29 травня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання Печарник З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, при заочному розгляді справи, в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В якому просить суд визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири АДРЕСА_1, посвідченого 02 серпня 2000 року Криворізькою універсальною Товарною Біржею, за реєстраційним №003/360-Н.

В обґрунтування предявлених вимог позивач вказала, що відповідно до договору купівлі продажу нерухомого майна посвідченого Криворізькою універсальною Товарною Біржею 02 серпня 2000 року, зареєстрованого за №003/360-Н, вона стала власником двокімнатної квартири АДРЕСА_2 (колишня вулиця Балакіна) в м. Коривому Розі. Право власності за вищевказаним договором зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» 27 серпня 2000 року. Відповідачі є стороною вищевказаного договору. Наразі в неї виникла потреба у відчуженні вищевказаної квартири, проте зважачи на те, що вищевказаний договір купівлі продажу не був посвідчений нотаріально, вона не може продати вказане нерухоме майно. У звязку з чим вона змушена звернутися з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у судове засідання на неодноразові виклики не зявились, про дату, час і місце слухання справи повідомлялися належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення. Про поважність причини неявки суд не повідомили.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача, за відсутності відповідачів і постановити заочне рішення.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно із договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.08.2000 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 (колишня назва вул. Балакіна), яка складається з двох кімнат загальною площею 44,50 кв.м, в тому числі житловою площею 29,80 кв.м. Вказаний договір був зареєстрований на Криворізькій універсальній Товарній Біржі на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та не підлягає нотаріальному посвідченню (а.с. 3 - копія договору).

Право власності на спірну квартиру було зареєстровано в Криворізькому бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1 (л.с. 3 - копія договору на звороті сторінки, а.с. 24- довідка КП ДОР «Криворізьке БТІ» №140712 від 22.06.2015 року ).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору купівлі-продажу нерухомого майна виконали умови договору, передали один одному обєкт нерухомості та прийняли його. Однак нотаріально сторони договір не посвідчили, оскільки він був укладений на товарній біржі, а згідно із його тексту, такий договір не підлягає нотаріальному посвідченню відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу».

Відповідно до абзацу 1 п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Враховуючи викладене, до регулювання спірних правовідносин сторін необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР).

За положеннями ст.ст. 224, 225 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі продажу житлового будинку (квартири), передбаченими ст. 227 ЦК України 1963 року, норми якої діяли на момент укладення угоди.

Згідно із ст.153 ЦК України 1963 року, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами.

Приписами ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.

Згідно із ч. 2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно по договору, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2 ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Наразі правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені в дію ЦК України 2003 року. На час укладення спірної угоди, вимоги щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу квартири, який не було нотаріально посвідчено, як того вимагає ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, проте він був зареєстрований Криворізькою універсальною Товарною Біржею та Криворізьким бюро технічної інвентаризації.

Враховуючи викладене, а також те, що між сторонами відбулося повне виконання договору, всі істотні її умови погоджені, загальних договірних засад та прав і свобод сторін договору не порушують, угода купівлі-продажу фактично відбулася, а сторони всі свої зобовязання за договором виконали, тому суд вважає необхідним визнати його дійсним, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст.ст. 220, 334 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 223, 264 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (вул. П. Глазового 25/12, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області) до ОСОБА_2 (вул. Гетьманська 5/39, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області), ОСОБА_3 (вул. Дощова, 36а. м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області) про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна: квартири АДРЕСА_3, загальною площею 44,50 кв. м., житловою площею 29,80 кв.м., що укладений 02 серпня 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, посвідчений на Криворізькій універсальній Товарній Біржі 02 серпня 2000 року за №003/360-Н і зареєстрований в КП ДОР "Криворізьке БТІ" 27 серпня 2000 року в реєстровій книзі № 45П-494-494.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його складання.

Повний текст рішення складено 29.05.2018 року.

Суддя Н.Г. Гринь