Провадження № 2/161/3559/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 листопада 2018 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Черняка В.В.

за участю секретаря судового засідання Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свій позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 12.02.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_1 та зареєстрованого в реєстрі № 2-732. Крім неї, в квартирі зареєстровані відповідачі дві її дочки та внучка. Вказує, що з 2008 2010 року відповідачі фактично не проживають в квартирі, вибувши добровільно, місце їх проживання не відоме, інтересу до житла не проявляють, обовязків по його утриманню не виконують.

Посилаючись на приписи ст.405 ЦК України, просить визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому без поважних причин понад один рік.

Представник позивача подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю та просить його задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не зявляються, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце розгляду справи. Клопотань від відповідачів не надходило.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу від 12.02.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_1 та зареєстрованого в реєстрі № 2-732 (а.с.5).

З долученої до матеріалів справи копії будинкової книги вбачається, що у вказаній квартирі, крім позивача, зареєстровані відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.6-8).

З доводів позивача, відповідачі з 2008 2010 років не проживають за даною адресою, вибувши добровільно.

Водночас, довідкою про склад сімї, виданою начальником паспортного столу ОСОБА_6 провінція Рагуза засвідчується факт реєстрації проживаючого населення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у помешканні за адресою Проспект Мацціні № 215 (а.с.9-10).

Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Житло - одна з основних матеріальних умов життя людини. Відповідно ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира інші приміщення, які призначені та придатні для постійного проживання в них.

Право власності на житло охоплює правомочності із володіння, користування та розпорядження ним як об'єктом права власності. Ці правомочності можуть належати тільки власнику житла та іншим особам, зокрема, які проживають разом із ним, у тому числі на праві спільної власності.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачами не надано суду доказів, що їм чинились перешкоди у користуванні спірним житлом та доказів, що причини, у звязку з якими вони були відсутні за місцем своєї реєстрації є поважними.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов щодо визнання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою № 8 по вул. Привокзальній, 15 в місті Луцьку - слід задовольнити.

Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

На підставі ст.405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 12, 77, 78, 265, 268, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою № 8 по вул. Привокзальній, 15 в місті Луцьку.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 07.11.2018 року.

Суддя Черняк В.В.