Справа № 703/2804/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі Харченко М.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Від відповідача надійшло клопотання зареєстроване в канцелярії Смілянського міськрайонного суду в якому він зазначив про передачу справи на розгляд до іншого суду. Своє клопотання обґрунтував тим, що позивач разом з дочкою ОСОБА_6 постійно проживає за межами України, а вимога про стягнення аліментів пред'явлено, як похідна від основної вимоги про позбавлення його батьківських прав. Проти позбавлення батьківських прав він заперечує повністю та вважає, що справа прийнята до розгляду з порушенням правил підсудності, оскільки, на даний час на його утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_7, який проживає разом з ним у м. Києві, а тому утримання спільного з позивачем неповнолітнього сина унеможливлює постійне відвідування ним судових засідань, а тому, з метою забезпечення повноти та об'єктивності дослідження обставин справи просив направити справу за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва.

Представники позивача заперечували проти задоволення клопотання відповідача про передачу справи за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва, оскільки правильність підсудності визначеної Смілянським міськрайонним судом підтверджено Апеляційним судом Черкаської області.

Представник третьої особи просив в задоволенні клопотання відповідача відмовити.

Дослідивши матеріали цивільної справи в межах заявленого клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, представників позивача, представника третьої особи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її перебування.

Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з позовної заяви та копії документа, що посвідчує особу позивача вона зареєстрована з 14 червня 2017 року в АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина 14 ст. 110 ЦПК).

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України від 11 грудня 2008 року «Про практику розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновлення батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» зазначено, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав (та інші вимоги щодо захисту прав людини) поєднуються з вимогою про стягнення аліментів , такий позов може подаватися за вибором позивача згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України.

Оскільки позивач зареєстрована в м. Сміла Черкаської області, а позов про позбавлення батьківських прав поєднано з вимогою про стягнення аліментів, суд вважає, що позивач наділений правом визначення підсудності на її розсуд.

Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_7 є безпідставним, оскільки справа розглядається стосовно позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відносно доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Окрім того, питання визначення підсудності зазначеної цивільної справи вирішено в постанові Апеляційного суду Черкаської області від 25 січня 2018 року. Відтак потреба у повторному вирішенні клопотання, поданого відповідачем про передачу справи до іншого суду відсутня. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, поданого відповідачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 109,110, 210 ЦПК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», Узагальненням Верховного Суду України від 11 грудня 2008 року «Про практику розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновлення батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» -

ухвалив:

У задоволенні клопотання відповідача, ОСОБА_5 про передачу справи на розгляд до іншого суду відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Опалинська О.П.