Справа №2-743/11 31.05.2018
Провадження №22-ц/784/937/18
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Самчишиної Н.В., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Яценко Л.В.

без участі учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2018 року, ухваленої в приміщенні того ж суду о 08-45 у складі судді Войнарівського М.М., за заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» про зміну способу виконання рішення по цивільній справі (єдиний унікальний номер 2-743/11, номер провадження 22-ц/784/937/18) за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2018 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення, ухваленого 12 березня 2012 року Миколаївським районним судом Миколаївської області по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач, вказує, що ПАТ КБ «ПриватБанк» позбавлений можливості виконання зазначеного рішення суду в звязку з відсутністю необхідних документів для реалізації предмета іпотеки, попиту покупців, відсутністю вільного доступу до предмету іпотеки, який необхідний для проведення реалізації предмету іпотеки на підставі рішення суду.

Посилаючись на норми ст. 435 ЦПК України просили встановити наступний спосіб виконання вказаного рішення, а саме: стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 38884,64 доларів США, що за курсом 7,97 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.07.2011 року становить 309910, 58 грн. Заборгованість складається з наступного: 20512,16 доларів США заборгованість за кредитом; 8419,19 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

1214,40 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 6857,37 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 31,37 доларів США штраф (фіксована складова); 1850,16 доларів США штраф(процентна складова) (а.с. 1-2).

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2018 року відмовлено у задоволені заяви про зміну способу виконання рішення (а.с. 13-15).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом не враховано, що на даний час впроваджений мораторій на звернення стягнення на предмет іпотеки, що робить неможливим виконання рішення суду щодо погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором, тому зміна способу його виконання не є новою вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, як і не вимагає від суду встановлення нових обставин, що підлягають доказуванню при стягненні заборгованості за кредитним договором, оскільки зміна способу виконання не змінює визначену вказаним рішенням суду кредитну заборгованість, та в силу ст. 82 ЦПК України не може бути оспорена, або заперечуватися ОСОБА_1 під час розгляду заяви про зміну способу виконання рішення (а.с. 19-23).

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи, які не зявилися у судове засідання і тому скарга була розглянута за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником не доведені обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, а також відсутні такі докази в матеріалах справи.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду, оскільки вони відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 березня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKIPG 104040052 від 07.09.2007 року в розмірі 38884,64 доларів США, що еквівалентно 309910,61 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки будинок загальною площею 63,1 кв.м., який розташований за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район с. Комсомольське, вул. Молодіжна, 9, що належить ОСОБА_1, шляхом його реалізації органами державної виконавчої служби на публічних торгах; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 1708 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, а також 120 грн. в рахунок відшкодування витрат повязаних з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду цивільної справи, у задоволені решти позовних вимог відмовлено.

За апеляційною скаргою позивача рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17.10.2012 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині способу реалізації предмету іпотеки та ухвалено в цій частині нове. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № NKIPG 104040052 від 07.09.2007 року в розмірі 38884,64 доларів США, що еквівалентно 309910,61 грн. звернуто стягнення на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою Миколаївська область, Миколаївський район с. Комсомольське, вул. Молодіжна, 9, шляхом його продажу початковою ціною 126250 грн., визначеною п. 31.5 цього іпотечного договору від 07 вересня 2007 року, з укладанням договору купівлі продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» як іпотекодержателем від свого імені на підставі іпотечного договору від 7 вересня 2007 року з іншою особою - покупцем без необхідності отримання ПАТ КБ «ПриватБанк» для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця, у тому числі і для отримання витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду або його зміну може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об'єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Поняття способу та порядку виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст.16 ЦК України.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть.

Запропонована у заяві банку зміна способу і порядку виконання судового рішення за своїм змістом виходить поза межі вимог розглянутого позову, тому це питання не підлягає вирішенню в порядку вказаних норм ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 25 листопада 2015 року (справа №6-1829цс15) та від 16 грудня 2015 року (справа №6-2427цс15).

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що відсутність необхідних документів для реалізації предмета застави чи відсутність купівельного попиту не можуть бути підставою для зміни суті рішення, оскільки такі доводи не впливають на можливість стягувача вжити усіх необхідних заходів для виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Заявником не наведено даних про те, яких конкретно документів йому не вистачає для реалізації предмета застави, враховуючи, що рішенням суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано усі повноваження, які необхідні для здійснення продажу; не надано доказів неможливості відновлення/отримання відповідних документів, чи їх дублікатів.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що положення Закону України від 03.06.2014 року № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" унеможливлюють виконання рішення суду, також не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не надано доказів з приводу наявності умов, передбачених вказаним законом, за наявності яких він застосовується.

Проаналізувавши викладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правильним, оскільки заявником не доведено обставини, які мають значення для справи і на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а запропонована ним зміна способу виконання рішення призведе до зміни змісту рішення суду, що набрало законної сили.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не містить.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.М. Прокопчук

Суддя Н.В. Самчишина

Суддя Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 31.05.2018 року