Справа №198/34/18
Провадження №2/0198/71/18
20 березня 2018 року Юр'ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду смт Юр'ївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,
22 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.
В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 05.08.2017 року між нею та відповідачем укладено шлюб. На час звернення до суду ОСОБА_1 перебувала на обліку вагітних в КЗ «Павлоградський пологовий будинок» Дніпропетровської обласної ради. Оскільки ОСОБА_2 разом з позивачкою не проживав та не надавав їй матеріальне утримання як вагітній дружині, ОСОБА_1 змушена була звернутись до суду та просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання як дружини під час вагітності в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення народженою дитиною трирічного віку.
15 лютого 2018 року до відкриття провадження у справі позивачка подала до суду уточнену позовну заяву, в якій зазначила, що 06.02.2018 року народила дитину, ОСОБА_3. Враховуючи те, що на даний час дитина проживає разом з нею, а відповідач продовжує ухилятись від надання їй матеріального утримання, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання як дружини під час вагітності в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 22.01.2018 року та до 06.02.2018 року, а також стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання як дружини, з якою проживає дитина, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 07.02.2018 року та до досягнення дитиною трьох років.
Ухвалою суду від 15.02.2018 року у справі відкрито провадження.
Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.
Відповідачу у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, а також за вказаною у позові адресою його фактичного місця проживання, направлено позовну заяву з доданими документам та ухвалу про відкриття провадження, якою сповіщено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, а також роз'яснено право подати відзив на позовну заяву. Зазначені документи ОСОБА_2 отримав особисто 20.02.2018 року, про що свідчать матеріали справи (а.с. 22, 23), однак, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності або ж у судовому засіданні з повідомленням сторін не надавав, у зв'язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з'ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 05 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2, видане виконкомом Варварівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області05.08.2017 року(а.с. 7).
На момент звернення до суду, тобто станом на 22 січня 2018 року, позивачка перебувала на обліку вагітних (вагітність 36 тижнів), що підтверджується медичною довідкою № 07, виданою КЗ «Павлоградський пологовий будинок» Дніпропетровської обласної ради 12 січня 2018 року (а.с. 8).
Як виходить з довідки № 81, виданої виконавчим комітетом Варварівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області 12.01.2018 року, ОСОБА_2 під час вагітності позивачки разом з нею не проживав (а.с. 9).
Крім того, відповідач добровільноне надававОСОБА_1 матеріальну допомогу на її утримання як вагітної дружини. Доказів, які б свідчили про виконання ним обов'язків з утримання вагітної дружини, ОСОБА_2 суду не представив.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого виконавчим комітетом Варварівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області 12 лютого 2018 року, позивачка 06.02.2018 року народиладитину, ОСОБА_3 (а.с. 15).
З довідки № 324, виданої виконавчим комітетом Варварівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області 13.02.2018 року, встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою (а.с. 16).
На даний час відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_1 як дружини, з якою проживає дитина, не надає. Сторонами не надано доказів добровільного виконання відповідачем своїх обов'язків з утримання матері дитини.
Згідно зі статтею 84 Сімейного кодексу України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
З огляду на викладені норми права суд доходить висновку, що вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, при цьому, доказуванню не підлягає факт того, що особа потребує матеріальної допомоги, оскільки право на утримання від чоловіка належить їй незалежно від цієї обставини.
ОСОБА_2 зі своєї сторони доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на утримання позивачки як вагітної дружини, а після народження дитини - як матері дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, не надав. Тому суд вважає, що відповідач має можливість надавати утримання ОСОБА_1 до досягнення їхньою дитиною трирічного віку.
Відповідно до частин 2, 3 статті 77, частини 1 статті 79, частини 1 статті 80 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно від дня подання позовної заяви. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Отже, на момент подання позовної заяви до суду 22.01.2018 року та до народження дитини, тобто до 06.02.2018 року, позивачка мала право на утримання від чоловіка як вагітна дружина, а після народження сина набула такого права як дружина, з якою проживає дитина, до досягнення нею трьох років .
В той же час, суд зауважує, що згідно з принципом змагальності сторін, закріпленим статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 не надав суду будь-яких доказів щодо надання утримання позивачці у добровільному порядку, або ж щодо неможливості виконання вказаних обов'язків, суд вважає, що останній може надавати дружині матеріальну допомогу, тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_1 як дружини під час вагітності в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22.01.2018 року та до 06.02.2018 року, а також аліменти на утримання ОСОБА_1 як дружини, з якою проживає дитина, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07.02.2018 року та до досягнення дитиною трьох років.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Також суд роз'яснює, що за положеннями статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану , погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст.ст. 77, 79, 80, 84 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 141, 209, 259, 263-265, 268, 280, 282, 289, 430 ЦПК України, суд
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне судове рішення складено 20 березня 2018 року.

Суддя І. О. Гайдар