Постанова

Іменем України

21 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 709/606/17

провадження № 61-38614ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Силікат-1»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2018 року у складі головуючого-судді - Кваші І. М. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 23 травня 2018 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Сіренка Ю.В., Ювшина В. І.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» (далі - ТОВ «Силікат-1») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, про стягнення грошових коштів та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що 09 червня 2008 року між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_4 в судовому порядку було затверджено мирову угоду, за умовами якої договори оренди землі, укладені між ОСОБА_4 та ТОВ «Силікат-1» мають бути припинені шляхом їх розірвання за згодою сторін. У зв'язку з припиненням вищевказаних договорів, ТОВ «Силікат-1» зобов'язано повернути земельні ділянки, які належать ОСОБА_4 після збору урожаю, а саме до 01 липня 2008 року. Цією ж мировою угодою для забезпечення наявності раціонального відокремлення масивів землі ОСОБА_4 було зобов'язано укласти за свій рахунок договір (договори) міни належних йому земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Оскільки мирова угода не виконується в добровільному порядку ТОВ «Силікат-1» звернулось до суду з даним позовом.

Враховуючи уточнення позовних вимог, позивач остаточно просив спонукати ОСОБА_4 до виконання мирової угоди, яка визнана ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 червня 2008 року, зобов'язати укласти договір (договори) міни належних йому земельних ділянок, стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Силікат-1» витрати, пов'язані з поліпшенням земельних ділянок у сумі 123000,00 грн, а також витрати пов'язані з переоформленням договору (договорів) міни в сумі 3000,00 грн.

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Силікат-1» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що він є власником трьох земельних ділянок загальною площею 7,3159 га, які знаходяться в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради.

11 березня 2004 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Силікат-1» були укладені договори оренди вищевказаних земельних ділянок, які були зареєстровані у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК у 2004 році за № 264, № 265 та № 266, терміном на 10 років. Строк дії договорів закінчився 31 грудня 2013 року і їх не було пролонговано. У квітні 2015 року на прохання керівника ТОВ «Силікат-1», позивачем було надано згоду на користування його земельними ділянками терміном до вересня 2015 року, після цього ТОВ «Силікат-1» зобов'язалося після збору врожаю повернути земельні ділянки власнику. Станом на 03 липня 2017 року відповідач продовжує без відповідної правової підстави користуватися земельними ділянками, які на праві власності належать ОСОБА_4, чим порушує його права як власника.

На підставі вищезазначеного ОСОБА_4 просив витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «Силікат-1» земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належать йому на праві власності, зобов'язати ТОВ «Силікат-1» не чинити перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження даними земельними ділянками, а також стягнути на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2018 року у задоволені позову ТОВ «Силікат-1» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ТОВ «Силікат-1» земельну ділянку, площею 2,4386, кадастровий номер НОМЕР_1, земельну ділянку, прощею 2,4387 га, кадастровий номер НОМЕР_2, земельну ділянку площею, 2,4386, кадастровий номер НОМЕР_3, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, та належать ОСОБА_4

Зобов'язано ТОВ «Силікат-1» не чинити перешкод ОСОБА_4 у здійсненні ним права користування та розпорядження земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, що розташовані в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області.

Стягнуто з ТОВ «Силікат-1» на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 1280,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4, як власник земельних ділянок має право та бажає самостійно вирішувати як розпоряджатися належним йому правом власності, а у зв'язку з обмеженням відповідачем його права власності на земельні ділянки, таке право підлягає захисту, оскільки ТОВ «Силікат-1» в порушення чинного законодавства, незаконно користується земельними ділянками, строк дії договорів оренди на які закінчився, а тому позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння визнав як такі, що підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову ТОВ «Силікат-1» про спонукання ОСОБА_4 до виконання умов мирової угоди та зобов'язання укласти договір міни, суд виходив з положень статті 627 ЦК України про свободу укладення договору. Крім того, суд визнав безпідставними вимоги про стягнення витрат, пов'язаних з поліпшенням земельних ділянок з підстави недоведеності факту поліпшення та визнав відсутніми підстави для задоволення вимог ТОВ «Силікат-1» про стягнення з ОСОБА_4 витрат пов'язаних з переоформленням договорів міни земельних ділянок, оскільки такі договори останнім не укладались.

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 23 травня 2018 року рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2018 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції, враховуючи положення статті 627 ЦК України про свободу укладення договору, встановивши відсутність факту здійснення поліпшення земельних ділянок, визнавши довідку про витрати на поліпшення земельних ділянок від 20 вересня 2017 року неконкретизованою, а наведений в ній розрахунок незрозумілим, встановивши недоведеність обставин понесення витрат, пов'язаних з переоформленням договору (договорів) міни земельних ділянок, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні первісного позову ТОВ «Силікат-1» до ОСОБА_4 в повному обсязі.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому апеляційним судом не переглядалося.

У червні 2018 року ТОВ «Силікат-1» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що мирова угода є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода може бути підставою для примусового виконання. Зазначене вище суди першої та апеляційної інстанцій не врахували й неправомірно відмовили у задоволенні позову товариства.

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційної скаргою ТОВ «Силікат-1» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 23 травня 2018 року.

У вересні 2018 року ОСОБА_4 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржувані рішення є законними і обґрунтованими, висновки судів щодо застосування норм матеріального та процесуального права застосовані правильно, а тому підстав для їх скасування немає.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, ОСОБА_4 згідно державних актів на праві власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4386 га, 2,4387 га та 2,4386, розташовані в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3.

11 березня 2004 року між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_4 були укладені три договори оренди землі, за якими орендодавець передав в оренду належні йому земельні ділянки строком на 10 років, з 11 березня 2004 року по 31 грудня 2013 року.

Вищевказані договори пройшли державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку та 01 квітня 2004 року зареєстровані у книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок районного відділу Черкаської регіональної філії Центру ДЗК за № 264, № 265 та № 266.

Після закінчення строку дії договорів оренди земельних ділянок, ТОВ «Силікат-1» не повернуло їх власникові - орендодавцю.

19 червня 2008 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Силікат-1» було укладено мирову угоду, згідно якої сторони дійшли згоди, що договори оренди землі, укладені між ОСОБА_4, як орендодавцем та ТОВ «Силікат-1», як орендарем 11 березня 2004 року терміном на 10 років і зареєстровані в Черкаській регіональній філії Центру ДЗК 01 квітня 2004 року за № 264 та № 266, а також договір оренди землі, укладений між ОСОБА_4, як орендодавцем та ТОВ «Силікат-1», як орендарем 11 березня 2004 року терміном на 10 років, зареєстрований в Черкаській регіональній філії Центру ДЗК 01 квітня 2004 року за № 265, припинити шляхом їх розірвання за згодою сторін.

У зв'язку із припиненням вищевказаних договорів, ТОВ «Силікат-1» зобов'язалось повернути земельні ділянки, які належать ОСОБА_4 після збору врожаю, а саме до 01 листопада 2008 року, на умовах визначених пунктом 5 цієї угоди.

Для забезпечення наявності раціонально відокремлених масивів землі ОСОБА_4 зобов'язується до 31 грудня 2008 року укласти за свій рахунок договір (договори) міни належних йому земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які знаходяться в полі першочергового виділення.

Вказана мирова угода визнана ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 червня 2008 року.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами, передбаченими статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Згідно зі статтями 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї сторони може бути посвідчений нотаріально.

Стаття 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За правилами статті 175 ЦПК України (в редакції, чинній на момент затвердження судом першої інстанції мирової угоди) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог про спонукання ОСОБА_4 до виконання мирової угоди, яка визнана ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 червня 2008 року, зобов'язання укласти договір (договори) міни належних йому земельних ділянок, стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Силікат-1» витрати, пов'язані з поліпшенням земельних ділянок у сумі 123 000,00 грн, а також витрати пов'язані з переоформленням договору (договорів) міни в сумі 3 000,00 грн, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, визначившись правильно з характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про спонукання до виконання мирової угоди, суд першої інстанції, врахувавши положення статті 627 ЦК України про свободу укладення договору, правильно виходив з відсутності факту здійснення позивачем за первісним позовом поліпшення земельних ділянок, при цьому зауваживши, що довідка про витрати на поліпшення земельних ділянок від 20 вересня 2017 року не є конкретизованою, а наведений в ній розрахунок є незрозумілим.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Силікат-1» витрат, пов'язаних з поліпшенням земельних ділянок у сумі 123 000,00 грн, а також витрат пов'язаних з переоформленням договору (договорів) міни в сумі 3 000,00 грн, суд першої інстанції правильно встановив недоведеність цих обставин, оскільки факт поліпшення стану земельних ділянок, і розмір понесених витрат не може підтверджуватися лише поясненнями представника та довідкою про внесення певних добрив і виконання робіт, а повинен доводитися належними доказами. Для цього по справі необхідно було призначити судову експертизу, про що представником ТОВ «Силікат-1» клопотання заявлено не було.

Доводи касаційної скарги про необхідність спонукання ОСОБА_4 виконати умови мирової угоди шляхом зобов'язання останнім укласти договір міни є безпідставними в силу закріпленого законодавством принципу свободи договору, оскільки сторони є вільними в укладенні договору.

Також посилання у касаційній скарзі заявника щодо необхідності стягнення з ОСОБА_4 коштів на поліпшення земельних ділянок, були предметом перевірки в суді апеляційної інстанції та додаткової перевірки не потребують. ,.

Рішення суду першої інстанції в частині зустрічного позову в апеляційному порядку не переглядалось, а тому не є предметом перегляду у суді касаційної інстанції.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції прийнята з додержанням норм матеріального і без порушення норм процесуального права, а доводами касаційної скарги ці висновки не спростовуються.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» залишити без задовольнити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 23 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик