Провадження № 2/161/3087/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

31 жовтня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді - Гриня О.М.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство "Просто-страхування" звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Свій позов мотивує тим, що 05 січня 2017 між ПрАТ «Просто-старахування» та ОСОБА_4 було укладено договір страхування №PKS №1700017 майнових інтересів власника автомобіля "Mitsubishi Outlander", реєстраційний номер НОМЕР_1. 24 листопада 2017 року на вул. Кафедральній в м. Луцьку трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Volkswagen Passat", реєстраційний номер КDM 306, яким керував ОСОБА_2, та автомобіля "Mitsubishi Outlander",реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5. У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до рахунку від 29.01.2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Mitsubishi Outlander", реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 8081,00 грн. Вказана дорожньо-транспортна пригода, згідно страхового акту № 124998 від 21.02.2018 року, є страховим випадком, а фактичні витрати пов'язані з ним складають 4 631,00 грн. Ці грошові кошти в якості страхового відшкодування були виплачені страхувальнику позивачем. З огляду на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху водіями обох транспортних засобів та з врахуванням ступеня вини кожного з них, позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_2 2 315,50 грн. витрат по виплаті страхового відшкодування та судові витрати по сплаті судового збору.

17 липня 2018 року судом було постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі, якою вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Представник позивача в судове засідання не з'явивився, подав заяву розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає приписам ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 2 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Судом встановлено, що 05 січня 2017 між приватним акціонерним товариством "Просто-страхування" (страховик) та ОСОБА_6 (страхувальник) було укладено договір "Просто-Каско Плюс" серії PKS №1700017 (надалі по тексту - договір страхування), яким застраховані майнові інтереси власника автомобіля "Mitsubishi Outlander", 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно з п. 1.15 договору страхування строк дії договору становить з 06 січня 2017 року по 05 січня 2018 року.

Згідно з п. 1.9.1 договору страхування розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку у випадку пошкодження транспортного засобу (страхова сума), становить 345 000 грн.

24 листопада 2017 року, внаслідок порушення водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_5 правил дорожнього руху, зокрема ОСОБА_2 - п. 11.3 ПДР та ОСОБА_5 - п. 10.1, 13.1 ПДР, на вул. Кафедральній в м. Луцьку трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Volkswagen Passat", н.з. KDM 306, яким керував ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_5.

Вказані обставини стверджуються постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня у справі №161/18496/17, якою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було визнано винними у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 14-15).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб страхувальника ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження, що стверджується актом огляду транспортного засобу від 28.11.2017 року та фотокартками автомобіля (а.с. 16-28).

Будь-які відомості про забезпечення відповідальності ОСОБА_7 на момент ДТП полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у суду відсутні.

Як вбачається із страхового акту № 124998 від 21 лютого 2018 року, вартість завданого страхувальнику в результаті ДТП матеріального збитку становить 8 081,00 грн., а розмір страхового відшкодування з урахуванням франшизи становить 4 631,00 грн.

Судом встановлено, що страхове відшкодування в розмірі 4 631,00 грн. було виплачено за розпорядженням страхувальника на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_8. Вказана обставина стверджується платіжним дорученням №3430 від 22 лютого 2018 року (а.с. 31).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним та обовязковим.

Відповідно до розяснень п. 27 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим.

Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування.

У порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику.

Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Згідно розяснень постанові ОСОБА_9 Верховного Суду у від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц), стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Зважаючи на те, що 05.01.2017 року ПрАТ "Просто-страхування" та ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування, суд відхиляє покликання позивача на ст. 1191 ЦК України (регрес), оскільки спірні правовідносини врегульовуються положеннями ст. 993 ЦК України і ст. 27 ЗУ "Про страхування" (суброгація).

Відповідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна правова норма закріплена в ст. 27 Закону України "Про страхування".

З огляду на те, що шкода у вигляді пошкодження транспортного засобу ОСОБА_4 була завдана в результаті дорожно-транспортної пригоди, що відбулася за участю двох транспортних засобів, за наявності вини обох водіїв (володільців) таких транспортних засобів, з врахуванням ступеня вини кожного з них у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов висновку про необхідність покладення відповідальності за завдану шкоду на володільців обох транспортних засобів в рівних частинах - по 1/2 частці на кожного.

Враховуючи те, що позивач виплатив страхове вішкодування за договором майнового страхування в розмірі 4 631,00 грн. і до нього перейшло право вимоги до відповідача у відповідній частині (а саме 1/2 частки завданої шкоди), з відповідача слід стягнути на користь позивача 2 315,50 грн. (4 631,00 х 1/2).

Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати повязані із сплатою судового судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 979, 980, 993, 1187, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст. 4, 12, 13, 72, 76-83, 141, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" 2 315,50 (дві тисячі триста п'ятнадцять гривень, 50 копійок) грн. витрат по виплаті страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" 1762,00 ( одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні, 00 копійок) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом визначених ЦПК України строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено: 07.11.2018 року.

Позивач: ОСОБА_3 акціонерне товариство "Просто-страхування" (юридична адреса: вул. Герцена, 10, м. Київ, 04050; ).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрована адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНООПП: НОМЕР_4).

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_10