Номер провадження 2/754/891/18 Справа №754/7300/17
20 лютого 2018 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
при секретарі Шевчук М.В.
позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особи: ОСОБА_4, про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, згідно вимог якого просить суд припинити стягнення з нього аліментів на користь повнолітньої дочки ОСОБА_4 на її утримання в розмірі 1/5 частки усіх видів доходу щомісячно, що стягуються на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.11.2015 року по справі №754/7153/15-ц.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що на момент розгляду судом вищевказаної справи у нього була фінансова можливість утримувати повнолітню доньку. За період серпень-листопад 2015 року середній розмір суми до виплати, з урахуванням утриманих податків та зборів із сукупного доходу позивача, який до 24.11.2015 року працював на посаді логіста у ТОВ «ЛОФІНК СПАЙС», становив 5977,50 грн. У період з серпня 2015 року до січня 2017 року позивач також отримував доходи як фізична особа-підприємець, проте, він здійснював підприємницьку діяльність несистематично, несучи при цьому за власний рахунок суттєві витрати на таку діяльність з урахуванням особливостей застосування регламентних норм оплати праці арбітрів Федерації футболу України, з якою позивач укладав угоди про надання послуг. Однак, як зазначає позивач, у 2017 році його фінансовий стан значно погіршився. Починаючи з 01.01.2017 року розмір заробітної плати позивача у ТОВ «ЛОФІНК» на посаді фахівця з методів розширення ринку збуту скоротився. Вже за період січень-квітень 2017 року середній розмір суми до виплати з урахуванням утримання податків та зборів із сукупного доходу ОСОБА_1 у ТОВ «ЛОФІНК» скоротився до 3168,63 грн. Крім того, 16.01.2017 року було проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Відповідно, дохід позивача на момент подання позовної заяви складає в середньому 3168,63 грн. на місяць. Крім того, на утриманні позивача перебуває дружина, малолітня дитина та батько-пенсіонер.
З огляду на те, що матеріальне становище позивача ОСОБА_1 суттєво змінилось з 2015 року до 2017 року, останній вимушений був зщвернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 20.06.2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги за викладених в позові обставин та просив суд про їх задоволення, пояснивши, що його заробітна плата не дозволяє утримувати і малолітню дитину, і повнолітню.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з?явилась, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялась судом належним чином, про що свідчать матеріали справи, причини своєї неявки суду не повідомила.
За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з?явилась, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялась судом належним чином, однак, конверти із судовими повістками про виклик повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».
З огляду на викладене, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності третьої особи.
Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.11.2015 року (а.с. 6-10), позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на дитину - задоволено. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 13.05.2015 року до закінчення дочкою навчання або досягнення 23 років в залежності від того яка з цих подій настане раніше. Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені нею додаткові витрати на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 4800 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.02.2016 року (а.с. 11-15) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.11.2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення понесених додаткових витрат на дитину скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові. В решті рішення залишено без змін.

Як вбачається з копії довідки від 24.11.2015 року №РУ-, виданої ТОВ «ЛОФІНК СПАЙС» ОСОБА_1 (а.с. 17), дохід останнього за період з 01.01.215 року по 24.11.2015 року на посаді логіста склав 91866,55 грн., з яких у серпні 2015 року сплачено аліментів - 2351,70 грн.; у вересні 2015 року - 3603,30 грн.; у жовтні 2015 року - 2396,71 грн.; у листопаді 2015 року - 3603,31 грн.

Відповідно до даних копії трудової книжки позивача ОСОБА_1 вбачається, що 01.07.2013 року останній прийнятий на посаду логіста в ТОВ «ЛОФІНК СПАЙС»; 24.11.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади логіста за власним бажанням; 12.01.2017 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду фахівця з методів розширення ринку збуту в ТОВ «ЛОФІНК» (а.с. 19-22).

З повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності від 16.01.2017 року (а.с. 18) вбачається, що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 16.01.2017 року внесено запис №8019625 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, НОМЕР_1.

Як вбачається з копій довідок від 18.05.2017 року №ЛО-00000002 та від 30.05.2017 року №ЛО-00000004, виданих ТОВ «ЛОФІНК» ОСОБА_1, позивач займає посаду фахівця з методів розширення ринку збуту, його посадовий оклад згідно штатного розпису становить 4100 грн. та дохід за період з 12.01.2017 року по 30.04.2017 року склав 15546,00 грн. (а.с. 23, 24).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач має на утриманні малолітню дитину та батька-пенсіонера.

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналізуючи положення вищезазначених процесуальних норм, під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов?язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Враховуючи те, що матеріальне становище позивача ОСОБА_1 з моменту ухвалення рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.11.2015 року суттєво погіршилось, а також наявність на його утриманні малолітньої дитини та непрацездатного батька, суд дійшов до переконання про необхідність припинення стягнення аліментів в розмірі на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку (доходу) починаючи з 13.05.2015 року до закінчення дочкою навчання або досягнення 23 років в залежності від того яка з цих подій настане раніше, встановлене рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.11.2015 року, у зв'язку з відсутністю можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці .

Суд вважає за необхідне припинити стягнення аліментів з дня ухвалення даного рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 199 СК України, ст.ст. 1-18, 76, 77-81, 95, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особи: ОСОБА_4, про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП - НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2) на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 13.05.2015р. до закінчення дочкою навчання або досягнення 23 років в залежності від того, яка з цих подій настане раніше, встановлене рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст заочного рішення суду складено 03.03.2018 року.

Суддя