Дата документу 17.05.2018
Справа № 334/7622/17
Провадження № 2/334/1476/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Баруліної Т.Є.,

при секретарі Куліковій Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхового бюро України звернулось до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, вказавши в заяві, що 19.02.2015 р на вул.. Іванова - вул. Стефанова в м. Запоріжжя з вини водія ОСОБА_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода, відповідач керував автомобілем «ЗАЗ ДЕО», державний номер НОМЕР_1, який належав йому на праві власності. На час скоєння ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортн6их засобів.

Вина ОСОБА_1 підтверджується постановою суду та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, який належав на праві власності ОСОБА_2.

Розмір завданих збитків, за пошкоджений транспортний засіб відповідно до Звіту товарознавчої експертизи від 02.04.2015р. №18 становить 2118, 04 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована. Власники пошкоджених автомобілів звернулись до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою.

У звязку з настанням події, передбаченої п.п. а) п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач здійснив виплату відшкодування потерпілої особи платіжним доручення у розмірі 1765,03 грн. а також перерахував суму у розмірі 640,00 грн. за послуги аварійного комісару згідно актів виконавчих робіт, всього затрати позивача складають 2405,03 грн.

Позивач здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, 21.03.2015 року позивач звернувся до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, але відповідач добровільно не відшкодував витрати МТСБУ.

Позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 матеріальну суму шкоди в розмірі 2105,03 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції.

У відповідності до п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Надав відгук на позовну заяву в якій вказав, що дійсно 19.02.2015 році на перехресті вул. Іванова - вул. Стефанова в м. Запоріжжя під час руху було скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, який належав на праві власності ОСОБА_2. Але на дату скоєння ДТП він мав статус учасника бойових дій, що згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносить до пільгової категорії громадян та звільнення від обовязкового страхування цивільної відповідальності автовласника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що 19.02.2015 році на перехресті вул. Іванова - вул. Стефанова в м. Запоріжжя під час руху було скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль НОМЕР_3, який належав на праві власності ОСОБА_2. В результаті ДТП були пошкоджені автомобілі.

Вина відповідача ОСОБА_1 у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2015 р., згідно якої його визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.(а.с.4).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є транспортні засоби. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до звіту спеціаліста автотоварознавця №18 від 02.05.2015 р. про визначення вартості матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля НОМЕР_4, складає 2118,04 грн. (а.с.6-9).

Страховими випадками за договором визнаються пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу та (або) додаткового обладнання внаслідок подій, визначених в основній частині договору, в тому числі і дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу.

10 лютого 2016 року потерпіла ОСОБА_2 звернулась до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування шкоди відповідно до ст..35 та п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». (а.с.3)

Відповідно до наказу від 29.03.2016 року №2388 Моторне (транспортне) страхове бюро України ОСОБА_2 перераховано 1765,03 грн. (а.с.10)

25 травня 2015 року платіжним дорученням № 11296 на рахунок ТОВ ЕАК Довіра перераховані грошові кошти у розмірі 640 грн. за послуги аварійного комісара відповідно акту виконаних робіт № 11296 від 12.03.2015р.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.

12.03.2015 року МТСБУ направили ОСОБА_1 лист, в якому просили повідомити про наявність договору про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності, однак даний лист відповідачем не було отримано, будь-яких доказів, що даний лист був відправлений на адресу відповідача суду не було надано позивачем.

Відповідно до ст. 13 Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України п. 13.1. учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування не підлягає задоволенню, оскільки на дату скоєння ДТП він мав статус учасника бойових дій, що згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відноситься до пільгової категорії громадян та звільняється від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76-78, 81, 83, 89, 247, 258, 259, 263-265, 268, п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, ст. ст. 993, 1166, 1167, 1187, 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 25 травня 2018 р.

Суддя: Баруліна Т. Є.