Справа №2-2220/2007 30.05.2018
Провадження №22-ц/784/858/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2220/2007
Провадження № 22-ц/784/858/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

за участю представника стягувача- Герцун В.С.,

заступника начальника Інгульського відділу ДВС м. Миколаїв-Іванченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2018 року, постановлену під головуванням судді Румянцевої Н.О. об 11 год. 10 хв. в приміщенні суду, у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій посилався на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.06.2007 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 11.10.2007 р., частково задоволено позов ОСОБА_1 та на його користь з ОСОБА_4 стягнуто 331746,05 грн. В подальшому рішеннями Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.04.2010 р. з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто 231679,08 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних за користування коштами 26916,94 грн. та судові витрати у розмірі 1820 грн. Рішенням від 21.11.2011 р. стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму збитків від інфляції за період з 01.08.2009 р. по 01.05.2011 р. у розмірі 84063,67 грн., 3% річних - 21740,60 грн. та судовий збір 1058,04 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн. За вказаними рішеннями отримано виконавчі листи, відкривались виконавчі провадження, але з 2007 р. до теперішнього часу рішення судів не виконано. Також, ОСОБА_1 зазначив, що з 27.12.2016 р. в провадженні державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_5 знаходиться зведене виконавче провадження № 52426979 по стягненню з ОСОБА_4 боргу на його користь.

10.03.2017 р. за його заявою державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника ОСОБА_4 за місцем його проживання, до акту якого увійшли: квартира трикімнатна, журнальний стіл коричневого кольору із скляною поверхню, три картини, крісло шкіряне офісне, стіл письмовий, 4 м'яких стільця сірого кольору. Інше майно, яке знаходилось в квартирі до акту опису та арешту майна державним виконавцем не було внесено, на підставі договорів позики та застави на зазначене майно. В зв'язку з такими діями державного виконавця він в березні 2017 року звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 02.08.2017р. його скаргу було задоволено частково. Визнано дії державного виконавця щодо нездійснення 10.03.2017 року опису та накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 неправомірними, зобов'язано державного виконавця вчинити дії щодо майна боржника, передбачені п.6 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». На вказану ухвалу суду державний виконавець подала касаційну скаргу. В подальшому, на неодноразові вимоги державного виконавця боржнику надати безперешкодний доступ до квартири для перевірки майнового стану боржника, доступ до приміщення не було надано, про що державним виконавцем було складено Акти. Після цього, 30.11.2017 р. державний виконавець звернувся до суду із поданням про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_4 за адресою: м. Миколаїв, вул. Казарського 1/б кв.65, для подальшого примусового виконання зведеного виконавчого провадження №53346902, посилаючись на те, що боржник навмисно ухиляється від виконання судових рішень. 30.11.2017р. ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва в задоволенні подання державного виконавця відмовлено. Також заявник зазначив, що вказаною ухвалою суду встановлено, що державний виконавець неналежно склав Акти про не допуски до приміщення, не надав доказів, що в квартирі знаходиться майно боржника (хоча такі докази в нього були), що стало причиною відмови у задоволенні подання. Крім того, державний виконавець мав можливість оскаржити ухвалу суду, але не оскаржив, погодившись таким чином з рішенням суду та з встановленими ним обставинами. Отже, заявник вважає, що бездіяльність державного виконавця у неналежній перевірці майнового стану боржника, не накладення арешту та опису вже встановленого майна боржника, приводить до затягування своєчасного виконання рішення суду, чим порушуються його права. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд : визнати противоправною бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу ДВС м. Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо перевірки майнового стану боржника; зобов'язати державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 виконати вимоги передбачені ч.8 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження», шляхом вчинення дій передбачених ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою задовольнити його скаргу в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а також на незаконність та необґрунтованість ухвали суду.

Інгульський відділ ДВС м. Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області звернувся до суду із відзивом на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник Інгульського відділу ДВС м. Миколаєва ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області в судовому засіданні не визнав доводи апеляційної скарги, просив її відхилити, а ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Інші учасники процесу до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Постановляючи ухвалу по справі, суд виходив з того, що на виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться зведене виконавче провадження №52426979 з примусового виконання:

- виконавчого листа №2-2220 від 20.11.2007 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 331746,05 грн.;

- виконавчого листа №2-1424 від 02.04.2010 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 231679,08 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за користування коштами 26916,94 грн. та судових витрат 1820,00 грн.;

- виконавчого листа №2-2714 від 21.11.2011 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 суму збитків від інфляції за період з 01.08.2009 року по 01.05.2011 року в сумі 84063,67 грн., 3% річних у сумі 21740,60 грн. та судовий збір у сумі 1058,04 грн., інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120,00 грн.

06.02.2017 року державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби Інгульського району міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про арешт майна боржника та внесені реєстраційні записи обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого та нерухомого майна.

Згідно довідки БД АІС Автомобіль за боржником зареєстровані автомобілі ЗАЗ 1102 (1992 року випуску), білого кольору, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, Л9747НИ, ГИ 502544, OPEL VECTRA (1989 року випуску), синього кольору, двигун № С16NZ00B24251, кузов WOL0000887K5228840, 19474 НІ, НІС 122435.

14.02.2017 року державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби Інгульського району міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про розшук майна боржника та направлено для виконання до Управління інформаційної підтримки та координації поліції ОСОБА_2 управління Національної поліції у Миколаївській області та боржнику за вихідним № 3063 від 14.02.2017 р., до відома.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб боржників, які отримують пенсії ОСОБА_6 отримує пенсію в Управлінні пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва.

Державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, з зазначенням «утримувати 20% до виплати загальної суми боргу».

24.02.2017 року державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби Інгульського району міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за ОСОБА_6 в приватній спільній частковій власності зареєстровано трикімнатну квартиру № 65 за адресою: місто Миколаїв, вулиця Казарського, будинок 1-Б, але вказана квартира, відповідно до відомостей довідки, знаходиться в іпотеці іпотекодержателя ВАТ КБ «Надра».

10.03.2017 року за заявою стягувача державним виконавцем з виходом за адресою боржника: АДРЕСА_1 з метою перевірки майнового стану, яке належить боржнику на праві приватної власності проведено опис та арешт майна боржника ОСОБА_6, про що складена постанова, дія проводилась за участю представника стягувача. Крім того, за вказаним адресом було виявлене майно, яке відповідно до договору застави майна від 15.02.2007 р. з додатком №1 від 15.02.2007, додаткової угоди № 2 від 27.12.2008 р., додаткової угоди № 3 від 14.10.2013 р. та договору про звернення стягнення на предмет застави та передання права власності від 19.01.2014 р. належить ОСОБА_7.

В скарзі ОСОБА_1 посилається на бездіяльність державного виконавця щодо перевірки майнового стану боржника.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Суд вважав, що зазначене ствердження ОСОБА_1 спростовується матеріалами виконавчого провадження доданими до скарги.

Так, судом було встановлено, що державним виконавцем неодноразово проводились виходи за місцем проживання боржника, що підтверджується Актами від 24.02.2017 року (складений за участю представника стягувача), 01.03.2017 року, 10.03.2017 року (за участю представника стягувача), 22.09.2017 року (за участю представника стягувача), 17.10.2017 року, 02.11.2017 року.

Державним виконавцем вчинялись дії для встановлення майнового стану боржника, про що свідчать запити щодо: наявності морських та річкових суден; щодо надання боржнику дозволу на виконання будівельних робіт; про наявність обєктів підвищеної безпеки, високотонажних автомобілів, технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації у вулично-дорожній мережі, трубопроводів, тощо; про наявність обєктів інтелектуальної власності; зареєстрованих цінних паперів. Для перевірки майнового стану державним виконавцем робились запити до банків, до Державної фіскальної служби, Пенсійного фонду. Отримувались відповіді по БД «Автомобіль», з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тощо.

Посилання скаржника на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.11.2017 року щодо відмови державному виконавцю у примусовому проникненні у житлове приміщення суд вважав безпідставним, оскільки він в обґрунтування своїх вимог зазначає інші підстави ніж ті, які були викладені у мотивувальній частині судового рішення.

Проаналізувавши зазначені дії державного виконавця щодо виконання вимог діючого законодавства, проведення всіх необхідних та визначених ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчих дій, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог стягувача.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Під час здійснення виконавчого провадження виконавець відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Частиною 5 цієї статті визначено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Як убачається з матеріалів справи, заява про примусове виконання виконавчого листа № 2-2220, який був виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва 20 листопада 2007 року, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 331746,о5грн. була подана 23.12.2016 року.

27 грудня 2016р. державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГУЮ у Миколаївській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53190006.

06 лютого 2017 року державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГУЮ у Миколаївській області було винесено постанову про арешт майна боржника за виконавчим провадженням№ 53190006.

06 лютого 2017р. державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГУЮ у Миколаївській області було винесено постанову про обєднання декількох виконавчих проваджень, за якими боржником є ОСОБА_6 ( № 53190006 та № 53190062), у зведене виконавче провадження № 53346902.

Протягом лютого та березня 2017 року державним виконавцем були зроблені необхідні запити в різні організації та установи для перевірки майнового стану боржника, у тому числі для виявлення рахунків боржника, виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

14 лютого 2017р. державним виконавцем винесено постанову про оголошення в розшук автомобілів боржника.

20 лютого 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника.

10 березня 2017р. постановою державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГУЮ у Миколаївській області було проведено опис та накладено арешт на майно боржника, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 і яке належить йому на праві власності. Інше майно, яке також було виявлено за даною адресою, не було описано та на нього не було накладено арешт, оскільки державний виконавець дійшов висновку, що воно не належить боржнику, про що було складено акт від 10.03.2017р.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 02 серпня 2017р. дії державного виконавця щодо не здійснення опису та накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_6 10 березня 2017 року визнано неправомірними та зобовязано державного виконавця вчинити дії щодо майна боржника, передбачені п.6 ч.3 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

13 вересня 2017р. на вимогу стягувача державним виконавцем боржнику було направлено рекомендованою кореспонденцією вимогу про необхідність бути присутнім 22 вересня 2017р. за адресою - АДРЕСА_2 для проведення опису й арешту майна, яка була вручена йому 15 вересня 2017р. 22 вересня 2017 р. було складено акт про те, що боржник не надав доступ до приміщення для проведення виконавчих дій щодо опису майна за місцем проживання боржника. Даний акт було складено в присутності зятя боржника, представника стягувача та 2 понятих. Виконавчі дії було перенесено на 05 жовтня 2017р.

27 вересня 2017р. державним виконавцем боржнику було направлено рекомендованою кореспонденцією вимогу про необхідність бути присутнім 05 жовтня 2017р. за адресою - АДРЕСА_2 для проведення опису й арешту майна, яка була вручена 09 жовтня 2017р. 04 жовтня 2017р. до відділу ДВС надійшла заява від боржника про перенесення виконавчих дій в звязку з його хворобою.

05 жовтня 2017р. державним виконавцем боржнику було направлено вимогу про необхідність бути присутнім 17 жовтня 2017р. за адресою - АДРЕСА_2 для проведення опису й арешту майна. Даних про направлення та отримання боржником зазначеної вимоги, а також про сповіщення інших учасників виконавчого провадження про те, що в цей день будуть вчинятися зазначені виконавчі дії, матеріали справи не містять.

17 жовтня 2017 р. було складено акт про те, що двері квартири АДРЕСА_3 закриті, а боржнику в дверях залишено записку про необхідність зявитися до відділу 25 жовтня 2017р. При цьому акт не містить даних в присутності кого він був складений, а також про встановлення причин відсутності боржника за даною адресою у визначений у вимогі час.

17 жовтня 2017р. державним виконавцем боржнику було направлено вимогу про необхідність бути присутнім 02 листопада 2017р. за адресою - АДРЕСА_2 для проведення опису й арешту майна. Даних про направлення та отримання боржником зазначеної вимоги, а також про сповіщення інших учасників виконавчого провадження про те, що в цей день будуть вчинятися зазначені виконавчі дії, матеріали справи не містять.

02 листопада 2017 р. було складено акт про те, що двері квартири АДРЕСА_3 закриті, боржник відсутній, а також про те, що боржнику в дверях залишено записку про необхідність зявитися до відділу 08 листопада 2017р. Даний акт також не містить даних в присутності кого він був складений, а також про встановлення причин відсутності боржника за даною адресою у визначений у вимогі час.

30 листопада 2017р. державний виконавець Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГУЮ у Миколаївській області звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житлового приміщення боржника за адресою- АДРЕСА_2.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2017р. у задоволенні подання про примусове проникнення до житлового приміщення боржника було відмовлено. Серед інших причин, які стали підставою для такого висновку суду, зазначено також те, що державний виконавець не надав жодного доказу перешкоджання боржником вільного доступу до житла, а також проживання боржника за зазначеною адресою.

Аналіз як змісту актів державного виконавця від 17 жовтня 2017р. та 02 листопада 2017р., так і ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2017р. у їх сукупності свідчить про те, що державним виконавцем вчинені не всі передбачені діючим законодавством і, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, як щодо опису майна за місцем проживання боржника, так і щодо фіксування належним чином сповіщення боржника про час і місце вчинення виконавчої дії та перешкоджання саме ним вільному доступу до приміщення, де знаходиться майно боржника за період часу до зупинення виконання ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 02 серпня 2017р. на підставі ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 01 грудня 2017р.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, державним виконавцем після здійснення запитів в лютому - березні 2017р. до листопада 2017 року не здійснювалися передбачені ч.8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії щодо перевірки майнового стану боржника, а саме не робилися не рідше ніж один раз на два тижні запити для виявлення рахунків боржника та не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Суд зазначеним вище обставинам належної правової оцінки не дав і помилково дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо виконання виконавчих листів, які входять до обєднаного виконавчого провадження в повній мірі відповідають вимогам діючого законодавства, що ним проведені всі необхідні та визначені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, а тому вимоги стягувача є необґрунтованими.

Крім того, приймаючи остаточне рішення по справі, колегія суддів враховує те, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави ( пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом ( пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Колегія суддів вважає за необхідне взяти до уваги також практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43). Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист. Не виконання рішення протягом тривалого часу ( майже 11 років) порушує конституційну гарантію прав і свобод стягувача, як людини і громадянина на справедливий судовий захист.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, колегія суддів вважає, що ухвалу суду від 11 квітня 2018р. слід скасувати та ухвалити постанову про задоволення вимог ОСОБА_1, а саме про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв ГУЮ у Миколаївській області щодо перевірки майнового стану боржника та зобовязання державного виконавця виконати вимоги, передбачені ч.8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вчинення дій, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 квітня 2018 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо перевірки майнового стану боржника ОСОБА_6.

Зобовязати державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області виконати вимоги, передбачені ч.8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом вчинення дій, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова набирає законної сили негайно з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст постанови складено 31 травня 2018року