Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1542/17
Провадження № 2/321/78/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Олійника М.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Глухана М.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Михайлівська районна державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав та визнання місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. В подальшому вона неодноразово уточнювала позовні вимоги. Відповідно до уточненого позову поданого ОСОБА_1 7 травня 2018 року, вона просила суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав і визначити місце проживання дітей разом із нею. Уточнений позов мотивований тим, що відповідач є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5. 10 вересня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням суду від 19 серпня 2015 року з ОСОБА_3 на її користь стягнуто аліменти на утримання п'ятьох малолітніх дітей. З червня 2017 року діти перебували в КУ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», а вона з немовлям - донькою ОСОБА_10 в КУ «Обласний соціальний центр матері та дитини». Відповідач фактично вихованням дітей не займається, матеріально їх не забезпечує, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Враховуючи вищевикладене, позивач просила суд позбавити ОСОБА_3батьківських прав відносно їх неповнолітніх дітей, а такою визначити місце проживання дітей разом із нею.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 наполягали на задоволенні позовних вимог, та додатково пояснили, що після розірвання шлюбу, відповідач аліменти за рішенням суду не сплачує, вихованням дітей не займається, матеріально їх не забезпечує, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Вважають, що зазначені обставини є підставами для позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх дітей. Крім того, враховуючи, що на теперішній час діти фактично проживають із нею, їм створені всі належні умови, тому є доцільним визначити місце проживання дітей разом з позивачкою.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти визначення місцем проживання дітей із матір'ю. Проте заперечував проти позбавлення батьківських прав. Додатково пояснив, що жодних дій, які б давали підстави для позбавлення його батьківських прав, він не вчиняв, від виконання батьківських обов'язків не відмовлявся, завжди діяв і інтересах дітей. Визнав, що дійсно має заборгованість по аліментам, але вона виникла у зв'язку з тим, що після розірвання шлюбу і стягнення з нього аліментів у 2015 році, вони з колишньою дружиною продовжили проживати разом, він піклувався про дітей і матеріально забезпечував всю сім'ю. Влітку 2017 року через скрутне матеріальне становище він був змушений звернутися до державних органів з проханням тимчасово влаштувати дітей до центру реабілітації. Після чого він періодично навідувався до дітей. На теперішній час не заперечує, щоб діти проживали з матір'ю, планує спілкуватися з дітьми і сплачувати аліменти.

В судове засідання представник третьої особи Озмитель Д.Д. не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Так, згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 26 вересня 2017 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_1 є матір'ю, а ОСОБА_3 є батьком - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 21 жовтня 2008 року зроблено відповідний актовий запис №124 (а.с. 3).

Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 26 вересня 2017 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_1 є матір'ю, а ОСОБА_3 є батьком - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що 20 серпня 2009 року зроблено відповідний актовий запис №101 (а.с. 4).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 26 вересня 2017 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_1 є матір'ю, а ОСОБА_3 є батьком - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що 16 березня 2012 року зроблено відповідний актовий запис №4 (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 26 вересня 2017 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_1 є матір'ю, а ОСОБА_3 є батьком - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що 4 лютого 2013 року зроблено відповідний актовий запис №02 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 26 вересня 2017 року Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_1 є матір'ю, а ОСОБА_3 є батьком - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, про що 1 липня 2014 року зроблено відповідний актовий запис №20 (а.с. 7).

Відповідно до довідки № 851 від 25 жовтня 2017 року, виданої виконкомом Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_1, 1991 року народження, проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, до складу її сім'ї входить дочка - ОСОБА_10, 2017 року народження (а.с. 8).

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, про розірвання шлюбу - задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 14 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області (а.с. 10).

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 19 серпня 2015 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця м. Мелітополь Запорізької області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання п'ятьох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 11-12).

Згідно довідки №268661, виданої 18 березня 2006 року Оріхівською виправною колонією №88 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_13, він був засуджений і відбував покарання у місцях позбавлення волі з 15 травня 2003 року до 18 березня 2006 року, був звільнений за відбуттям призначеного покарання (а.с. 13).

Відповідно до довідки-підтвердження №6.1/354, виданої Комунальним закладом «Плодородненський навчально-виховний комплекс І - ІІІ ступенів «Загальноосвітній навчальний заклад - дитячий дошкільний заклад» Михайлівської районної ради Запорізької області, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчалися у КЗ «Плодородненський НВК І - ІІІ ступенів» Михайлівської районної ради Запорізької області з 1 по 2 клас, а з 1 вересня 2017 року перебувають у КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, була вихованкою дошкільної групи КЗ ««Плодородненський НВК І - ІІІ ступенів» Михайлівської районної ради Запорізької області з 1 вересня 2016 року, а з 1 вересня 2017 року перебуває у КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» (а.с. 14).

Згідно довідки №1275 від 19 жовтня 2017 року, виданої виконкомом Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_14, яка народилася в с. Тракторне Михайлівського району Запорізької області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 31 березня 2009 року і по теперішній час (а.с. 15).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного депутатом Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області Кириченко Н.А., за участі сусідів ОСОБА_15 та ОСОБА_16, 23 жовтня 2017 року, у житловому будинку площею 58,9 кв. м., розташованому за адресою: АДРЕСА_1, проживає родина, яка складається з п'яти осіб:ОСОБА_17, 1950 року народження, ОСОБА_18, 1957 року народження, ОСОБА_19, 1923 року народження, ОСОБА_20, 1991 року народження, ОСОБА_10, 2017 року народження. Санітарні умови у будинку задовільні, взаємовідносини у сім'ї - нормальні, спокійні, не конфліктні. Стосунки із сусідами мешканці вказаного будинку мають нормальні, не конфліктні (а.с. 16).

Згідно характеристики, наданої депутатом Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області по округу №14 Бурико А.Я., щодо ОСОБА_3, 1976 року народження, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2, неодноразово надходили скарги щодо вживання ним спиртних напоїв та застосування ним сили до дружини та дітей, з приводу чого за вказаною адресою здійснювалися виїзди соціальних служб. Зазначено також, що ОСОБА_3 працює на ремонтах будівель, часто буває у відрядженнях (а.с. 17).

Згідно акту, складеного депутатом Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області по округу №14 Бурико А.Я.,ОСОБА_1, 1991 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, але фактично за цією адресою не проживає (а.с. 18).

Відповідно до довідки №01-12/118 від 17 листопада 2017 року, виданої Комунальним закладом «Обласний соціальний центр матері та дитини» Запорізької обласної ради, ОСОБА_1 разом із малолітньою донькою ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_20, з 4 липня 2017 року до 28 вересня 2017 року перебувала у вказаному закладі за направленням Служби у справах дітей Запорізької обласної державної адміністрації №03-03/0781 від 3 липня 2017 року на підставі укладеного договору (а.с. 19).

Згідно характеристики №01-18/119 від 17 листопада 2017 року, наданої КЗ «Обласний соціальний центр матері та дитини» Запорізької обласної ради, під час перебування ОСОБА_1 з дитиною у цьому закладі, у неї склалися добрі стосунки з іншими клієнтками та працівниками центру матері та дитини, вона була емоційно врівноваженою, терпляче ставилася до дитини, забезпечувала їй належний догляд. На зауваження реагувала адекватно, всі проблеми вирішувала у формі діалогу та пошуку компромісів, виконувала всі рекомендації, не порушувала дисципліну, схильності до вчинення нею протиправних дій не спостерігалось (а.с. 20).

Відповідно до довідки №02-03/524, виданої 14 листопада 2017 року Комунальним закладом «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, неповнолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувають у КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради на повному державному забезпеченні з 26 червня 2017 року по теперішній час та навчаються в Мелітопольській загальноосвітній школі І - ІІІ ст. №4 Мелітопольської міської ради Запорізької області (а.с. 25).

Згідно договору оренди житла від 19 листопада 2017 року, ОСОБА_22 дала дозвіл на проживання у житловому будинку її матері, розташованому за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_1 терміном із 20 листопада 2017 року , 20 листопада 2018 року (а.с. 44).

Відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментам, наданого Михайлівським районним відділом державної виконавчої служби, заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, станом на 20 грудня 2017 року становить 69449,82 гривень (а.с. 52).

Згідно довідки наданою КЗ «Мелітопольським обласним центром соціально - психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради № 02-03/34 від 21 січня 2018 року, за період перебування малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5; а саме 3 26.06.2017 року по теперішній час, батько - ОСОБА_3, відвідував дітей 6 разів: у серпні - 1 раз, у листопаді - 2 рази, у грудні - 3 рази. Мати - ОСОБА_1 відвідувала дітей - 3 рази: у серпні - 1 раз, у вересні - 1 раз, у жовтні - 1 раз. Діти з батьками спілкуються спокійно, доброзичливо, щіро радіють кожній зустрічі, питають у мами, коли вона забере їх до дому. Часто згадують матір, про батька згадують рідко. Матір кожного разу, коли відвідує дітей цікавиться їх здоров'ям та успіхами у школі старших дітей (а.с. 72).

Згідно психолого-педагогічних характеристик наданих КЗ «Мелітопольським обласним центром соціально - психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, дійсно перебувають та навчаються у цьому закладі (а.с.73-77).

Відповідно до довідки від 12 березня 2018 року № 01-37/139 Служба у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації зверталась до КЗ „Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР з проханням продовжити термін перебування малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, які з 26.06.2017 року знаходиться в закладі (а.с. 78).

Відповідно до повідомлення від 26 червня 2017 року № 339, наданого КЗОЗ «Михайлівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Михайлівської районної ради Запорізької області 26.06.2017 року надійшло телефонне повідомлення від лікаря загальної практики-сімейного лікаря Плодородненської АЗПСМ ОСОБА_24 про те, що в с.Братське, фельдшер ОСОБА_25, під час планового відвідування родини ОСОБА_1, що мешкає за адресою АДРЕСА_2 повідомила, що мати п'ятьох неповнолітніх дітей (найменшій дочці 4 місяці) ОСОБА_1, 1991 року народження знаходиться в стані вираженого алкогольного сп'яніння, дочка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_20 знаходиться з батьком, ОСОБА_3, 1976 року народження, який також в стані алкогольного сп'яніння. Дитина в занедбаному стані- брудна, бідгузник не замінено, весь час плаче. Наявності їжі для дитини не виявлено. Батько розбудив мати, виштовхав її надвір і зачинився в хаті. Зі слів лікаря під час візитів у дитини постійно дефіцит маси тіла, що свідчить про систематичне недоїдання дитини (а.с. 79).

Згідно повідомлення від 17 серпня 2015 року № 43, до чергової частини Михайлівського PВ ГУМВС України в Запорізькій області 14.08.2015 року надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_27 1983 р.н., мешканки АДРЕСА_4, про факт вчинення насилля в сім'ї, а саме гр. ОСОБА_3 1976 р.н., мешканець АДРЕСА_2 спричинив тілесні ушкодження малолітнім: ОСОБА_6 2009 р.н. та ОСОБА_5 2008 р.н. Вказане повідомлення було зареєстровано до ЄО Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області № 1902 від 14.08.2015 року. На теперішній час вирішується питання щодо притягнення гр. ОСОБА_3, до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 173-2 КУпАП (а.с. 80).

Відповідно до характеристики від 15 вересня 2017 року складеною головою Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, ОСОБА_3 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2. За час проживання на території Плодородненської сільської ради зарекомендував себе з негативного боку. Авторитетом серед жителів села не користується. На території сільської ради не працює. Проживає за рахунок тимчасових заробітків по найму у людей. Зловживає спиртними напоями. Постійно надходять скарги від сусідів по відношенню гр. ОСОБА_3 (а.с. 81).

Згідно Акту від 13 вересня 2017 року складеного депутатом Плодородненської сільської ради Бурико А.Я., яка провела обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3, 1976 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, яким було встановлено, що ОСОБА_3 проживає один у власному будинку, має тимчасові заробітки. Підсобного господарства не має (а.с. 82).

Відповідно до подання від 2 вересня 2014 року № 02-02-11-01/216, Рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Плодородненської сільської ради звертається з клопотанням щодо взяття на облік малолітніх дітей гр. ОСОБА_3 1976 р.н. та гр. ОСОБА_1 1991 р.н., а саме: ОСОБА_5 2008 р.н., ОСОБА_6 2009 р.н., ОСОБА_7 2012 р.н., ОСОБА_8 2013 р.н. та ОСОБА_9 2014 р.н., які проживають за адресою АДРЕСА_2. Гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_1 не належним чином виконують обов'язки щодо виховання своїх малолітніх дітей (а.с. 83).

Відповідно до характеристики від 23 січня 2018 року складеною депутатом Плодородненської сільської ради Михайлівського району Запорізької області Бурико А.Я., ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2. Працює будівельником по району, неоднарозово надходили скарги від сусідів про недостойну поведінку його як батька, зловживає спиртними напоями здійснює фізичне насилля над дружиною та дітьми, не приділяє достатньої уваги вихованню дітей. Сім'я стояла на обліку Михайлівського районного центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді (а.с. 84).

Згідно Акту від 23 січня 2018 року складеного депутатом Плодородненської сільської ради Бурико А.Я., яка провела обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_3, 1976 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_2, яким було встановлено, що ОСОБА_3 проживає один без дружини та дітей, працює по найму, будинок знаходитися в стані ремонту, має земельну ділянку в користуванні 0,5 га подвір'я неохайне, особистої худоби не має (а.с. 85).

Відповідно до заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_28 від 26 червня 2017 року складеної на ім'я начальника служби у справах дітей Михайлівської РДА, вони просили тимчасово влаштувати їх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5 до КЗ «Мелітопольським обласним центром соціально - психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради (а.с. 86).

Згідно довідки наданою КЗ «Мелітопольським обласним центром соціально - психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради № 02-03/169 від 25 квітня 2018 року, за період перебування малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5; а саме 3 26.06.2017 року по теперішній час, батько - ОСОБА_3, відвідував дітей 8 разів: у серпні - 1 раз, у листопаді - 2 рази, у грудні - 3 рази, у березні 2 рази. Мати - ОСОБА_1 відвідувала дітей - 4 рази: у серпні - 1 раз, у вересні - 1 раз, у жовтні - 1 раз, у березні - 1 раз. Діти з батьками спілкуються спокійно, доброзичливо, щіро радіють кожній зустрічі, питають у мами, коли вона забере їх до дому. Часто згадують матір, про батька згадують рідко. Матір кожного разу, коли відвідує дітей цікавиться їх здоров'ям та успіхами у школі старших дітей (а.с. 98).

Відповідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1, виданого 14 квітня 2018 року виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_29 про що було складено актовий запис № 01. Після укладення шлюбу прізвище дружини ОСОБА_1. ( а.с. 101).

Так, за ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Із роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відтак, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Саме тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав").

Отже, за змістом наведених вище правових норм ухилення від виконання обов'язків батьків з виховання дитини означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність), які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов'язків, коли особа має реальну можливість виконати їх, але не вчиняє відповідних дій.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що після розірвання шлюбу, у період з 2015 по липень 2017 року сторони проживали разом однією сім'єю, потім іти були влаштовані до комунального закладу, з квітня 2018 року діти проживають разом з матір'ю.

Відповідач в свою чергу зазначив, що бажає спілкуватися з дітьми та виховувати їх, проте не може дійти згоди з цих питань з позивачкою.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування від 5 лютого 2018 року, який є єдиним доказом наданим позивачем, за яким Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей, не є мотивованим, не містить переконливих доводів щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав та щодо того, що така міра буде мати позитивний вплив на виховання дитини та її подальшу долю. У висновку зазначено, що ОСОБА_3 не виконує своїх батьківських обов'язків, але відсутні посилання на докази, на підставі чого орган опіки і піклування дійшов таких висновків.

Отже, наведений вище висновок органу опіки та піклування суд вважає недостатньо обґрунтованим, оскільки в ньому взагалі не встановлені обставини на підтвердження умисного ухилення батька від виховання дитини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що достатніх підстав для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення відповідача батьківських прав не має. Позивач, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України, які зобов'язують її на засадах змагальності доводити свої позовні вимоги переконливими, належними та допустимими доказами, таких доказів не надала. Позивачем не доведено навмисного ухилення відповідача від виховання дітей, свідомого нехтування ним батьківськими обов'язками, тому відповідно відсутні підстави для задоволення позову.

Що стосується позовних вимог щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей, суд відмічає таке:

Матеріалами справи підтверджується, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5. 10 вересня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Сторони припинили подружні стосунки, після чого між батьками відсутня згода, щодо місця проживання дитини, на теперішній час діти знаходяться з матір'ю.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Михайлівської районної державної адміністрації від 24 травня 2018 року про визначення місця проживання неповнолітніх: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей за місцем проживання матері - ОСОБА_1, за адресою:АДРЕСА_3.

Діти з 26.06.2017 до 23.03.2108 року перебували в КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Після повернення з центру соціально-психологічної реабілітації діти за згодою батька проживають разом з матір'ю. Згідно з актом обстеження умов проживання від 22.03.2018 року, складеного працівниками служби у справах дітей Михайлівської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 разом зі своїми малолітніми дітьми та співмешканцем ОСОБА_29 проживає в АДРЕСА_3. Будинок складається з п'яти кімнат, умови проживання задовільні. В кімнатах є в наявності необхідні меблі - ліжка, шафи, столи, стільці, є запас продуктів харчування. ОСОБА_1 займається вихованням дітей, приділяє належну увагу їхньому вихованню. ОСОБА_3 не заперечує проти визначення місця проживання малолітніх дітей з ОСОБА_1 за адресою її мешкання.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з ст. 19 ч. 6 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі -Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. З Конвенції).

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року № 1385, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може, вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов'язком батьків діяти в її інтересах.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Таким чином, суд робить висновок, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, встановивши відсутність перешкод у передачі дітей матері, приймаючи до уваги, що матір'ю створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей і вона дбайливо ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків; заслухавши думку батька, який не проти щоб діти проживали з матір'ю, суд поряд з тим, враховуючи вік дітей, їх стать та потребу саме у материнській турботі, з наданням першочергової важливості основним та найвищим інтересам дітей, доходить до переконання у визначеності місця проживання дітей разом з матір`ю ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Михайлівської районна державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав та визнання місця проживання дітей - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, разом з матір`ю ОСОБА_1.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 1 червня 2018 року.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області М.Ю.Олійник