Справа № 521/4255/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2018 року місто Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

при секретарі Власова В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі подання Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси з Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області надійшло подання про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1.

Подання мотивоване тим, що в Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області знаходиться виконавчий лист № 200/13547/15-ц, виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 17.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми на користь ПАТ КП «Приватбанк» у розмірі 16712,28 грн.

08.08.2016 року державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника ОСОБА_1 вказаних коштів.

Боржник повідомлений про відкриття виконавчого провадження належним чином.

Проте, рішення суду боржником не виконується.

14.03.2018 року Другий Малиновський відділ державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з поданням про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1.

Сторони та інші заінтересовані особи в судове засідання, відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України не викликалися.

Розглянувши подання в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали та надані до суду письмові докази, оцінивши докази відповідно до вимог ЦПК України, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, суд прийшов до висновку про таке.

Судом встановлено, що на виконанні в Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області знаходиться виконавчий лист № 200/13547/15-ц, виданий Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 17.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми на користь ПАТ КП «Приватбанк» у розмірі 16712,28 грн.

08.08.2016 року державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника ОСОБА_1 вказаних коштів.

Боржник повідомлений про відкриття виконавчого провадження належним чином, але рішення суду не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення.

Такі заходи примусового виконання рішення суду Державним виконавцем було вжито.

Стосовно боржника було направлено запити в різні інстанції, звідки на ці запити до виконавчої служби надійшли відповіді.

Згідно довідки ВАДР ГУ ДМС України в Одеській області, боржник зареєстрований за адресою вказаною у виконавчому документі.

Відповідно до довідки ПФУ про осіб - боржників, які отримують пенсії - інформації не знайдено.

Як вбачається з довідки УПФУ про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформація відсутня.

Відповідно довідки ДПСУ про номери рахунків, відкритих у банках або інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями - інформація відсутня.

Згідно довідки ДПСУ України інформація про джерела отримання доходів боржників- фізичних осіб - відсутня.

За ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», постановою від 09.11.2016 року державного виконавця було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та заборона на його відчуження.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна щодо субєкта - ОСОБА_1, за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме: 127/2000 частина спільної часткової власності за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно відповіді Територіального сервісного центру № НОМЕР_1 України в Одеській області, щодо зареєстрованих автотранспортних засобів за боржником - автотранспортні засоби - відсутні.

Як вбачається з акту державного виконавця, виходами за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що ОСОБА_1 фактично не знайдено за адресою вказаною у виконавчому документі, майно та кошти на які згідно із законом можливо звернути стягнення, належні боржнику - не виявлені; у дверях залишено виклик на прийом.

Проте, до Відділу боржник не прибув та до теперішнього часу не надав відомості щодо сплати боргу.

Таким чином, громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_2, який, згідно рішення суду повинен сплатити борг у розмірі 16712,28 грн., злісно ухиляється від сплати вказаного боргу та рішення суду боржником не виконується.

Станом на час звернення до суду заборгованість не сплачена.

Статтею 33 Конституції України зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» передбачено підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України.

Так, положенням пункту пятого частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, -до виконання зобовязань.

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», на державну прикордонну службу України, відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення вїзду в Україну, або виїзду з України осіб, яким, згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну, або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі за дорученням правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань, виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обовязковим до виконання.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм права та наданих доказів, суд приходить до висновку про задоволення вимог подання.

Керуючись ст. 33, 129-1 Конституції України, ст. 261, 353, 441 ЦПК України, статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», п. 8 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», суд,

У Х В А Л И В:

Подання Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області про вирішення питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі території України боржника ОСОБА_1 задовольнити.

Тимчасово обмежити - громадянину України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього за рішенням Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по справі №200/13547/15-ц.

Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України (м.Київ вул. Володимирська,26).

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяи днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя: Н.В.Мирончук

16.03.18