РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2018 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі секретаря Райчук Б.А.,,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 міської ради Вінницької області до ОСОБА_2 про примусове стягнення збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

04.04.2018 року позивач ОСОБА_1 міська рада Вінницької області звернулась в суд з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 збитки, заподіяні тимчасовим зайняттям земельної ділянки, яка розташована по вул. Київській, 9 м. Жмеринки Вінницької області, в сумі 4065,28 грн. на користь ОСОБА_1 міської ради Вінницької області.

Підставами звернення до суду з позовом стало те, що 06.04.2016 року робочою групою у складі начальника відділу земельних ресурсів ОСОБА_3, головного спеціаліста відділу земельних ресурсів ОСОБА_4 з виходом на місце було проведено перевірку додержання вимог чинного законодавства при використанні земельної ділянки розташованої в м. Жмеринка Вінницької області, по вул. Київській, 9, зайнятою будівлею відповідача, в ході даної перевірки було виявлено порушення законодавства. З метою повідомлення відповідача про наявні факти порушення нею земельного законодавства та врегулювання питання в досудовому порядку їй неодноразово направлялись письмові прохання з'явитись до відділу земельних ресурсів ОСОБА_1 міської ради Вінницької області для оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, проте відповідач не здійснювала жодних заходів для оформлення зайнятої нею земельної ділянки.

Відповідно до інформації Вінницького обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації відповідачу на підставі договору купівлі продажу від 30.08.2003 року належить будівля магазину по вул. Київська, 9 в м. Жмеринка Вінницької області. Право користування (оренди) чи право власності земельної ділянки відповідач з моменту набуття права власності на будівлю не оформила, в результаті чого територіальна громада в особі ОСОБА_1 міської ради отримала збитки у вигляді не одержаного доходу, які відповідно до рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 21.12.2017 року № 356 становлять 4056, 28 грн. У відповідь на направлений 28.12.2017 року на адресу відповідача акт комісії з визначення збитків, рішення виконавчого комітету з пропозицією про добровільне відшкодування збитків, визначених в акті комісії відповідачем не виконані, збитки не відшкодовані.

Таким чином, відповідач своєю протиправною поведінкою, яка виразилась у використанні земельної ділянки без правовстановлюючих документів, позбавила власника земельної ділянки права отримувати дохід в розмірі орендної плати, внаслідок чого до місцевого бюджету не надійшли кошти за користування земельної ділянки, таким чином позивачу завдано збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі не доодержаної орендної плати.

26.04.2018 року ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Розяснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з поштового повідомлення, яке повернулось на адресу суду, 03.05.2018 року позивач ОСОБА_1 міська рада Вінницької області отримала копію ухвали про відкриття провадження. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду спавши в спрощеному порядку до суду не надходило.

Відповідачу ОСОБА_2 було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів за його зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. На адресу повернувся конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи (а.с.52). Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК Україниу разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслала.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до акту про проведення перевірки додержання вимог чинного законодавства при використанні земельної ділянки від 06.04.2016 року на виконання рішення виконавчого комітету №232 від 26.10.2011 року та приведення існуючої містобудівної документації до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» робочою групою з виходом на місце було проведено перевірку додержання вимог чинного законодавства при використанні земельної ділянки в м. Жмеринка, по вул. Київській, 9, зайнятою будівлею ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі продажу будівлі магазину від 30.08.2003 року. Робочою групою запропоновано направити лист ОСОБА_2 з проханням надати правовстановлюючі документи на земельну ділянку по вул. Київській, 9 (а.с.8).

Згідно листа виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 06.04.2016 р. № 73 за підписом міського голови ОСОБА_5, адресованого ОСОБА_2, під час здійснення перевірки не було виявлено правовстановлюючих документів на земельну ділянку під обєктом нерухомого майна, а саме торгівельного комплексу «Класик» по вул. Київській, 82 в м. Жмеринка, в звязку з цим ОСОБА_2 було запропоновано в строк до 11.04.2016 року подати правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності або користування земельною ділянкою. Лист направлено відповідачу 08.04.2016 р. (а.с.9, 9 зворот).

Як вбачається з листів виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради Вінницької області від 30.03.2017 року № 53 та 15.08.2017 року № 165, адресованих та вручених ОСОБА_2 03.04.2017 та 15.08.2017 останній повідомлено про необхідність з'явитись у відділ земельних ресурсів ОСОБА_1 міської ради Вінницької з правовстановлюючими документами на обєкт нерухомого майна для оформлення земельної ділянки по вул. Київській, 9 (а.с.10, 10 зворот, 11, 11 зворот).

Згідно листа Вінницького обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації від 17.10.2017 р. № 404, адресованого першому заступнику міського голови ОСОБА_1 міської ради на його запит (а.с. 12), ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 30.08.2003 року посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_1 міської державної нотаріальної контори належить будівля магазину по вул. Київська, 9 в м. Жмеринка Вінницької області (а.с.13), що також підтверджується копією договору купівлі продажу (а.с.14 17 план).

Відповідно до рішення ОСОБА_1 міської ради Вінницької області від 21.12.2017 року № 356 про затвердження акту про визначення розміру збитків заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки ОСОБА_2, вирішено затвердити акт про визначення розміру збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки у м. Жмеринка Вінницької області по вул. Київській, 9 ОСОБА_2; боржнику відшкодувати визначені збитки не пізніше 15 денного терміну з дня прийняття даного рішення та виготовити технічну документацію із землеустрою (а.с.18).

Згідно листа ОСОБА_1 міської ради Вінницької області, адресованого та надісланого ОСОБА_2 від 10.11.2017 р. № 240, виконавчим комітетом ОСОБА_1 міської ради Вінницької області запропоновано ОСОБА_2 взяти участь в комісії по визначенню та відшкодуванню збитків заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки (а.с.20, 20 зворот).

Відповідно до протоколу засідання комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки від 11.12.2017 року рекомендовано ОСОБА_2 виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для укладення договору оренди землі та звернутись з заявою до ОСОБА_1 міської ради щодо надання земельної ділянки в оренду; встановлено 15 денний термін ОСОБА_2 для відшкодування збитків, заподіяних внаслідок тимчасового зайняття земельної ділянки з моменту затвердження акту (а.с.21- 22).

Як вбачається з акта про визначення розміру збитків від 11.12.2017, затвердженого рішенням виконкому ОСОБА_1 міської ради від 21.12.2017 № 356, розмір збитків заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки ОСОБА_2 територіальній громаді міста Жмеринка за період з 06.04.2016 по 31.10.2017 становить 4056, 28 грн. (а.с. 19).

Згідно обґрунтованого розрахунку збитків заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки ОСОБА_2 за період з 06.04.2016 по 31.10.2017 року, розмір збитку за вказаний період становить 4056, 28 грн. з розрахунку з 06.04.2016 по 31.12.2016 25047, 84 з індексом інфляції 1,433, а з 01.01.2017 по 31.10.2017 26550, 72, індекс інфляції 1,06 (а.с.23).

Відповідно до інформації наданої центром надання адміністративних послуг у відповідь на лист ОСОБА_1 міської ради Вінницької області від 15.08.2017 в відомостях з реєстру права власності на нерухоме майно 20.11.2017 приватним нотаріусом ОСОБА_6 зареєстровано договір іпотеки, обєкт обтяження нежитлова будівля, приміщення магазину по вул. Київська, 9 в м. Жмеринка Вінницької області, власник ОСОБА_2 (а.с.23 -27).

Як вбачається з листа ОСОБА_1 міської ради Вінницької області за підписом заступника міського голови ОСОБА_7 від 28.12.2017 р. № 279, адресованого та надісланого ОСОБА_2, останню попереджено, що у разі відмови добровільного відшкодування завдані збитки, заподіяних тимчасовим зайняттям земельної ділянки по вул. Київській, 9 в м. Жмеринка Вінницької області, завдані збитки будуть стягнуті в судовому порядку (а.с.28, 28 зворот).

Нормативна оцінка земельної ділянки по вул. Київській, 9 (96) в м. Жмеринка Вінницької області з площею земельної ділянки 60 кв. м в 2016 році становила 25 047,84 грн., а в 2017 році 26550,70 грн., як вбачається з витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відділ у Жмеринському районі від 13.09.2017 № 178/0/196 17 (а.с.29, 29 зворот).

Відповідно до рішення ОСОБА_1 міської ради Вінницької області 7 сесії 5 скликання від 19.04.2007 р. № 201 про встановлення розмірів орендної плати за землю, з 01.04.2007 розмір орендної плат за землю у відсотках відповідно до нормативної грошової оцінки земельних ділянок в залежності від їх функцій, за земельні ділянки, що використовуються для комерційної діяльності (магазини, банківські, кредитні, нотаріальні, адвокатські контори, готельні, побутово-оздоровчі та інші комерційні послуги) встановлено орендну плату в розмірі 10,0% (а.с.30).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом і ніким не заперечуються.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що відповідач ОСОБА_2 набула права власності на магазин на підставі договору купівлі продажу від 30.08.2003 року, що знаходиться по вул. Київська, 9 в м. Жмеринка Вінницької області, однак права власності на земельну ділянку під магазином не оформила, таким чином користується даною земельною ділянкою, яка є власністю територіальної громади м. Жмеринки в особі ОСОБА_1 міської ради, без відповідного титулу, при цьому не виконує своїх обовязків як користувач (щодо укладення договору оренди, внесення орендної плати за користування земельною ділянко), в звязку з чим територіальні громаді спричинено шкоду у виді недотриманої орендної плати за таке користування.

До вказаних правовідносин застосовуються норми права Цивільного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування». Норми права Земельного кодексу України слід застосовувати в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 80 ЗК України визначено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Водночас ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до положень статті 126 ЗК України чинні на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Таким чином, встановлений законодавством перехід права користування земельною ділянкою відбувається не автоматично внаслідок переходу права власності на будівлю, що розташована на ній, а вимагає відповідного переоформлення права користування цією земельною ділянкою шляхом укладення договору оренди.

Статтею 22 ЦК України що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Пунктом «д» ч. 1 ст. 156 ЗК України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Приписами ст. 157 ЗК України встановлено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 за № 284 з послідуючими змінами (надалі Порядок).

Так, згідно з п. 1 цього Порядку власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відшкодуванню, згідно з п. 3 Порядку підлягають, зокрема, збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

При цьому, неодержаним доходом є дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи землекористувачів, визначаються комісіями, створеними районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських рад (п. 2 Порядку).

Відповідно до статей 19, 140 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Місцеве самоврядування визначено як право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ч. 2 ст. 2 цього Закону однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно з п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад відноситься питання регулювання земельних відносин.

Згідно з п.п. 1 п. «б» ч. 1 ст. 33 зазначеного Закону, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 цього Закону, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земляні і природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Відповідно п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України, до доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать податок на майно, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст відповідно до ст. 83 ЗК України, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

З вищевикладеного слідує, що місцеві ради, відповідно до закону, від імені та в інтересах територіальної громади міста повинні здійснювати контроль за надходженням коштів від використання землі у межах міста та не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування.

Право власності на землю територіальної громади захищається на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Не укладення та несвоєчасне укладення суб'єктами господарювання договорів оренди землі призводить до втрат коштів місцевого бюджету.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 цієї Статті, перелік яких є необмежений.

Нормами статті 12 ЦПК України закріплено такий принцип цивільного судочинства, як змагальність сторін, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд оцінивши наявні у справі докази у відповідності до статей 77, 78, 79, 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх досліджені приходить висновку,позов слід задовольнити, оскільки відповідач користувалась земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, що позбавило позивача ОСОБА_1 міську раду Вінницької області права одержати дохід у виді орендної плати за землю, який вона могла б отримувати, якби її право не було порушено, і в тому розмірі, який був би встановлений виходячи з грошової оцінки земельної ділянки та її цільового призначення.

Крім того, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.1) в розмірі 1762 грн.

Керуючисьст.ст. 3, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 89, 141, 259,263-265 ЦПК України, ст. ст.83,125, 152,156, 157 Земельного кодексу України,ст. 6 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 16, 26,33, Закону України «Про місцеве самоврядування»,суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 збитки заподіяні тимчасовим зайняттям земельної ділянки по вул. Київська, 9 в місті Жмеринка Вінницької області в сумі 4065 (чотири тисячі шістдесят пять) грн. 28 коп. на користь ОСОБА_1 міської ради Вінницької області на р/р місцевого бюджету міста Жмеринка 0006, код 24062200, «Кошти за шкоду, що заподіяна на земельних ділянках державної та комунальної власності, які не надані у користування та не передані у власність, внаслідок їх самовільного зайняття, використання не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) буз спеціального дозволу», , МФО 802015 в банк ГУДКСУ у Вінницькій області, отримувач УК у Жмеринському районі/м. Жмеринка/24062200).

Стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 міської ради Вінницької області судові витрати в розмірі 1762(одна тисячасімсот шістдесят дві ) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 міська рада Вінницькій області (місцезнаходження: м. Жмеринка Вінницької області вул. Центральна, 4, 3, МФО 802015, р/р 0361 ГУУДКСУ у Вінницькій області), ОСОБА_2 ( місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1).

Суддя Жмеринського

міськрайонного суду ОСОБА_8