ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/0430/112/18 Справа № 182/432/18 Суддя у 1-й інстанції - Тихомиров І.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач: ОСОБА_1,

відповідачі: Нікопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державна казначейська служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року про відмову у відкритті провадження, яка ухвалена суддею Тихомировим І.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня2018 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, яка полягає як в уже існуючих утратах та і в не отриманих прибутках за період з 06.09.2013 року по 01.10.2015 року.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду та направити справу для розгляду до суду першої інстанції посилаючись на те, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки позовна заява подана та підписана фізичною особою, яка виступає без статусу суб'єкта підприємницької діяльності. Спір виник не з корпоративних відносин, позов виник із публічно-правових відносин та стосується неправомірних дій державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження.

Правом, передбаченим ст.360 ЦПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що в січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Нікопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних рішень, дій та бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до загальнодоступних відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є єдиним засновником ПП «Дніпрянка», єдиним керівником та підписантом цього господарського товариства без обмежень, тобто фактично єдиним органом управління приватного підприємства.

Як видно з матеріалів справи, підставами та предметом пред'явленого позову, є стягнення з Державної казначейської служби на користь ПП «Дніпрянка» шкоди завданої Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області внаслідок неправомірних дій під час здійснення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області, у якому ПП «Дніпрянка» була боржником.

Приймаючи до уваги суб'єктний склад сторін по справі, підстави і предмет заявлених позовних вимог, з огляду на завдання шкоди позивачу діями ДВС під час проведення виконавчих дій з примусового виконання рішення Господарського суду та враховуючи, що спірні правовідносини мають господарський характер, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі, керуючись вимогами п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов подано від імені фізичної особи, яка виступає без статусу суб'єкта підприємницької діяльності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, виходячи зі змісту позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся в інтересах ПП «Дніпрянка» та своїх інтересах, як засновника та керівника цього приватного підприємства, що є юридичною особою та суб'єктом господарювання.

ОСОБА_1, як засновником та керівником приватного підприємства «Дніпрянка», оскаржуються дії по примусовому виконанню рішення господарського суду щодо стягнення заборгованості з ПП «Дніпрянка».

За ч.1 ст.339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно ч.1 ст.340 ГПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 14 березня 2018 року в справі № 660/612/16-ц, зазначила, що аналіз правових норм, передбачених частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням вимог статей 447, 448 ЦПК України та статей 339, 340 ГПК України у редакціях від 03 жовтня 2017 року, дає підстави зробити висновок, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства, а якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства, відповідно.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про підвідомчість спору господарському суду, тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дніпрянка" в особі власника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2018 року.

Головуючий :

Судді: