___________ __МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ_____________
Пр. № 2/521/1441/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі Пасічник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про зняття заборони відчуження майна,

встановив:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (Другого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк»), посилаючись на те, що 23 січня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва були видані виконавчі листи на примусове виконання рішення третейського суду при Асоціації українських банків про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», які були направлені на примусове виконання до Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ. Зазначені виконавчі провадження були згодом закриті у звязку з добровільним виконанням позивачем судового рішення у повному обсязі. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2014 року у справі №521/6600/14-ц з усього її нерухомого майна було знято арешт та заборону на відчуження, які були накладені постановою державного виконавця.

Зазначила, що 24 листопада 2017 року вона звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_2 для здійснення нотаріальних дій, та при здійсненні перевірки стало відомо, що в Державному реєстрі обтяжень зареєстровано обтяження на все рухоме майно позивача у вигляді заборони відчуження, накладене постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ. Позивач звернулась до державного виконавця та отримала відповідь, що виконавче провадження було закрито, а матеріали виконавчого провадження були знищені за закінченням строку зберігання та рекомендовано звернутися до суду.

Посилаючись на порушення своїх прав як власника рухомого майна, позивач просила суд скасувати арешт та зняти заборону на відчуження зі всього рухомого майна, яке належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладену постановою старшого державного виконавця Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ від 27 березня 2013 року в межах виконавчого провадження №36871479.

Позивач та її представник, діюча на підставі довіреності від 12 лютого 2018 року у судове засідання не зявились, представник надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримали, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу за її відсутності Раніше надала до суду відповідь на заперечення (а.с. 32, 62).

Представник Другого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській областіу судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Раніше представник надав до суду заперечення, в яких зазначив, що 12 серпня 2013 року старшим державним виконавцем Шумейко А.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а не як вказує позивач з підстав виконання нею судового рішення, просив суд відмовити у задоволенні позову (а.с. 34,35,60,62).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Укрсоцбанк», в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до ст. 128 ЦПК України (а.с. 61).

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження», тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

Судом встановлено, що на виконанні Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ перебувало виконавче провадження №36871479 по виконанню виконавчого листа №6-5252/11, виданого 23 січня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу у розмірі 418994,08 грн. (а.с. 36).

ОСОБА_3 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 24 листопада 2017 року вбачається, що постановою старшого державного виконавця Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ від 27 березня 2013 року в межах ВП №36871479 було накладено арешт на все рухоме майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 5)

Встановлено, що постановою старшого державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_4 від 12 серпня 2013 року виконавчий лист №6-5252/11, виданий 23 січня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було повернуто стягувачу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 червня 2014 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ, за участі третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» про зняття арештів з нерухомого майна та заборон на його відчуження задоволено.

Рішенням встановлено, що 13 лютого 2013 року на адресу Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ надійшли повідомлення від ПАТ «Укрсоцбанк», згідно яких ПАТ «Укрсоцбанк» не має претензій до позивача ОСОБА_1

Відповідно до ч.ч. 4,6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ОСОБА_3 наданих представником відповідача заперечень вказано, що виконавче провадження №36871479 знищено, згідно п. 9.9 Наказу Міністерства юстиції України №2274/5 від 25 грудня 2008 року «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», так як строк їх зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить три роки (а.с. 34-35).

Таким чином судом встановлено, що виконавче провадження, в рамках якого 27 березня 2013 року було накладено арешт на все рухоме майно боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження, було знищено, а виконавчий документ раніше було повернуто стягувачу.

ОСОБА_3 ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на час вчинення виконавчих дій), визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження,крім випадків визначених законом, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Як встановлено судом, арешт із рухомого майна боржника знятий не був, що порушує право власності останньої на вказане майно.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

ОСОБА_3 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право ОСОБА_1як власника майна.

Отже, внаслідок накладення арешту та заборони на відчуження рухомого майна позивач на сьогоднішній день позбавлена можливості реалізувати свої права власника, які передбачені законодавством України.

Таким чином, наявність арешту та заборони відчуження, накладених постановою старшого державного виконавця Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_4 від 27 березня 2013 року в межах ВП №36871479, яке знищене, порушує права позивача.

ОСОБА_3 ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення в частині скасування арешту та заборони відчуження усього рухомого майнаОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження, ст.ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про зняття заборони відчуження майна задовольнити.

Скасувати арешт та заборону на відчуження з рухомого майна, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладений постановою старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 березня 2013 року в межах ВП №36871479, реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 13832700.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 (тридцяти) днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 30 травня 2018 року.

Суддя: О.М. Сегеда