Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа №572/493/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Рижого О.А.

з участю секретаря - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ремчицької сільської ради Сарненського району Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, загальною площею 2,34 га., яка належала ОСОБА_2, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РВ №03640, розташовану на території Ремчицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, після смерті ОСОБА_2, яка померла 05.09.2016 р.

В обґрунтування вимог вказувала, що 05 вересня 2016 року померла ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ГЮ № 191770 від 06.09.2016 року. На випадок своєї смерті остання залишила заповіт зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 54 Ремчицької сільської ради Сарненського району Рівненської області 28.04.2015 р., яким заповідала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,34 га розташовану на території Ремчицької сільської ради, Державний акт серії РВ № 03640 їй. Позивачка зазначила в позові, що для оформлення своїх спадкових прав, вона звернулась до державного нотаріуса Сарненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті померлої ОСОБА_2 Однак, державним нотаріусом Сарненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області їй було відмовлено, через те, що відсутній витяг на земельну ділянку з Державного земельного кадастру та видано Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину 23.01.2018 року. Згідно повідомлення Відділу у Сарненському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №97-17-0.32-9/175-18 від 17.01.2018 року, витяги з Державного земельного кадастру надати неможливо.

В підготовче судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду до суду надійшла від неї заява, де вона позовні вимоги підтримує, посилаючись на викладене в позовній заяві, просить його задоволити та розглядати справу у її відсутності.

Представник Ремчицької сільської ради в засідання також не з`явився, подав до суду через канцелярію суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне.

Встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія РВ №03640 від 26.02.2001 р., земельна ділянка, площею 2.34 га., згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії РВ №03640 від 26.02.2001 р., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належала ОСОБА_2

Відповідно до Постанови державного нотаріуса ОСОБА_3 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 23.01.2018 р. Відповідно до Постанови державного нотаріуса ОСОБА_3 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 23.01.2018 р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Ремчицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, площею 2.34 га Державний акт серії РВ №03640 в звязку з тим, що згідно ст.4.20 глви 10розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. №295/5, одним із документів на підставі якого проводиться нотаріусом видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку є витяг з Державного земельного кадастру. В даній постанові також вказано, що згідно повідомлення Відділу у Сарненському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 97-17-0.32-9/175-18 від 17.01.2018 р. витяг з Державного земельного кадастру надати неможливо. Г.Г. було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Ремчицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, площею 2.34 га Державний акт серії РВ №03640 в звязку з тим, що згідно ст.4.20 глави 10розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. №295/5, одним із документів на підставі якого проводиться нотаріусом видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку є витяг з Державного земельного кадастру. В даній постанові також вказано, що згідно повідомлення Відділу у Сарненському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області № 97-17-0.32-9/175-18 від 17.01.2018 р. витяг з Державного земельного кадастру надати неможливо.

05 вересня 2016 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ГЮ № 191770 від 06.09.2016 року. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй вищевказану земельну ділянку.

Як вбачається з постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 23.01.2018 р., видану Державним нотаріусом ОСОБА_3 вбачається, що позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом.

В матеріалах справи наявний заповіт від 28 квітня 2015 року, згідно якого ОСОБА_2 належну їй земельну ділянку, підтверджену Державним актом на право приватної власності на землю серії РВ №03640 заповіла ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.1268 названого Кодексу спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 цього Кодексу).

Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Враховуючи, що щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Оскільки покійна ОСОБА_2 за свого життя мала на праві власності вищевказану земельну ділянку та на випадок своєї смерті розпорядилася нею на користь ОСОБА_1 та згідно заповіту, залишеного ОСОБА_2, вона являється спадкоємцем і спадщину прийняла у встановленому законом порядку, судом встановлено, що спадкоємці, які мали б обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 відсутні, проте відсутність грошової оцінки вказаних земельних ділянок унеможливлює ОСОБА_1 оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та знаходить підстави визнати, що ОСОБА_1, відповідно до ст.ст.1217, 1268 ЦК України, набула право власності на вказані спадкові земельні ділянки, так як є субєктом набуття права власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

На підставі ст.ст. 15, 25, 328, 346, 1217, 1268, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст. 78,81,125 ЗК України, Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 141, 200, 206, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Ремчицької сільської ради Сарненського району Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, жителька с. Яринівка хутір Ковбан,2, Сарненського району Рівненської області, поштовий індекс: 34580) право власності на земельну ділянку, загальною площею 2.34 га., цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ремчицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, належну ОСОБА_2, підтвердженої Державним актом на право приватної власності на землю серії РВ №03640 від 26.02.2001 р. в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 05 вересня 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Рижий