Справа № 347/346/18
Провадження № 2/347/310/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2018 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Сабадаха Б.В.,

за участю секретаря: Лазорик Л.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.10.2001 року у виконкомі Пістинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, за актовим записом № 22.

Позивач в підготовче засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Із позовних вимог вбачається, що шлюб було зареєстровано 25.10.2001 року. Від спільного проживання народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачкою по справі вони перебували у шлюбі протягом тривалого часу, однак останнім часом вони не проживають однією сімєю, не ведуть спільного господарства. Причиною розірвання їхніх сімейних стосунків стало те, що відповідачка не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у нього та сімї. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного, внаслідок чого між ними склалися неприязні стосунки, їхній шлюб розпався і носить лише формальний характер.

Відповідачка ОСОБА_2 в підготовче засідання не зявилася, до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 25.10.2001 року у виконкомі Пістинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22, що стверджується свідоцтвом про одруження серії 1-НМ № 072045 виданим 25.10.2001 року (а.с.4).

Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.3), в сторін народився син: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сімї немає ніякої, шлюб між ними носить формальний характер. Підстав для примирення чи збереження сімї суд не вбачає.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З урахуванням того, що позов подано одним із подружжя, а саме ОСОБА_1, продовжувати подальше спільне подружнє життя позивач з відповідачкою не бажає, а тому суд вважає, що в інтересах сторін, позов слід задоволити.

Малолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - слід залишити на виховання та проживання із матір'ю, ОСОБА_2

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 56, 104, 110, 112, 161 СК України та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 200, 206, 247, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, жителем ІНФОРМАЦІЯ_3) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, жителькою села Шешори, вулиця Чорновола, 1, Косівського району Івано-Франківської області), що зареєстрований 25.10.2001 року у виконкомі Пістинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22, - розірвати.

Малолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, - залишити на виховання та проживання із матір'ю ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

У відповідності до п.п.15.5 п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя : Б.В. Сабадах