Справа №359/3642/18
Провадження №2-з/359/69/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Петровій О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання майна обєктом спіль-ної сумісної власності та його поділ,

встановив:

В травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою та об-ґрунтовує її тим, що вона предявила позов до ОСОБА_4 про визнання обєктами спільної сумісної власності житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по пров. Короленка, 8 в м. Борисполі, земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :11:030:0067 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговуван-ня жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташованої за цією ж адресою, земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером :11:030:0089 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по пров. Панфілова, 29 в м. Борисполі, та будівельних мате-ріалів та обладнання, використаних в процесі будівництва житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на земельній ділянці площею 0,065 га з кадастровим номером :03:004:0078 з цільовим призначенням для садівництва, розташованій в СТ «Маяк» на території Головурівської сільської ради; а також про поділ цих обєктів нерухомого майна. Відповідач має намір відчужити домоволодіння та земельні ділянки у власність інших осіб. Ця обставина унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову. Тому ОСОБА_1 п росить накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по пров. Короленка, 8 в м. Борисполі, земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :11:030:0067 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за цією ж адресою, та земельну ділянку площею 0,065 га з кадастровим номером :03:004:0078 з цільовим призначенням для садівництва, розташовану в СТ «Маяк» на території Головурівської сільської ради.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримують заяву та наполягають на її задоволенні.

ОСОБА_4 не зявився у судове засідання та подав заяву (а.с.45-49), в якій він посилається на те, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України. Тому ОСОБА_4 просить суд повернути таку заяву позивачу.

Представник відповідача ОСОБА_3 підтримує заяву її довірителя про повернення заяву про забезпечення позову та додатково посилається на те, що ОСОБА_1 заволоділа правовстановлюючими документами на домоволодіння та земельні ділянки. У звязку з цим ОСОБА_4 не має жодної можливості відчужити ці обєкти нерухомого майна. Тому представник відповідача ОСОБА_3 просить суд повернути заяву про забезпечення позову або відмовити в її задоволенні.

Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задо-воленню.

Встановлено, що в травні 2018 року ОСОБА_1 предявила до Бориспільського міськрайонного суду позов (а.с.31-44), в якому вона просила визнати обєктами спільної сумісної власності позивача та ОСОБА_4 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по пров. Короленка, 8 в м. Борисполі, земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :11:030:0067 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за цією ж адресою, земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :11:030: 0089 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по пров. Панфілова, 29 в м. Борисполі, та будівельні матеріали та обладнання, використані в процесі будівництва житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на земельній ділянці площею 0,065 га з кадастровим номером :03:004:0078 з цільовим призначенням для садівництва, розташованій в СТ «Маяк» на території Головурівської сільської ради; а також здійснити поділ цих обєктів нерухомого майна.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.150 цього ж Кодексу заходи забезпечення позову мають бути спів-мірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при роз-гляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Встановлено, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по пров. Короленка, 8 в м. Борисполі та земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :11:030:0067 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за цією ж адресою, зареєстровано за ОСОБА_4 Це підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 9 жовтня 2012 року (а.с.16), інформаційною довідкою №125080559 від 24 травня 2018 року (а.с.62-63) та копією державного акту на право влас-ності на земельну ділянку серії ЯК №312158 від 6 липня 2011 року (а.с.15).

З інформаційних довідок №125080559 та №125082308 від 24 травня 2018 року (а.с.62-64) вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відсут-ні записи про арешт вказаного домоволодіння та земельної ділянки або заборону відчуження цих обєктів нерухомого майна. Ця обставина свідчить про те, що ОСОБА_4 може в будь-який час відчужити домоволодіння та земельну ділянку у власність інших осіб. Після цього виконання рішення суду про задоволення позову стане неможливим. Крім того, ОСОБА_1 буде вимушена додатково оспорювати договори відчуження обєктів нерухомого майна. Це свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав позивача.

Зокрема, з іншої інформаційної довідки №125468803 від 29 травня 2018 року (а.с.65-66) вбачається, що 21 травня 2018 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_4 вже відчужив у власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,065 га з кадастровим номером :03:004:0078 з цільовим призначенням для садівництва, розташовану в СТ «Маяк» на території Головурівської сільської ради. Ця обставина спростовує достовірність посилання представника відповідача ОСОБА_3 на те, що її довіритель ніби-то не має можливості відчужити спірне нерухоме майно у власність інших осіб.

Крім того, арешт вказаного вище домоволодіння та земельної ділянки є співмірним заявленим позовним вимогам.

З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення предявленого позову належить накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по пров. Короленка, 8 в м. Борисполі та земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :11:030:0067 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за цією ж адресою.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як розяснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обовязкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

Беззаперечно, накладення арешту на домоволодіння та земельну ділянку призведе до втручання держави у право ОСОБА_4 на мирне володіння його майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й конче необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства. Така мета становить суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт домоволодіння та земельної ділянки полягає у позбавленні ОСОБА_4 можливості лише розпоряд-жатись цими обєктами нерухомого майна. Водночас, відповідач може продовжувати вільно користуватись та володіти домоволодінням та земельною ділянкою. Це свідчить про те, що накладення арешту на ці обєкти нерухомого майна не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

Суд вважає, що ці обставини є додатковою, але не менші вагомою підставою для на-кладення арешту на вказане вище домоволодіння та земельну ділянку.

Водночас, в прохальній частині предявленого позову (а.с.41-44) відсутні вимоги щодо земельної ділянки площею 0,065 га з кадастровим номером :03:004:0078 з цільо-вим призначенням для садівництва, розташованої в СТ «Маяк» на території Головурівської сільської ради. Ця обставина свідчить про те, що вказана земельна ділянка взагалі не є пред-метом спору. Арешт цього обєкту нерухомого майна не є співмірним заявленим позовним вимогам та порушить право ОСОБА_5, яка навіть не залучена до участі у розгляді цивільної справи.

З огляду на це суд вважає, що підстави для накладення арешту на земельну ділянку площею 0,065 га з кадастровим номером :03:004:0078 з цільовим призначенням для садівництва, розташовану в СТ «Маяк» на території Головурівської сільської ради, від-сутні. Тому у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині цієї вимоги ОСОБА_1 належить відмовити.

Відповідно до ч.9 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Як розяснив Європейський суд з прав людини в п.53, п.55 рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обовязків», пункт 1 статті 6 залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться, для досягнення цієї мети. Водночас, обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (рішення у справі компанії «Тіннеллі та сини ОСОБА_6.» та інші, а також Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королів-ства»).

Встановлено, що форма та зміст заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову повністю відповідають вимогам ст.151 ЦПК України. Навіть, якщо припустити відсутність в цій заяві деяких реквізитів, то такі недоліки не є істотними та обєктивно не перешкоджають розгляду заяви про забезпечення позову. Повернення цієї заяви буде розцінюватись свавіль-ним та нічим не виправданим порушенням права позивача на доступ до правосуддя, гаранто-ваного п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на це суд вважає, що підстави для повернення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відсутні.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на такі обєкти нерухомого майна:

- житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по пров. Короленка, 8 в м. Борисполі;

- земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :11:030:0067 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по пров. Короленка, 8 в м. Борисполі.

У задоволенні заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на іншу земельну ділянку ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про повернення заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду складена в повному обсязі 4 червня 2018 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення її в повному обсязі. Водночас, апеляційне оскарження цієї ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_7