н/п 4-с/490/124/2018
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

16 квітня 2018 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Центрального відділу ДВС м. Миколаїв під час виконання виконавчого листа №1423/18835/2012 та скасування постанови Центрального відділу ДВС м. Миколаїв від 25.11.2016 року ВП №50545026 «Про повернення виконавчого документу стягувачу»,-

В С Т А Н О В И Л А:

15.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність Центрального відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області під час виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва згідно виконавчого листа №1423/18835/2012, виданого 25.03.2013 року; скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Миколаїв ОСОБА_2 від 25.11.2016 року ВП №50545026 «Про повернення виконавчого документу стягувачу» - як незаконну, та зобов'язати Центральний відділ ДВС м. Миколаїв відновити виконавче провадження ВП №50545026 (ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження»). Окрім того, ОСОБА_1 просив поновити строк звернення до суду з даною скаргою.

Ухвалою суду від 15.02.2018 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Центрального відділу ДВС м. Миколаїв під час виконання виконавчого листа №1423/18835/2012 та на постанову Центрального відділу ДВС м. Миколаїв від 25.11.2016 року ВП №50545026 «Про повернення виконавчого документу стягувачу» - залишено без розгляду.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 29.03.2018 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 31.01.2018 року скасовано в частині залишення без розгляду оскарження бездіяльності Центрального ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області під час виконання виконавчого листа №1423/18835/2012, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 25.03.2013 року, щодо наслідків звернення ОСОБА_1 із заявою від 29.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження, та направлено в цій частині справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.04.2018 року справу передано судді Черенковій Н.П.

Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов'язковими для виконання Україною. У статті 17 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями.

Наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6, має визначатися за допомогою суб'єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об'єктивного критерію, тобто з'ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення у справі ОСОБА_3 (De Cubber) від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 13-14, п. 24).

Згідно з об'єктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко з'ясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід (рішення у справі ОСОБА_3, серія A, № 86, с. 14, п. 26).

Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і ОСОБА_4 ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справ і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або обєктивності судді

Виходячи з цих принципів, суддя зобовязаний заявити самовідвід для забезпечення принципу безсторонності суду.

Враховуючи вищевикладене з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді,головуючий суддя вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі № 1423/18835/2012.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И ЛА:

Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність Центрального відділу ДВС м. Миколаїв під час виконання виконавчого листа №1423/18835/2012 та скасування постанови Центрального відділу ДВС м. Миколаїв від 25.11.2016 року ВП №50545026 «Про повернення виконавчого документу стягувачу» у цивільній справі №1423/18835/2012 за позовом ОСОБА_1 до КС "Кредитний альянс" про повернення грошового внеску.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова