Справа № 727/5597/16-ц
Провадження № 2/727/374/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Семенка О.В.

при секретарі Гончарук Н.Г.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідачів: товариство з обмеженою відповідальністю «Галс ЛТД» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2016 року позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідачів: товариство з обмеженою відповідальністю «Галс ЛТД» про стягнення заборгованості за кредитним договором№71114К10 від 15.09.2014 року, який укладений в межах Генеральної угоди №71114N2 від 08.04.2013 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 08.04.2013 року між позивачем та позичальником ТОВ «Галс ЛТД» укладена Генеральна угода №71114N2.

В межах Генеральної угоди укладено ряд кредитних договорів, в тому числі кредитний договір №71114К10 від 15.09.2014 року у вигляді відновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості 6 850 000,00 гривень, ставкою 21,5% річних з кінцевим терміном погашення 14.09.2016 року.

Позичальник взяті на себе зобовязання не виконав, станом на 31.12.2015 року заборгованість ТОВ «Галс ЛТД» перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за кредитним договором №71114К10 від 15.09.2014 року складає 6938289,31 гривень.

Також вказував, що 08.04.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки №71113Р3, з додатковою угодою №71113Р3-1 від 17.09.2013 року, додатковою угодою №71113Р3-2 від 26.06.2014 року, додатковою угодою №71113Р3-3 від 06.10.2015 року відповідно до якого відповідач зобовязався нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником ТОВ «Галс ЛТД» зобовязань по Генеральній кредитній угоді №71114N2 від 08.04.2013 року.

Крім цього, 08.04.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_4 укладено Договір поруки №71113Р2, з додатковою угодою №71113Р2-1 від 17.09.2013 року, додатковою угодою №71113Р2-2 від 26.06.2014 року, додатковою угодою №71113Р2-3 від 06.10.2015 року відповідно до якого відповідач зобовязалася нести солідарну відповідальність за невиконання позичальником ТОВ «Галс ЛТД» зобовязань по Генеральній кредитній угоді №71114N2 від 08.04.2013 року.

Посилався на те, що 29.12.2015 року Банком направлялись відповідачам листи вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості в яких було запропоновано виконати зобовязання, щодо погашення суми заборгованості в добровільному порядку. Також, Позивач неодноразово звертався до Відповідачів з проханням: сплатити кредитні зобовязання та погасити існуючу заборгованість, проте, останні на звернення не реагували, жодних заходів щодо погашення заборгованості не вживали.

Тому просить стягнути із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором№71114К10 від 15.09.2014 року, який укладений в межах Генеральної угоди №71114N2 від 08.04.2013 року в сумі 6938289,31 гривень та стягнути судові витрати.

Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Відповідачі в судове засідання не зявилися від них до суду надійшли відзиви на позовну заяву, в яких просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.04.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «Галс ЛТД» було укладено Генеральну угоду №71113N2. Відповідно до положень угоди, банк проводить кредитні операції межах лімітів, визначених п.4.5 угоди, на підставі та з урахуванням умов кредитного договору, укладеного в рамках цієї генеральної угоди. Термін користування кредитом за цією генеральною угодою встановлюється до 07.04.2018 року. Загальний ліміт заборгованості за генеральною угодою: загальний розмір заборгованості позичальника за кредитом за цією генеральною угодою не може перевищувати 6950000 гривень. Всі додатки до Генеральної угоди є її невідємною частиною.

В межах Генеральної угоди було укладено кредитні договори: кредитний договір №71113К4 від 08.04.2013 року; кредитний договір №71113К5 від 08.04.2013 року; кредитний договір №71113К6 від 11.04.2013 року; кредитний договір №71113К7 від 21.05.2013 року; кредитний договір №71113К12 від 13.09.2013 року; кредитний договір №71113К15 від 26.12.2013 року; кредитний договір №71114К8 від 27.06.2014 року; кредитний договір №71114К9 від 01.07.2014 року; кредитний договір №71114К10 від 15.09.2014 року.

Термін повернення кредиту за кредитним договором №71114К8 від 27.06.2014 року визначено до 26.06.2017 року. Термін повернення кредиту за кредитним договором №71114К10 від 15.09.2014 року визначено до 14.09.2015 року. Термін повернення кредиту за кредитним договором №71113К15 від 26.12.2013 року визначено до 25.12.2014 року. Термін повернення кредиту за кредитним договором №71113К4 від 08.04.2013 року визначено до 07.04.2016 року. Термін повернення кредиту за кредитним договором №71114К9 від 01.07.2014 року визначено до 30.06.2017 року.

Окрім зазначеного, додатковим договором №71113N2-5 від 25.06.2014 року до генеральної угоди було змінено загальний ліміт заборгованості за генеральною угодою та визначено, що загальний розмір заборгованості позичальника за кредитом не може перевищувати 9 525 000 гривень.

Судом також встановлено, що 08.04.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №71113Р3.

08.04.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №71113Р2.

За змістом вказаних угод поручителі зобовязалися перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобовязання. Основним зобовязанням є зобовязання позичальника, передбачені кредитною угодою щодо відшкодування суми кредиту, процентів, штрафних санкцій, а також всіх та будь-яких витрат, повязаних з наданням та обслуговуванням кредиту.

Кредитною угодою є генеральна угода №71113N2 від 08.04.2013 року з усіма чинними кредитними договорами, які укладаються в рамках генеральної угоди, їй підпорядковуються, є додатками до генеральної угоди та її невідємними частинами, відповідно до якої кредитор надає ТОВ «Галс ЛТД» кредит на визначених кредитною угодою умовах, з кінцевим строком погашення основного боргу 07.04.2018 року.

Договори набувають чинності з дати його підписання повноважними представниками. Сторін. Дія цих договорів припиняється після повного виконання основного зобовязання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У звязку з невиконання ТОВ «Галс ЛТД» зобовязання за генеральною угодою ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 29 грудня 2015 року надіслано позичальнику та поручителям вимоги про дострокову сплату кредиту, процентів та пені.

Правові наслідки порушення зобовязання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Водночас статтею 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

За змістом п.7.4 договорів поруки, укладених між банком та поручителями, дія договорів припиняється після повного виконання основного зобовязання.

Порука це строкове зобовязання, і незалежно від установлення строку її дії на підставі договору чи закону, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора вимагати від боржника виконання зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договорів поруки про їх дію до повного припинення зобовязань боржника не означають, що цими договорами установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15 строк, передбачений нормою ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Водночас, якщо кредитор на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, то передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Предявивши вимогу до позичальника - ТОВ «Галс ЛТД» про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінило строк виконання основного зобовязання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати було зобовязано предявити позов до поручителів.

ТОВ «Галс ЛТД» вимогу банку про дострокове виконання зобовязання отримало 05 січня 2016 року.

Пунктом 6.3.2 Генеральної угоди, укладеної між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «Галс ЛТД», передбачено, що дострокова сплата кредиту, процентів та інших платежів мала бути здійснена позичальником протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку.

Отже, банк зобовязаний був предявити позов до поручителів протягом шести місяців від дати порушення ТОВ «Галс ЛТД» встановленого строку для дострокового повернення кредиту, якою є 16 січня 2016 року.

При цьому згідно відтиску штампу № 15934/16вх. позивач звернувся до суду з даним позовом 28.07.2016 року тобто після спливу шестимісячного терміну.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки.

В звязку зі спливом вищевказаного шестимісячного терміну, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 30.03.2017 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 16.05.2017 року, було визнано поруку, яка виникла з договору поруки №71113Р3 від 08.04.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3, такою, що припинилась.

Крім цього, рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 23.05.2017 року визнано поруку за договором поруки №71113Р2 від 08 квітня 2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_4, припиненою.

Таким чином, оскільки порука ОСОБА_3А та ОСОБА_4 за договорами поруки №71113Р3 від 08.04.2013 року та №71113Р2 від 08.04.2013 року припинилася, тому позов про стягнення з .ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором№71114К10 від 15.09.2014 року, який укладений в межах Генеральної угоди №71114N2 від 08.04.2013 року, не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 76-81, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (МФО 356271, код ЗКПО 21420657, м. Чернівці, вул. Головна, 183) до ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), третя особа на стороні відповідачів: товариство з обмеженою відповідальністю «Галс ЛТД» (ідентифікаційний код 30844146) про стягнення заборгованості за кредитним договором №71114К10 від 15 вересня 2014 року, який укладений в межах Генеральної угоди №71113N2 від 08 квітня 2013 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду..

Повний текст рішення складено 12 квітня 2018 року.

СУДДЯ О.В. СЕМЕНКО