Справа №464/2876/18
пр.№ 4-с/464/37/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2018

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Горбань О.Ю., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову про накладення штрафу від 25.04.2018,

в с т а н о в и в:

23 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить скасувати постанову від 25.04.2018, винесену у виконавчому провадженні ВП № 55924506 начальником Миколаївського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про накладення штрафу у розмірі 850,00 грн. за невиконання вимоги старшого державного виконавця Миколаївського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 від 29.03.2018.

Дослідивши скаргу, приходжу до наступного.

З мотивів скарги встановлено, що 25.04.2018 начальником Миколаївського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 в ході виконання виконавчого провадження ВП №55924506 винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у звязку з невиконанням рішення суду. Скаржник вважає незаконною вказану постанову та просить скасувати її.

Відповідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», в редакції зі змінами, внесеними постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 4, справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до розгляду в порядку цивільного судочинства.

Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», який діє з 05.10.2016 року, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.1 вказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що Закон України «Про виконавче провадження» є процесуальним законом, який крім іншого, передбачає юрисдикцію органів по розгляду скарг, зокрема, на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, визначає, що вони розглядаються адміністративним судом.

Скаржник ОСОБА_1 оскаржує саме постанову, винесену начальником Миколаївського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 про накладення штрафу у виконавчому провадженні, відтак розгляд справи даного характеру належить до компетенції адміністративних судів.

Зважаючи на викладене, у прийнятті скарги, поданої стороною виконавчого провадження на постанову про накладення штрафу в порядку цивільного судочинства слід відмовити, оскільки таку слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.186, 448 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

У прийнятті скарги ОСОБА_1 на постанову про накладення штрафу від 25.04.2018 - відмовити.

Роз'яснити ОСОБА_1 його право на звернення з позовом на постанову про накладення штрафу від 25.04.2018 в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: О.Ю.Горбань