Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 333/14/18
Номер провадження 22-ц/778/1506/18
Головуючий у 1 інстанції Круглікова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В.
Онищенко Е.А.
секретарБурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка є законним представником ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, яка є законним представником ОСОБА_6, ОСОБА_8, який є законним представником ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_9, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_7 до відповідача 1: ОСОБА_5, яка є законним представником ОСОБА_6, відповідача 2: ОСОБА_8, який є законним представником ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2018 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_5, подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна Комунарському районному суду міста Запоріжжя.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічна норма міститься у ст. 4 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

За приписами ч.1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Підсудність (територіальна юрисдикція) розгляду цивільних справ на час вирішення питання про відкриття провадження у справі визначалася відповідно до положень § 3 глави 2 розділу І ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем додані копії документів на житло, а саме копію свідоцтва про право власності на житло, та витяг з реєстру прав власності, з якого вбачається що спірна квартира право користування якою оспорюється у цій справі знаходиться за адресою АДРЕСА_1., що територіально знаходиться у Дніпровському (колишня назва Ленінському) районі міста Запоріжжя.

Процесуальним кодексом встановлена виключна підсудність щодо позовів із приводу нерухомого майна, висновки суду першої інстанції про підсудність справи Комунарському районному суду за місцем реєстрації відповідача не відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону.

Вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування нерухомим майном виникли саме з приводу цього майна, і спір повинен бути розглянутий Ленінським районним судом міста Запоріжжя відповідно до правил визначених зазначеною ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому вона на підставі ст. 380 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до Леніського районного суду Запорізької області за правилами виключної підсудності.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка є законним представником ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя про відкриття провадження у справі від 18 січня 2018 року скасувати та прийняти постанову про направлення справи до Ленінського районного суду м. Запоріжжя за встановленою підсудністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 19 квітня 2018 року.

Головуючий, суддя-доповідач

судді: