Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 333/4881/16 Головуючий у 1 інстанції: Фунжий О.А.
Провадження №22-ц/778/700/18 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - суддя Маловічко С.В., судді Кочеткова І.В., Гончар М.С.

при секретарі: Ващенко З.С.

за участі:

представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4 та його представника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що він є власником 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1. Власником іншої частини будинку є відповідач. Рішенням виконкому Запорізької міської ради від 24 червня 1954р. за вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 578 кв. м., фактично площа ділянка складає 651 кв. м, лишки ділянки площею 73 кв. м залишено у тимчасовому користування співвласників будинку. Відповідач у добровільному порядку відмовляється встановити порядок користування ділянкою, в зв'язку з чим позивач просив суд встановити порядок користування вказаною земельною ділянкою, призначивши у справі відповідну земельно-технічну експертизу.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2016р. у справі була призначена судово-технічна експертиза щодо визначення варіантів порядку користування спірною земельною ділянкою, проведення якої було доручено Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Висновком судової земельно-технічної експертизи № 540-16 від 30.06.2017р. визначено 3 варіанти розподілу земельної ділянки та 1 варіант порядку користування.

Після ознайомлення з висновком вказаної експертизи позивач наполягав на визначенні порядку користування земельною ділянкою за І варіантом.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також просив викликати в судове засідання експерта Майстренка І.О. для надання пояснень своїх висновків, а також призначити у справі додаткову земельно-технічну експертизу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3, яка підтримала клопотання та апеляційну скаргу, пояснення та думку відповідача ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5, які заперечували проти апеляційної скарги та задоволення клопотань, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Справа розглянута судом першої інстанції під час дії цивільно-процесуального кодексу у редакції від 18.03.2004р. Проте 15.12.2017р. набув чинності ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017р., яким до нього внесені зміни, тому в ході апеляційного розгляду слід перевіряти дотримання судом першої інстанції вимог ЦПК України в ред. від 18.03.2004р., а здійснювати апеляційний розгляд справи та ухвалювати судове рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги слід за положеннями цивільно-процесуального кодексу у новій редакції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що не має можливості визначити порядок користування земельною ділянкою, оскільки спірна земельна ділянка має надлишки площею 79 кв. м, їх розташування в площі земельної ділянки не встановлено, межі земельної ділянки в натурі не поновлені, топографо-геодезичні та картографічні роботи та роботи з землеустрою, камеральні роботи не проведено.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору дарування частки жилого будинку від 11 березня 2006р. ОСОБА_2 є власником 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1. (а.с. 5-7).

Власником іншої частини будинку на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9 лютого 2006 р. є ОСОБА_4 (а.с. 8-9).

Рішенням виконкому Запорізької міської ради від 24 червня 1954р. за вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 578 кв. м.

Згідно копії технічного паспорту на домоволодіння на вказаній земельній ділянці розташовано жилий будинок літ. А та інші будівлі і споруди, співвласниками яких є сторони, (а.с. 10-11).

З довідки ЗМБТІ від 03.02.2006р. вбачається, що фактично на час обстеження земельної ділянки 03.02.2006р. її площа складала 651 кв. м, площа самовільно зайнятої землі - 73 кв. м (а.с. 12).

Інших документів або рішень органів місцевого самоврядування щодо надання надлишків в тимчасове користування матеріали справи не містять, а тому ці надлишки визначені як самовільно зайнята земля.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2016р. у справі була призначена судово-технічна експертиза щодо визначення варіантів порядку користування спірною земельною ділянкою, проведення якої було доручено Запорізькому відділенню Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Висновком судової земельно-технічної експертизи № 540-16 від 30.06.2017р. встановлено, що площа фактичного землекористування складає 657 кв. м, рішенням виконкому Запорізької міської ради від 24 червня 1954р. закріплена площа землекористування 578 кв. м, надлишок складає 79 кв. м. Оскільки визначити місця розташування надлишків в площі земельної ділянки під час дослідження правовстановлюючої та технічної документації, при візуально-інструментальному огляді об'єктів дослідження не надалось можливим, так як для цього необхідно проведення комплексу робіт із встановлення меж земельної ділянки, підготовчі топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи з землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та закріплення їх межовими знаками, розрахунок варіантів розподілу та порядку користування земельною ділянкою здійснювався відповідно до фактичного землекористування площею 657 кв. м, вказаного в технічній документації із кадастрової зйомки земельної ділянки (а.с. 50-75).

Висновком вказаної експертизи запропоновано 4 варіанти розподілу та визначення порядку користування зазначеною земельною ділянкою відповідно до часток співвласників, та позивач ОСОБА_2 просив визначити порядок користування земельною ділянкою у відповідності до І варіанту.

Однак суд дійшов висновку, що жоден із запропонованих варіантів не може бути прийнятий та відмовив в задоволенні позову ОСОБА_2 саме у зв»язку з включенням до порядку користування самочинно приєднаних до земельної ділянки надлишків.

Такі висновки суду є правильними, оскільки матеріалами справи підтверджується, що надлишки землі розміром 73 кв. м у тимчасове користування не надавались, рішення органу місцевого самоврядування з цього питання не мається та їх місцезнаходження не визначено.

Крім того, з 2006р. надлишки були збільшені в процесі користування до 79 кв. м.

Задаючи параметри ТОВ «Власні землі», яке розробляло технічну документацію із кадастрової зйомки земельної ділянки, ОСОБА_2 не ставив питання про визначення дійсних меж земельної ділянки розміром 578 кв. м та визначення місцезнаходження надлишків, а тому така документація розроблена по фактичному користуванню землею у розмірі 657 кв. м.

І саме на цій документації експертом Майстренком І.О. проводилась земельно-технічно експертиза.

Між тим, земельна ділянка по АДРЕСА_1 межує з трьома сусідніми земельними ділянками та одною стороною виходить на вулицю Культурну, проте володільці та користувачі цих ділянок та міська рада до участі у цій справі не притягувались та їх відношення до самовільного використання сторонами у справі частини їх земельних ділянок не з»ясовувалось.

А тому суд правильно виходив із того, що визначення порядку користування земельною ділянкою у той спосіб, який просить позивач та за варіантами, визначеними висновком проведеної у справі земельно-технічної експертизи, не можна.

Зазначене може призвести до порушення прав сусідніх землекористувачів або землевласників, а також призведе до спотворення кадастрової документації через неправомірне збільшення земельної ділянки по АДРЕСА_1 на самочинно приєднані до неї 79 кв. м.

Таким чином, апеляційній суд вважає, що тільки після відновлення меж земельної ділянки в натурі із встановленням площі земельної ділянки у 578 кв. м, або узаконення надлишків у розмірі 79 кв. м шляхом отримання дозволу власника на користування ними, або, принаймні, після визначення місцезнаходження надлишків для виключення їх з користування, для чого потрібно проведення комплексу робіт із встановлення меж земельної ділянки, підготовчої топографо-геодезичної, картографічної роботи та роботи з землеустрою, камеральної роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та закріплення їх межовими знаками, сторони можуть ставити питання про визна чення порядку користування приналежною до будинку земельною ділянкою.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд не знайшов підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду, тому у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2017 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлений 20 березня 2018р.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Гончар М.С.