Номер провадження: 22-ц/785/7763/18
Номер справи місцевого суду: 509/3666/13-ц
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 серпня 2015 року про скасування заходів забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3, з участю третіх осіб на стороні відповідача: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про розподіл майна подружжя, а також за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, з участю третьої особи на стороні відповідачів - ОСОБА_7, про визнання майна спільним сумісним майном, визнання права власності,

встановив:

05 липня 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_8, у якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просив суд розділити спільне майно подружжя, а саме: меблевий гарнітур для спальної кімнати білого кольору, вартістю 2 тис. грн.; меблевий гарнітур для спальної кімнати коричневого кольору, вартістю 2 тис. грн.; меблевий гарнітур для кухні, вартістю 1 тис. грн.; меблевий гарнітур для передпокою, вартістю 1 тис. грн.; диван-ліжко, вартістю 1100 грн.; меблевий гарнітур для кухні «куточок», вартістю 500 грн.; телевізор «ЄлДжи», вартістю 1 тис. грн.; телевізор «Шарп», вартістю 2 тис. грн.; холодильник «Норд», вартістю 1 500 грн.; пральну машину, вартістю 2 тис. грн.; генератор, вартістю 2 тис. грн.; драбину приставну, вартістю 1 тис. грн.; диван-ліжко коричневого кольору, вартістю 1 тис. грн.; турбіну, вартістю 700 грн.; бензопилу, вартістю 900 грн; кондиціонер «Дельта», вартістю 1 400 ~-і електрокамін з декоративною підставкою, вартістю 2 тис. грн.; ДВД-плеєр вартістю 400 грн.; мангал, вартістю 1 200 грн.; залізний стелаж, вартістю 2тис. грн.; котел твердого палива, вартістю 2 500 грн., автомобіль ВАЗ-2112 державний номер НОМЕР_2, вартістю 29 200 грн.; двоповерховий будинок з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, вартістю 1 354 900 грн.

ОСОБА_5 посилався на те, що з 05 липня 1989 року по 16 травня 2011 року знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, вказане майно було придбане за спільні кошти, однак після розірвання шлюбу вони не дійшли згоди щодо добровільного його розподілу.

Позивач просив виділити йому автомобіль та 1/2 частини будинку, визнавши за ним право приватної власності на цю частину будинку.

Відповідачеві позивач просив виділити всі меблі і побутову техніку та 1/2 частини будинку, визнавши за нею право приватної власності на цю частину будинку.

Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені витрати, пов'язані з розглядом справи, а саме: 1 700 грн. судового збору, 120 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 121,80 грн. сплаченого судового збору за заяву про забезпечення доказів.

Третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_6 пред'явив самостійний позов, який змінив та просив суд визнати автомобіль ВАЗ-2112, державний номер НОМЕР_2, вартістю 31 880 грн.; двоповерховий будинок з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 спільним сумісним майном чотирьох осіб - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Просив визнати за ним право власності на 1/4 частину зазначеного автомобіля та будинку.

ОСОБА_6 посилався на те, що є дитиною подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5, у період їх шлюбу проживав з ними однією сім'єю, вносив особисті кошти в придбання спірного майна.

Разом з тим, ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 липня 2011 року по даному позову за заявою ОСОБА_5 було накладено арешт на будинок з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_3 (т.1, а.с.32).

Крім того, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2011 р. по даній справі за заявою ОСОБА_5 було накладений арешт на автомобіль ВАЗ 2112, 2007 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_3, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 належить ОСОБА_5 (т.5 виділених матеріалів, а.с.157).

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області він 21 листопада 2014 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 22 січня 2015 року про виправлення описки у рішенні суду, первісний позов ОСОБА_5 було задоволено.

Розділено майно подружжя, а саме: меблевий гарнітур для спальної кімнати білого кольору, вартістю 2 тис. грн; меблевий гарнітур для спальної кімнати коричневого кольору, вартістю 2 тис. грн; меблевий гарнітур для кухні, вартістю 1 тис. грн; меблевий гарнітур для передпокою, вартістю 1 тис. грн: диван-ліжко, вартістю 1 100 грн; меблевий гарнітур для кухні «куточок», вартістю 500 грн; телевізор «ЄлДжи», вартістю 1 тис. грн; телевізор «Шарп», вартістю 2 тис. грн; холодильник «Норд», вартістю 1 500 грн; пральну машину, вартістю 2 тис. грн; генератор, вартістю 2 тис. грн; драбину приставну, вартістю 1 тис. грн; диван-ліжко коричневого кольору, вартістю 1 тис. гри; турбіну, вартістю 700 грн; бензопилу, вартістю 900 грн; кондиціонер «Дельта», вартістю 1 400 грн; електрокамін з декоративною підставкою, вартістю 2 тис. грн; ДВД-плеєр, вартістю 400 грн; мангал, вартістю 1 200 грн; залізний стелаж, вартістю 2 тис. грн; котел твердого палива, вартістю 2 500 грн, автомобіль ВАЗ-2112, державний номер НОМЕР_2, вартістю 29 200 грн; двоповерховий будинок з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, вартістю 1 354 900 грн.

Виділено ОСОБА_5 автомобіль ВАЗ-2112, державний номер НОМЕР_2, вартістю 29 200 грн., і 1/2 частини будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_5 право приватної власності на 1/2 частину будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Виділено ОСОБА_3 меблі та побутову техніку на загальну суму 29 200 грн., 1/2 частини будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на 1/2 частини вказаного будинку з господарчими будівлями та спорудами.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат за первісним позовом.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_6 про визнання житлового будинку, меблів, побутової техніки, автомобілів спільним сумісним майном та визнання права власності на 1/4 їх ідеальної частки.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 травня 2015 року рішення Овідіопольського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 26 жовтня 2016 року касаційна скарга ОСОБА_3 була відхилена, а вказані судові рішення були залишені без змін (т.5, а.с.105-108).

В серпні 2015 року представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_9 звернулась із заявою, в якій просила скасувати заходи забезпечення вищезазначеного позову ОСОБА_5, знявши арешт з двоповерхового будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, та автомобіля ВАЗ-2112, реєстраційний номер НОМЕР_3.

Заявник зазначила, що 21 листопада 2014 р. справа була розглянута судом по суті, судове рішення набрало законної сили, а тому в забезпеченні позову відпала необхідність.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 серпня 2015 року було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_9 про скасування заходів забезпечення позову (т.6, а.с.1).

Було скасовано ухвалу судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М. №2-1504/11 від 14 липня 2011 р. про накладення арешту на будинок з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_3

Було скасовано ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2011 р. №22ц-8734/11, якою був накладений арешт на автомобіль ВАЗ 2112, 2007 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_3, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_5 належить ОСОБА_5

Знято арешт з будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_3

Було скасовано та припинено:

- обтяження у вигляді арешту нерухомого майна будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_3, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою Одеської області на підставі ухвали судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М. №2-1504/11 від 14 липня 2011 р., номер витягу 32275076 від 22.07.2011 р., реєстраційний номер 11418123, контрольна сума ВБ373145ГА.

- обтяження у вигляді арешту нерухомого майна будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_3, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Одеською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі ухвали судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М. №2-1504/11 від 14 липня 2011 р., номер витягу 32298781 від 25.07.2011 р., реєстраційний номер 11425143, контрольна сума 695013Д382.

Було знято арешт з автомобіля ВАЗ 2112, 2007 р. випуску з реєстраційним номером НОМЕР_3, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_5 належить ОСОБА_5

Непогоджуючись із вказаною ухвалою суду, 04.10.2018 року ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити питання про скасування заходів забезпечення позову для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що на даний час позовні вимоги ОСОБА_5 розглянуті з ухваленням судового рішення, яке набрало законної сили, а тому підстави для забезпечення позову відпали і їх належить скасувати.

З такими висновками суду погоджується колегія суддів, оскільки у відповідності до ч.3 ст. 154 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Крім того, відповідно дол. ч.6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито, або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається із рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 листопада 2014 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_5, а також позовні вимоги третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_6, були розглянуті.

За первісним позивачем ОСОБА_5 було визнано право приватної власності на 1/2 частину будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Також йому було виділено автомобіль ВАЗ-2112, державний номер НОМЕР_2, вартістю 29 200 грн., і 1/2 частини будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Таким чином, на даний час, заходи забезпечення позову у вигляді арешту на вказане нерухоме і рухоме майно відпали, а тому у суду були всі підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги і не погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність скасування ухвали судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М. від 14 липня 2011 р. про накладення арешту на будинок з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_3, а також ухвали апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2011 р. №22ц-8734/11, якою був накладений арешт на автомобіль ВАЗ 2112, 2007 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_3, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_5 належить ОСОБА_5

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з того, що у суду першої інстанції відсутні правові підстави для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанції.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне виключити із резолютивної частини оскаржуваної ухвали вказівку суду про скасування ухвали судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М. від 14 липня 2011 р. та ухвали апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2011 року.

В іншій частині оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 та її представника - ОСОБА_4 про відсутність підстав для скасування арешту на вказане нерухоме майно, з посиланням на те, що на даний час спір між сторонами не розглянутий, то вони є безпідставними, оскільки ці доводи спростовуються ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 26 жовтня 2016 року, згідно якої касаційна скарга ОСОБА_3 була відхилена, а судові рішення були залишені без змін (т.5, а.с.105-108).

Той факт, що на розгляді того чи іншого суду перебуває справа щодо спору між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 щодо розподілу сумісного майна подружжя, чи іншого спору, не може бути підставою для відмови в скасуванні заходів забезпечення позову по даній справі, по якій уже ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили.

Також безпідставними є вимоги заявника апеляційної скарги та її представника про скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи на новий судовий розгляд, оскільки матеріали справи на мають таких правових підстав, враховуючи, що у відповідності до ст. 158 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності після 15.12.2017 року, питання щодо скасування заходів забезпечення позову розглядається не пізніше п'яти днів з дня надходження відповідної заяви до суду. При цьому повідомлення учасників справи для розгляду вказаного питання діючим ЦПК України не передбачене.

Крім того, колегією суддів врахована правова визначеність судового рішення, яке було постановлено більше трьох років тому назад, у зв'язку з чим формальні обставини, які не можуть вплинути на законність і обґрунтованість судового рішення, не можуть бути підставою для його скасування з направленням справи на новий судовий розгляд.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду змінити та виключити з її резолютивної частини вказівку суду про скасування ухвали судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М. №2-1504/11 від 14 липня 2011 р. та ухвали апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2011 року.

В іншій частині ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 серпня 2015 року змінити.

Виключити із резолютивної частини ухвали абзаци другий та третій наступного змісту: «Скасувати ухвалу судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М. №2-1504/11 від 14 липня 2011 р. про накладення арешту на будинок з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_3.

Скасувати ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 листопада 2011 р. №22ц-8734/11, якою був накладений арешт на автомобіль ВАЗ 2112, 2007 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_3, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_5 належить ОСОБА_5».

В іншій частині ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 07.12.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра