Номер провадження: 22-ц/785/1866/18
Номер справи місцевого суду: 1523/1964/2012
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (третя особа Ренійська міська рада Одеської області) про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити певні дії, на рішення Ренійського районного суду Одеської області, ухвалене під головуванням судді Дудник В.І. 19 вересня 2017 року у м. Рені Одеської області,-

встановила:

В жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, який було уточнено до ОСОБА_2 (третя особа Ренійська міська рада Одеської області) про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити певні дії (а.с. 3-6, 86-89).

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником домоволодіння, розташованого у м. Рені Одеської області по вул. Польова, 26, на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 04 серпня 1983 р., та свідоцтва про право на спадщину від 20 квітня 2010 р. № 1131. Вказаний житловий будинок має відокремлену земельну ділянку, площею 0,0355 га, яка розташована за адресою: м. Рені, вул. Польова, 26, яка виділена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №768516, зареєстрованого 22 червня 2012 на імя ОСОБА_3

У 1998 році ОСОБА_4 (колишній власник житлового будинку № 26 по вул. Польова у м. Рені) самовільно, без згоди ОСОБА_5, побудував гараж та цегловий паркан на межі земельних ділянок №№ 26-24 по вул. Польова в м. Рені Одеської області.

Рішенням Ренійської міської ради Одеської області від 30 січня 1998 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зобовязано знести будови з межової лінії земельних ділянок домоволодінь 26-24 по вул. Польова в м. Рені, а саме: ОСОБА_4 самовільно збудований гараж, ОСОБА_5 самовільно збудований сарай.

ОСОБА_5 рішення від 30 січня 1998 р. виконала та знесла торцеву стінку літньої кухні з межової лінії земельних ділянок № 24-26, а ОСОБА_4 від виконання рішення ухилився.

У травні 1998 року ОСОБА_4 звернувся до Ренійської міської ради Одеської області із заявою «Про узаконення раніше самовільно побудованого ним гаражу, розташованого по вул. Польова, 24 у м. Рені».

Рішенням Ренійської міської ради Одеської області № 209 від 29 травня 1998 р. було узаконено раніше самовільно збудований ОСОБА_4 на межовій лінії суміжних земельних ділянок 26-24, гараж, розташований за адресою: м. Рені, вул. Польова, 24.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, ОСОБА_5 оскаржувала його у судовому порядку.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 29 вересня 1998 р. рішення Ренійської ради народних депутатів №209 від 29 травня 1998 року «Про узаконення раніше побудованого ОСОБА_4 гаражу, розташованого по вул. Польова, 24» скасовано. Рішенням судової колегії по цивільним справам Одеського обласного суду рішення Ренійського районного суду Одеської області від 25 вересня 1998 року залишено без змін. Рішення Ренійської ради народних депутатів №209 від 29 травня 1998 року визнано противоправним та зобовязано виконком розглянути вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 згідно з вимогами закону. Вказане рішення суду від 29 вересня 1998 року вступило в законну силу та підлягало виконанню.

У березні 1999 року ОСОБА_5 знов звернулася до виконкому Ренійської міської ради із заявою про знесення самочинно побудованого ОСОБА_4 гаражу на межі земельних ділянок 24-26 по вул. Польова у м. Рені, у відповідь на що, їй було рекомендовано звернутися до суду (а.с. 9).

Згідно договору-купівлі продажу від 02 листопада 2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, остання набула право власності на житловий будинок № 24, що знаходиться у м. Рені Одеської області по вул. Польова, та складається в цілому з одного житлового будинку літ. «А», загальною площею 50,00 кв. м., житловою площею 36,80 кв. м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», погребу літ. «Д», гаражу літ. «Є», огорож № 1-4, споруд № 5,6, розташований на земельній ділянці площею 503 кв. м., земельна ділянка, зазначена в договорі, нікому у власність не передавалася і знаходиться у державній власності.

Вирішити питання з відповідачкою стосовно самочинно збудованого раніше попереднім власником ОСОБА_4 гаражу на межовій лінії земельних ділянок 26-24 та парканом, які призводять до негативних наслідків, таких як погіршення конструктивних елементів житлового будинку № 26, позивачу не вдалось, у звязку з чим остання вирішила звернутися до суду із позовом.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 19 вересня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково: визнано частково недійсним договір купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від 02 листопада 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Ренійського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 (р.н.2845) - в частині відчуження гаражу літ. «Є»; зобовязано ОСОБА_2 знести гараж літ. «Є», розташований на межі земельних ділянок 26-24 по вул. Польовій у м. Рені, а також знести (демонтувати) цегляний паркан, розташований на межі земельних ділянок 26-24 по вул. Польова у м. Рені Одеської області, встановивши на його місці огорожу з іншого матеріалу, який би забезпечував природну інсоляцію; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 110 грн. витрат по оплаті судового збору та 2 000 грн. витрат на правову допомогу (а.с.140-143).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі , посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального прав, а саме, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що спірні гараж та паркан не є самочинним будівництвом; при вирішенні питання щодо знесення спірних обєктів нерухомості судом не було враховано, що таке знесення допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм та правил, визначених державними правилами та санітарними нормами; необґрунтованою є відмова суду у задоволенні клопотання про застосування строку позовної давності (а.с. 145-147).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна представника ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є власником домоволодіння, розташованого у м. Рені Одеської області по вул. Польова, 26. Вказаний житловий будинок має відокремлену земельну ділянку площею 0,0355 га., яка розташована за адресою: м. Рені, вул. Польова, 26, виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), власником якої є на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЛ №768516, зареєстрованого 22 червня 2012 року, ОСОБА_3

У 1998 році ОСОБА_4 (колишній власник житлового будинку № 26 по вул. Польова у м. Рені) самовільно, без згоди ОСОБА_5, побудував гараж та цегловий паркан на межі земельних ділянок №№ 26-24 по вул. Польова в м. Рені Одеської області.

Рішенням Ренійської міської ради Одеської області від 30 січня 1998 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зобовязано знести будови з межової лінії земельних ділянок домоволодінь 26-24 по вул. Польова в м. Рені, а саме: ОСОБА_4 самовільно збудований гараж, ОСОБА_5 самовільно збудований сарай.

ОСОБА_5 рішення від 30 січня 1998 р. виконала та знесла торцеву стінку літньої кухні з межової лінії земельних ділянок № 24-26, а ОСОБА_4 від виконання рішення ухилився.

У травні 1998 року ОСОБА_4 звернувся до Ренійської міської ради Одеської області із заявою «Про узаконення раніше самовільно побудованого ним гаражу, розташованого по вул. Польова, 24 у м. Рені».

Рішенням Ренійської міської ради Одеської області № 209 від 29 травня 1998 р. було узаконено раніше самовільно збудований ОСОБА_4 на межовій лінії суміжних земельних ділянок 26-24, гараж, розташований за адресою: м. Рені, вул. Польова, 24.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 25 вересня 1998 р. рішення Ренійської ради народних депутатів №209 від 29 травня 1998 року «Про узаконення раніше побудованого ОСОБА_4 гаражу, розташованого по вул. Польова, 24» скасовано. Рішенням судової колегії по цивільним справам Одеського обласного суду рішення Ренійського районного суду Одеської області від 25 вересня 1998 року залишено без змін. Рішення Ренійської ради народних депутатів №209 від 29 травня 1998 року визнано противоправним та зобовязано виконком розглянути вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 згідно з вимогами закону. Вказане рішення суду від 29 вересня 1998 року вступило в законну силу та підлягало виконанню.

У березні 1999 року ОСОБА_5 знов звернулася до виконкому Ренійської міської ради із заявою про знесення самочинно побудованого ОСОБА_4 гаражу на межі земельних ділянок 24-26 по вул. Польова у м. Рені, у відповідь на що, їй було рекомендовано звернутися до суду (а. с. 9).

На підставі договору-купівлі продажу від 02 листопада 2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, остання набула право власності на житловий будинок № 24, що знаходиться у м. Рені Одеської області по вул. Польова, та складається в цілому з одного житлового будинку літ. «А», загальною площею 50,00 кв. м., житловою площею 36,80 кв. м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», погребу літ. «Д», гаражу літ. «Є», огорож № 1-4, споруд № 5,6, розташований на земельній ділянці площею 503 кв. м., земельна ділянка, зазначена в договорі, нікому у власність не передавалася і знаходиться у

З жовтня 1998 р. по 2010 р. ОСОБА_5, внаслідок важких сімейних обставин, не мала можливість захищати своє порушене, на її думку, право власності.

Згідно наявних у матеріалах справи документів, самочинно збудований гараж, розташований на межі земельних ділянок 26-24, попереднім власником домоволодіння по вул. Польова, 24, було узаконено за ОСОБА_4 на підставі рішення Ренійської міської ради № 138 від 28 травня 1999 року, та, як наслідок, зазначений обєкт був включений до переліку майнових прав при відчужені останнім домоволодіння № 26 по вул. Польова у м. Рені на користь ОСОБА_2

10 червня 2016 року постановою Ренійського районного суду Одеської області рішення Ренійської міської ради Одеської області № 138 від 28 травня 1999 року було визнано нечинним та скасовано. Вказане рішення суду не була оскаржено, набрало законної сили, а тому підлягало виконанню.

Зі змісту вищевказаного судового рішення вбачається, що в ході натурного обстеження (згідно висновку експерта) встановлено, що зовнішні межі земельної ділянки при домоволодінні № 24 по вул. Польова, в м. Рені Одеської області, з усіх сторін обмежені фізичними границями у вигляді огорож, у тому числі по правій боковій межі з боку домоволодіння № 22 по вул. Польова, встановлено глуху огорожу із цегли. Висота та щільність вказаної огорожі не відповідає вимогам п.3.25* та 10.30* ДБН 360-92**. Виконана із шлакобетонних блоків південно-східна стіна будівлі гаражу літ. Е, домоволодіння по вул. Польова, 24 у м. Рені Одеської області, не розбиралась і не переносилась відносно місця, в якому вона була побудована у 1990 році. Відсутність достатньої інсоляції та провітрювання сприяє надмірному зволоженню захисного шару огороджувальних конструкцій житлового будинку з подальшим проникненням вологи на внутрішню поверхню стіни, що може супроводжуватись грибковими відкладеннями.

Також, протоколом № 2, складеним Болградським міжрайонним відділом лабораторних досліджень ДУ «ООЛЦ ДСЕСУ» про проведення досліджень метеорологічних факторів домоволодіння по вул. Польова, 26, у м. Рені від 23 червня 2017 р. встановлено, що відносна вологість повітря у всіх поміщеннях не відповідає санітарним нормам, відповідно до СанПін 2.1.2.1002-00 «Санітарно-епідеміологічні вимоги до житлових будівель і приміщень. Санітарні правила і норми».

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Постановою Ренійського районного суду від 10 червня 2016 р., яка не була оскаржена у встановленому законом порядку та набрала законної сили, встановлено незаконність набуття права власності на обєкт нерухомості гараж літ. «Є» за ОСОБА_4

У подальшому, відповідачка ОСОБА_2, на підставі договору купівліпродажу від 02 листопада 2005 р., набула право власності на домоволодіння № 24 по вул. Польовій у м. Рені, посвідчене нотаріусом Ренійського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 Враховуючи той факт, що у договорі купівлі-продажу від 02 листопада 2005 р. до складу відчужуваних майнових прав, як на один майновий комплекс домоволодіння по вул. Польовій 24 у м. Рені, було включено право власності на обєкт нерухомого майна гараж літ. «Є», незаконність набуття права на який за попереднім власником ОСОБА_4 була підтверджена набравшим законної сили рішенням суду, та який був збудований з порушенням будівельних норм, так саме і цегляного паркану, розташованих на межі земельних ділянок 26-24 по вул. Польовій у м. Рені, внаслідок чого належному позивачці житловому будинку № 26 по вул. Польова у м. Рені завдається шкода, що призводить до негативних наслідків, таких як погіршення конструктивних елементів нерухомого житлового майна тощо.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення права власної на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України, а саме: зміст цього правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам суспільства, його моральним засадам. Таким чином, однією з таких вимог є відсутність у ОСОБА_4 на день укладення правочину із ОСОБА_2 про купівлю-продаж від 02 листопада 2005 р. правових підстав для відчуження незаконно набутого ним права власності на обєкт нерухомого майна, як складової частини майнового комплексу домоволодіння № 24 по вул. Польовій у м. Рені гараж літ. «Є».

З урахуванням викладених обставин та наданих доказів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подальше існування у тому вигляді спірних обєктів , а саме: гаражу літ. «Є», розташованого на межі земельних ділянок 26-24 по вул. Польова у м. Рені, а також цегляного паркану, розташованого на межі земельних ділянок 26-24 по вул. Польова у м. Рені Одеської області є протиправним, так як це призводить до псування (марнування) нерухомості (будинку) по вул. Польова, 26, який вже на протязі тривалого часу зазнає негативних наслідків, зокрема поширення вологи, внаслідок чого позивачка вимушена періодично робити косметичний ремонт, тощо. Вказані обставини створюють ОСОБА_3 перешкоди щодо повноцінного користування

будинком, приводять до витрат часу та грошей, та негативно впливають на стан здоровя позивачки.

Статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1952 р.) передбачається право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначене положення в Україні нормативно закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України). Право власності (на мирне володіння майном) не є абсолютним. За своєю правовою природою воно потребує регулювання з боку держави, може бути обмежено, а держава вправі вживати певних заходів втручання в право власності, у тому числі й позбавляти громадян власності.

Разом із тим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

З урахуванням вищевказаних положень, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що право власності відповідачки на обєкт нерухомого майна гараж літ. «Є», розташований на межі земельних ділянок 26-24 по вул. Польовій у м. Рені Одеської області, входить в протиріччя з змістом добросусідства, якого зобовязані дотримуватися власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок.

Колегія суддів не приймає до уваги довід апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції не було враховано, що спірні гараж та паркан не є самочинним будівництвом, оскільки з тексту рішення Ренійського районного суду Одеської області від25 вересня 1998 року вбачається, що представник ОСОБА_4 визнав, що гараж побудований самовільно, у порушення норм СНІПу, будівництво гаражу не було погоджено із ОСОБА_2

Крім того, постановою Ренійського районного суду Одеської області від 10 червня 2016 року встановлено, що зовнішні межі земельної ділянки при домоволодінні № 24 по вул. Польова, в м. Рені Одеської області, з усіх сторін обмежені фізичними границями у вигляді огорож, у тому числі по правій боковій межі з боку домоволодіння № 22 по вул. Польова, встановлено глуху огорожу із цегли. Висота та щільність вказаної огорожі не відповідає вимогам п.3.25* та 10.30* ДБН 360-92**. Дане судове рішення відповідачем не оскаржувалось.

Необґрунтованим є також посилання у апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 на те, що при вирішенні питання щодо знесення спірних обєктів нерухомості судом не було враховано, що таке знесення допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм та правил, визначених державними правилами та санітарними нормами.

Так, апелянт не звертався до суду першої інстанції із вимогою про проведення відповідної судової будівельної експертизи, за висновками якої суд мав пересвідчитись, що існує (або відсутня) можливість здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм та правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, інших належних та допустимих доказів існування можливості перебудови спірних обєктів ОСОБА_2 також не надано.

Безпідставним єдовід апеляційної скарги представника ОСОБА_2 про необґрунтованість відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання про застосування

строку позовної давності, оскільки суд дійшов вірного висновку про зупинення перебігу позовної давності за наявності тяжких сімейних обставин (хвороба сина, догляд за ним, його смерть), які виникли у позивача, та які були встановлені судом під час розгляду справи, внаслідок чого строк позовної давності був пропущений з поважних підстав.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів доходить до висновку, що незаконність самовільно збудованого гаражу, розташованого на межі земельних ділянок 26-24 по вул. Польовій, а також цегляного паркану, розташованого на межі земельних ділянок 26-24 по вул. Польова у м. Рені, підтверджена матеріалами справи та відповідними судовими рішеннями, у звязку із чим вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягали задоволенню.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 19 вересня 2017 рокуухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 19 вересня 2017 року залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складений 02 листопада 2018 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.М. Таварткіладзе

ОСОБА_7