РІШЕННЯ

Іменем України

26.11.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 та Перша Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності належала її чоловікові ОСОБА_3, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовною заявою про визнання права власності на квартиру, яка в подальшому позовні вимоги уточнила.

Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_3, якому за життя належала квартиру АДРЕСА_1 що відповідно до Свідоцтва про право власності від 30 травня 2001 року виданого ЛОДКБТІ на підставі розпорядження Франківської районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 691 від 30.05.2001 року. 22 квітня 2016 року позивач звернулась у Першу Львівську державну нотаріальну контору про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом, однак листом від 25 квітня 2016 року їй відмовлено та повідомлено, що на представленому нею свідоцтві на право власності, що було видано її чоловіку ОСОБА_3 (спадкодавцеві) Франківською районною адміністрацією виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів 30.05.2001 року, відсутні відомості про реєстрацію квартири ЛОБТІ та ЕО. Водночас у даному листі зазначено, що відповідно до довідки № 1/4006, виданої 05.04.2016 року ЛОБТІ та ЕО, підтверджено відсутність реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3 у зв'язку із цим, позивач змушена звернутись до суду.

У судовому засіданні представник позивача- ОСОБА_4. позовні вимоги підтримав. Пояснення дав аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ЛМР- Бабій Н. Т. в судовому засіданні 15.11.2018 року позовних вимог не визнала, однак щодо вирішення спору покладається на розсуд суду.

Третя особа- представник Першої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Третя особа- ОСОБА_2 в судовому засіданні уточнену позовну заяву підтримав, просив таку задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 30.05.2001 року виданого ЛОДКБТІ на підставі розпорядження Франківської районої адміністрації Львівської міської ради № 691 від 30.05.2001 року /а.с. 7/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 /а.с. 6/, після його смерті відкрилась спадщина, що складається з АДРЕСА_1, загальною площею 50.0 кв.м. відповідно до технічного паспорту /а.с. 8-9/.

Як випливає з свідоцтва про шлюб, позивач та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 1975 року, свідоцтво НОМЕР_4 /а.с.5/.

Звернувшись до Першої Львівської державної нотаріальної контори із заявою від 19.07.2016 року про прийняття спадщини за законом, позивачу відмовлено у задоволенні такої згідно із відповіддю № 741/02-14 від 25.04.2016 року, у зв'язку із відсутністю відомостей про реєстрацію квартири Львівським обласним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на ім'я ОСОБА_3 /а.с. 11/.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею ст. 1261 ЦК України, передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Окрім цього, згідно з ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як випливає з довідки виданої ЛКП «Сокільницьке» за № 8498 від 20.09.2018 року позивач зареєстрована по АДРЕСА_1 з 24.10.1980 року та проживає там до тепер /а.с. 72/.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Разом з цим, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 1 вказаного Листа від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК УКраїни).

Водночас, згідно з роз'ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач вважається такою, що фактично прийняла спадщину за померлим чоловіком ОСОБА_1 та має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом нерухомого майна (квартири) за адресою: АДРЕСА_1, що на підставі Свідоцтва на право власності, виданого 30 травня 2001 року Франківською районною адміністрацією виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження № 691 від 30.05.2001р. належала на праві приватної власності її померлому чоловіку ОСОБА_3, однак за життя не була зареєстрована ним у органах БТІ.

Також, у п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року зазначено, що з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Оскільки позови про визнання права власності, що пред'явлені на підставі статті 392 ЦК, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, роз'яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року N 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1

Вирішуючи питання судових витрат, суд бере до уваги, що сторона позивача не ставить перед судом вимоги про його розгляд і вимог до відповідача у цій частині немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3,10 , 12, 81,141, 258,259, 263-265, 352, 354, ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт НОМЕР_2, виданий 20 лютого 2002 року Франківським РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області, ідентифікаційний код № НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 що відповідно до Свідоцтва про право власності від 30 травня 2001 року виданого ЛОДКБТІ на підставі розпорядження № 691 від 30.05. 2001 року належала ОСОБА_3, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу його проголошення до Львівського апеляційного суду через суд, що ухвалив рішення.

Суддя В.Кузь