ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4176/18 Номер провадження 22-ц/814/225/18Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Триголов В.М, Одринська Т.В.,

за участю секретаря Ачкасової О.Н.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 21 серпня 2018 року (час ухвалення рішення невідомий; дата виготовлення повного тексту рішення 21 серпня 2018 року) у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з вказаним позовом, після збільшення позовних вимог остаточно просило стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь підприємства в солідарному порядку заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.12.2014 року по 01.07.2018 року в сумі 70 643 грн. 59 коп., 11 857 грн. 21 коп. інфляційних та 3% річних в сумі 3 003 грн. 74 коп.

Заявлені вимоги мотивовані несплатою відповідачами вартості послуг з теплопостачання.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21 серпня 2018 року позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01 грудня 2014 року по 01 липня 2018 року у сумі 85 504 грн.54 коп. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається про незаконність нарахованої заборгованості з тих підстав, що між сторонами не укладений договір про надання комунальних послуг, у квартирі відповідачів невстановлений лічильник, позивач не врахував наявність у відповідачів пільг зі сплати комунальних послуг, вартість послуг безпідставно розраховується виходячи із загальної площі квартири, тоді як має враховуватися розмір жилої площі. Окрім того, розрахунок інфляційних втрат і трьох відсотків річних повинен проводитися спеціалістом, а не юристом підприємства.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі проживають у неприватизованій комунальній квартирі № 6, за адресою: м.Полтава, бульвар Щепотьева, 3, жилою площею 29,4 кв.м. (а.с.33)

Між позивачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачами не укладено договір про постачання теплової енергії, але позивач надає послуги у вигляді опалення та гарячого водопостачання.

Відповідачі тривалий час не сплачують кошти за надані послуги. Позивач неодноразово звертався до суду з позовами про стягнення з відповідачів коштів за отримані послуги з гарячого водопостачання та опалення.

Так, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2012 по 01.12.2014 року в сумі 13 108,61 грн. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Вирішено питання судових витрат.(а.с.68)

Підприємство «Полтаватеплоенерго» продовжувало надавати послуги з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води в квартиру відповідачів № 6 по бульв. Щепотьєва, 3 в м.Полтава, загальною опалювальною площею 47,6 кв.м., а відповідачі такі послуги прийняли та не відмовилися від них.

Відповідачі свої зобов'язання по оплаті послуг з теплопостачання належним чином не виконували, тому за період з 01 грудня 2014 року по 01 липня 2018 року за ними утворилася заборгованість в сумі 70 643 грн.59 коп.., за період з 01 лютого 2015 року по 01 липня 2018 року нараховано індекс інфляції в сумі 11 857 грн. 21 коп. та 3 % річних в сумі 3 003грн. 74 коп., загальна сума заборгованості становить 85 504 грн. 54 коп. (а.с.51-54).

Задовольняючи позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», суд першої інстанції виходив з доведеності обставин, на які посилається підприємство в обґрунтування заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і Правил.

Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законом.

Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.64, ст.68 ЖК України та п.14, п.17, п.35 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2005 року № 76 (далі - «Правила»), відповідачі зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з теплопостачання у строки, встановлені чинним законодавством.

Відповідно до п.18 Правил споживачі зобов'язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем.

Розмір щомісячної плати за надані послуги відповідачам становить: за послуги центрального опалення - 1 332,82 грн./Гкал. протягом опалювального періоду, за послуги з централізованого постачання гарячої води - 73,61 грн./куб.м.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідачі по справі не заперечують факт отримання послуг з теплопостачання, їхня незгода з якістю наданих послуг не може бути підставою для звільнення від оплати послуг взагалі.

Порядок вирішення претензій споживача щодо якості та повноти наданих комунальних послуг встановлений статтею 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно зазначеної норми закону у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом

трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або

видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в

задоволенні його претензій.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про необхідність відмовити у позові у зв'язку з відсутністю договору з надання комунальних послуг не ґрунтуються на законі.

Не можуть бути прийняті до уваги також твердження апеляційної скарги про часткову відповідальність квартиронаймача і членів його сім'ї, оскільки нормою ч.1 ст.64 ЖК України встановлена солідарна відповідальність вказаної категорії осіб за зобов'язаннями, що випливають із договору найму жилого приміщення.

Обрахування розміру плати за отримані послуги з теплопостачання виходячи із загальної площі квартири передбачено абзацом четвертим п.2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року, отже позивач правомірно при нарахуванні розміру оплати і, відповідно, заборгованості приймав до уваги 47,6 м.кв. загальної площі квартири відповідачів.

Наявність пільг у відповідачів не підтверджена належними та допустимими доказами.

Твердження про те, що борг нарахований із врахуванням рушникосушильника є припущенням відповідачів, яке спростовується розрахунком заборгованості.

До апеляційної скарги не долучено належних і допустимих доказів, які б спростовували правильність нарахованої заборгованості та які б могли бути досліджені судом апеляційної інстанції в порядку ч.3 ст. 367 ЦПК України.

Інші твердження і доводи апеляційної скарги слід розцінювати як особисті емоційні висловлювання і думки, які з юридичної точки зору не мають істотного значення для правильного вирішення спору.

Зважаючи на встановлене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.371, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 21 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 10 грудня 2018 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: В.М. Триголов

В.Одринська

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов