Справа № 562/3334/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2018 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Здолбунів Рівненської області справу за позовом Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених сум державної допомоги, -

в с т а н о в и в

У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області суму переплати, яка виникла по виплаті державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, у розмірі 81625,47 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що 26 березня 2014 року, 08 жовтня 2014 року, 08 квітня 2015 року, 12 жовтня 2015 року, 11 квітня 2016 року, 18 жовтня 2016 року відповідач ОСОБА_2 зверталася до Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області з письмовими заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям. За вказаними заявами рішеннями позивача ОСОБА_2 було надано соціальну допомогу.

Однак, при проведенні перевірки даних, які були надані відповідачем, встановлено, що ОСОБА_2 подано недостовірну інформацію про транспортні засоби, які перебувають у власності або володінні членів її сімї, зокрема в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням соціальної допомоги не зазначено, що її чоловікові ОСОБА_3 на праві власності належать наступні транспортні засоби: автомобіль марки «Volkswagen Passat», 1989 року випуску та автомобіль марки «Fiat Scudo» 1999 року випуску, що призвело до надмірної виплати їй коштів у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям в загальному розмірі 81625,47 грн., які у добровільному порядку не повернуті.

30 жовтня 2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому з урахуванням судової практики просить у задоволені позову відмовити.

Сторони у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило.

Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач позов не визнає, просять розглянути справу без їх участі.

Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Установлено, що рішеннями Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області від 31 березня 2014 року, 15 жовтня 2014 року, 27 квітня 2015 року, 23 жовтня 2015 року, 22 квітня 2016 року, 20 жовтня 2016 року відповідачу ОСОБА_2 призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, так як до її складу входить пятеро дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5

Згідно бази даних Територіального сервісного центру 5641 в Рівненській області станом на 16 червня 2017 року на праві власності чоловікові відповідача ОСОБА_3 належать автомобілі марки «Volkswagen Passat», 1989 року випуску та «Fiat Scudo» 1999 року випуску.

Указані відомості про транспортні засоби в деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, ОСОБА_2 не зазначено, пояснюючи тим, що на момент звернення за призначення допомоги ці автомобілі у володінні та користуванні родини не були.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» визначено, що малозабезпечена сім'я - сім'я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї

Згідно ст.3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям», право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України.

Відповідно до приписів ч.1 ст.7 Закону України «Про державну допомогу малозабезпеченим сімям» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, за інвалідами II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку); з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї; у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Разом з тим, згідно із ч.2 ст.7 Закону України «Про державну допомогу малозабезпеченим сімям», за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо: у складі сім'ї є інвалід; у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років); або обставин навмисного подання недостовірних відомостей чи приховування відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу, тобто коли відсутні обставини, передбаченні частиною другою та/або частиною четвертою цієї статті.

Повернення (стягнення) наданої соціальної допомоги за таких умов може застосовуватися, коли місцева державна адміністрація на підставі рішень районних, районних у містах державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах рад за результатами обстеження матеріально-побутових умов сімї та зібраної інформації про сімю, її власність, доходи, майно прийме рішення про відмову в наданні соціальної допомоги.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 09 червня 2015 року в справі № 21-201а15.

З аналізу наведених норм права вбачається, що припинення виплати та повернення виплаченої соціальної допомоги з підстав, передбачених абзацом 4 ч.1 ст.7 Закону, можливе за наявності таких обовязкових умов: у власності чи володінні малозабезпеченої сімї є більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму); відсутність обставин, передбачених ч.2 ст.7 цього Закону; необхідність дотримання процедури прийняття рішення місцевою державною адміністрацією про призначення соціальної допомоги у разі, коли є обставини та умови, передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону; відсутність ознак (обставин) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру.

Доказів прийняття місцевою державною адміністрацією рішень про відмову в наданні ОСОБА_2 соціальної допомоги позивач суду не представив.

А відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено обставини навмисного приховування або подання недостовірних відомостей відповідачем, що вплинули чи могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та визначення її розміру, а тому у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-273, 351 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову Управління соціального захисту населення Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених сум державної допомоги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Цивільного процесуального кодексу України (п.15.5 «Перехідних положень»).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: