Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4117/18
26 листопада 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого - судді: Казидуб О.Г.
при секретарі: Зайцевій О. І.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та індексацію заробітної плати у зв`язку з затримкою її виплати,-
Відповідач ФОП ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. причини неявки суду невідомі, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.
А тому, суд на підставі ст. ст. 280 - 282ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п. 1 даного договору цей договір є безстроковим.
Відповідно до п. 3 ФОП ОСОБА_2 зобов`язався сплачувати працю працівника у розмірі 1150 грн. на місяць Розмір заробітної плати визначається за згодою сторін, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до п. 8 трудовий договір набирає чинності з моменту його підписання або з дати , визначеної стороною у договорі, але не пізніше дня фактичного допущення працівника до роботи.
Відповідно до п. 9 трудовий договір повинен бути зареєстрований ФОП у державний службі зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.
Згідно військового квитку Серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний у Збройні сили України з 19 березня 2014 року на підставі Наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно даного квитку ОСОБА_1 , 11.03.2015 року на підставі Наказу Черкаського ОВК від 06.03.2015 року № 114 звільнений (демобілізований) в запас.
Справи щодо захисту порушених, оспорюваних або невизнаних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин, за положеннями ст. 15 ЦПК України розглядаються судами у порядку цивільного судочинства.
Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України.
Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відносини, які виникають між працівником і роботодавцем із приводу оплати праці, у тому числі й у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, регулюються трудовим законодавством, а саме: КЗпП України; Законами України: «Про оплату праці», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»; Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078; Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами (ст. 94 КЗпП України).
Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавцем, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст. 115 ч.1 КЗпП України).
Відповідно до ст. 36 КзПП України, підставами припинення трудового договору є: угода сторін; закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади"; підстави, передбачені контрактом; підстави, передбачені іншими законами.
Відповідно до ст. 119 КзПП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" і "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Фактично функції торгового представника згідно трудового договору ОСОБА_1 виконував з моменту укладення трудового договору з 02.08.2013 року по день мобілізації 19.03.2014 року. Але, під час служби у ЗСУ та участі в антитерористичеій операції за позивачем зберігалось місце роботи, посада і середній заробіток відповідно до ст. 119 КЗпП України.
У відповідності до вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.
Судом встановлено, що з часу укладення трудового договору і по даний час ФОП ОСОБА_2 не виплачує позивачу заробітну плату згідно трудового договору, розмір нарахувань не збільшує у звязку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати , трудові відносини з позивачем не припиняє.
Мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може встановлюватися оплата за виконану працівником місячну норму робіт (КЗпП України, ЗУ "Про оплату праці").
Згідно п.5 ст.38 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати визначається в Законі про Державний бюджет на відповідний рік.
З дня укладання по день винесення рішення був такий розмір мінімальної заробітної плати:
- з 01.01.2013 року по 30.11.2013 року 1147 грн.;
- з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року 1218 грн.;
- з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року 1218 грн.;
- з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року 1218 грн.;
- з 01.09.2015 року по 31.12.2015 року - 1378 грн.;
- з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року - 1378 грн.;
- з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року - 1450 грн.;
- з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року 1600 грн.;
- з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року 3200 грн.;
- з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року 3723 грн.
А тому, стягненню з ФОП ОСОБА_2 підлягає заборгованість по заробітній платі взята період 02.08.2013 (день укладення трудового договору) по 26.11.2018 ( день винесення рішення) в такому розмірі:
- з 01.09.2015 року по 30.04.2016 року 9646 грн. (7 місяців х 1378 грн.)
- з 01.05.2016 року по 30.11.2016 року - 8700 грн. ( 6 місяців х 1450 грн.)
А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, відповідно до п.1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, тому, суд вважає, за необхідне стягнути з ФОП ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в розмірі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ЗУ «Про оплату праці», Постановою пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», ст.ст. 3, 4, 36, 94, 115, 116, 117, 119, 233, 238, 237-1 КЗпП, ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 12-13, 89, 141, 259, 264-265, 268 ЦПКУкраїни, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі та індексацію заробітної плати у зв`язку з затримкою її виплати- задовольнити частково.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 154450 грн. 09 коп.
Стягнути з ФОП ОСОБА_2 судовий збір в прибуток держави в розмірі 704 грн.80коп
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26 листопада 2018 року

Головуючий: О. Г. Казидуб