Справа № 645/1066/18
Провадження № 2/645/1152/18
30 травня 2018 року місто Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Горпинич О.В.,
за участю секретаря судового засідання Кривеженко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,
ОСОБА_1 звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.01.1994 року квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Позивачка ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про народження № 795 від 05.06.1960 року є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 28.04.2005 року помер батько позивачки ОСОБА_3 21.06.2017 року померла мати позивачки ОСОБА_2 Батьки позивачки постійно мешкали за адресою: АДРЕСА_3. Після смерті батьків позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, інших спадкоємців не має. Відповідно до довідки № 830 від 14.06.1985 року з домової книги про склад сім'ї та прописки ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1976 року. Після смерті матері позивачка фактично вступила в управління та володіння вказаною квартирою та по теперішній час в ній проживає, сплачує всі комунальні платежі за квартиру, за користування газом та електроенергією, про що свідчить квитанції по сплаті комунальних послуг. У встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері, позивачка не звернулась до нотаріальних органів за одержанням свідоцтва про право на спадщину оскільки фактично прийняла спадщину та є спадкоємцем за законом. Після закінчення шестимісячного строку позивачка звернулась до нотаріальної контори та їй пояснили, що вона пропустила строк прийняття спадщини та їй потрібно звернутись до суду. Враховуючи викладене, позивачка просить суд визнати за нею право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за законом.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.03.2018 року провадження по справі відкрито та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.04.2018 року закрито підготовче провадження по справі та цивільну справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд позов задовольнити з підстав викладених у позові.
Представник Харківської міської ради правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-УР № 206313, виданого Ленінським РАЦС м. Харкова 05.06.1960 року.
Згідно зі Свідоцтва про право власності на житло від 21.01.1994 року за № 5036, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.
28.04.2005 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 021523, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції.
Як вбачається з відповіді Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 15.05.2018 року за № 1553/02-14, після смерті померлого 28.04.2005 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкав за адресою: АДРЕСА_3, було заведено спадкову справу № 815/2005, яка містить заяву дружини від 03.08.2005 року ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, про прийняття спадщини за законом. Інші заяви про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.
21.06.2017 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 594899, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.
З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1.
Позивач зазначає, що є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері, до нотаріальної контори в шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини не зверталась, оскільки зареєстрована та фактично мешкає в квартирі АДРЕСА_1, яка входить до складку спадщини, а отже є такою, що фактично прийняла спадщину, та просить суд визнати за нею право власності на вказану квартиру.
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст.1217 ЦК України)
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Місце проживання фізичної особи згідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно з довідкою про склад сім'ї та прописки з домової книги № 830 від 14.06.1985 року, вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1976 року.
Також, факт проживання позивача у вказаній квартирі підтверджено копіями квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг, які містяться в матеріалах справи.
Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
З відповіді Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 15.05.2018 року за № 1553/02-14 вбачається, що згідно алфавітних книг спадкових справ 12 ХДНК за 2017-2018 роки та згідно Спадкового реєстру, спадкова справа щодо майна ОСОБА_2, померлої 21 червня 2017 року, не заводилась, заяви про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.
Представник позивача в судовому засіданні вказував, що ОСОБА_1 не зверталась до нотаріальної контори з письмовою заявою з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину та не отримувала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій.
Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.
Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування": за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Перешкод для оформлення спадкових прав у позасудовий спосіб не встановлено.
Матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини або ухвалення нотаріусом з цього приводу постанови про відмову у прийнятті заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини, або постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.
Позивач в обґрунтування позову посилається на те, що вона зверталася до нотаріальної контори після пропуску строку для прийняття спадщини, а також фактично прийняла спадщину, вступивши в право управління майном, сплачуючи комунальні послуги, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 необхідно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та в разі отримання обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії звернутися до суду з відповідним позовом про визначення додаткового строку достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, в зв'язку із чим позов про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, померлої 21.06.2017 року, є передчасним.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Позивач не отримала відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, то відсутні підстави для висновку про порушення, невизнання чи оспорювання її прав, що потребує судового захисту, а отже в задоволенні позову про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом слід відмовити, у зв'язку з їх передчасністю.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 279, 280-283 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом відмовити в повному обсязі.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284, 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання (перебування) м. Харків, майдан ОСОБА_5 Сотні, 7, кв. 51.
Відповідач Харківська міська рада, ідентифікаційний код юридичної особи 04059243, місцезнаходження м. Харків, майдан Конституції, 7.
Повний текст рішення складено 04 червня 2018 року.
Суддя