_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5279/18
Провадження № 2/520/4571/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Коваленко О.Б.

За участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1, треті особи ПАТ «Укрсиббанк», Київський відділ державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області, про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся з позовом до ОСОБА_1, треті особи ПАТ «Укрсиббанк», Київський відділ державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області, в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки MAZDA, модель 3, рік випуску 2007, колір бежевий, тип ТЗ Легковий Седан, номера агрегатів: шасі JM7BK46, двигун 1598, державний номер НОМЕР_1, накладений постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 27.02. 2017 року, ВП № 53071666; скасувати арешт на автомобіль марки MAZDA, модель 3, рік випуску 2007, колір бежевий, тип ТЗ Легковий Седан, номера агрегатів: шасі JM7BK46, двигун 1598, державний номер НОМЕР_1, накладений постановою Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 19 жовтня 2011 року, ВП№29428247.

Представник позивача посилається на те, що 10 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який на теперішній час змінив найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0 про надання кредиту на суму 21240,00 доларів США, строком до 10 липня 2014 року, зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами.

Відповідно до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 10 липня 2014 року, у забезпечення виконання грошових зобов'язань у повному обсязі за договором ОСОБА_3 передала в заставу, а кредитор прийняв транспортний засіб, марка Mazda, модель 3, рік випуску 2007, колір бежевий, тип ТЗ Легковий Седан, державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії 1 - ЖД №145382, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 07 квітня 2011 року, відповідачка ОСОБА_3 уклала шлюб з громадянином ОСОБА_4 та обрала прізвище чоловіка, а саме - ОСОБА_1.

У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

08.10.2013 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення по справі №520/9772/13-ц, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 10 липня 2007 року в розмірі 1524,15 дол. США, що еквівалентно 12182 (дванадцять тисяч сто вісімдесят дві) грн. 53 коп.

21 вересня 2015 року між ПАТ «Укрсиббанк» та TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено договір факторингу №26, за яким усі права вимоги за кредитним договором та договором застави транспортного засобу № від 10.07.2007 року перейшли до останньої.

У відповідності до Витягу з Державного реєстру обтяжень №119153780 від 30.03.2018 року та шляхом звернення до нотаріуса з метою виявлення арештів та заборон «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» з'ясувала, що станом на сьогодні боржник ОСОБА_1 має такі обтяження на все рухоме майно: постанова про арешт майна боржника, від 27.02.2017 року, ВП №53071666, видана Київським відділом державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на основі виконавчого листа №2-14095/2012, виданого 23 листопада 2016 року Київським районним судом м. Одеси.; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від, ВП №29428247 від 19 жовтня 2011 року, винесена другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, зареєстрована 24 жовтня 2011 року, о 14:45:13 за № 11756840, реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» домовилась з ОСОБА_1 задовольнити право стягнення заборгованості шляхом продажу предмету застави за Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 10 липня 2014 року, а саме: транспортний засіб, марка Mazda, державний номер НОМЕР_1. ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення на заставне майно фактично набув у власність автомобіль, що належить боржнику, але не має можливості користуватись та розпоряджатись автомобілем на власний розсуд, чим порушуються права останньої як власника.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.

Треті особи представник ПАТ «Укрсиббанк», представник Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області не з'явилися, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

10 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який на теперішній час змінив найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0 про надання кредиту на суму 21240,00 доларів США, строком до 10 липня 2014 року, зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами.

Відповідно до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 10 липня 2014 року, у забезпечення виконання грошових зобов'язань у повному обсязі за договором ОСОБА_3 передала в заставу, а кредитор прийняв транспортний засіб, марка Mazda, модель 3, рік випуску 2007, колір бежевий, тип ТЗ Легковий Седан, державний номер НОМЕР_1.

21 вересня 2015 року між ПАТ «Укрсиббанк» та TOB «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено договір факторингу №26, за яким усі права вимоги за кредитним договором та договором застави транспортного засобу № від 10.07.2007 року перейшли до останньої.

У відповідності до ст.513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відступлення обтяжувачем забезпеченого обтяженням права вимоги іншій особі до неї також переходять усі права обтяжувала щодо предмета обтяження

Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом (ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлене законом.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про заставу» від 02.10.1992 року № 2654/ХІІ право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Згідно ст.ст.23, 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до публічних обтяжень відноситься накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів у випадках, встановлених законом.

З наведеного випливає, що винесені постанови про накладення арешту на майно боржника - ОСОБА_1, в тому числі, і на заставне майно, відноситься до публічних обтяжень.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 2 ст. 589 ЦК України, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження:

1)передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом;

2)продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах;

3)відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги;

4)переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери.

5)реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.05.2013р. у справі № 6- 26цс13, який в силу вимог ст. 360-7 (404) ЦПК України є обов'язковим до виконання, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 280 284 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1, треті особи ПАТ «Укрсиббанк», Київський відділ державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області, про зняття арешту з майна, - задовольнити.

Скасувати арешт на автомобіль марки MAZDA, модель 3, рік випуску 2007, колір бежевий, тип ТЗ Легковий Седан, номера агрегатів: шасі JM7BK46, двигун 1598, державний номер НОМЕР_1, накладений постановою державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області ОСОБА_2 27.02. 2017 року, ВП № 53071666.

Скасувати арешт на автомобіль марки MAZDA, модель 3, рік випуску 2007, колір бежевий, тип ТЗ Легковий Седан, номера агрегатів: шасі JM7BK46, двигун 1598, державний номер НОМЕР_1, накладений постановою Другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 19 жовтня 2011 року, ВП№29428247.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Суддя Коваленко О. Б.