ПОСТАНОВА

Іменем України

01 листопада 2018 року м. Кропивницький

справа № 384/200/18

провадження № 22-ц/4809/106/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

прокурор відділу забезпечення представництва в суді управління представництва держави в суді прокуратури Кіровоградської області -ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління національної поліції у Кіровоградській області на рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2018 року, суддя Галицький В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби, Прокуратури Кіровоградської області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Державної казначейської служби, Прокуратури Кіровоградської області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 17.08.2016 року провадження № 1-кп/384/18/2016 кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000087 від 02.04.2015 року про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, закрито в звязку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Позивач зазначив, що кримінальне переслідування відносно нього процесуально тривало в період з 02.04.2015 року по 17.08.2016 року.

Незаконність дій органів досудового слідства відносно ОСОБА_2 виразилося в протиправному проведенні обшуку, протиправному оголошенні бездоказової і необґрунтованої підозри у вчиненні злочину, протиправному кримінальному переслідуванні особи, незаконному попиранню та обмеженні прав і свобод громадянина України.

Позивач зазначив, що він в період перебування під слідством зазнав значних психоемоційних страждань. Крім цього в період незаконного кримінального переслідування не мав можливості повноцінно розпоряджатися всіма своїми Конституційними правами. Моральні страждання виразилися в тому, що в населеному пункті с. Липняжка Добровеличківського району, друзі, знайомі, односельчани різко і негативно змінили своє ставлення до позивача, хоча останній був учасником антитерористичної операції поблизу м. Красногорівки, м. Мар'їнки, с.Красне Донецької області. До відома територіальної громади органами поліції та місцевої прокуратури було доведено інформацію про те, що ОСОБА_2 є злочинцем.

Просив стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди 200000 грн. (двісті тисяч гривень) та в рахунок повернення сплачених сум за надання правничої допомоги в кримінальному провадженні 20 000 грн. (двадцять тисяч гривень). Судові витрати просить розподілити в порядку визначеному ЦПК України.

Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2018 року позов задоволено частково.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог в звязку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначено, що позивач не оскаржував дії та бездіяльність органу досудового слідства. Належних доказів протиправності дій чи бездіяльності слідчого, оперативних працівників, позивачем не надано. Крім того, позивачем не надано доказів які б вказували на те, в чому полягає спричинена моральна шкода, а також наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її заподіюванні. Зазначено, що ГУНП в області є неналежним відповідачем, оскільки не має жодного відношення до можливої спричиненої шкоди, а особа, що спричинила шкоду не є працівником поліції на той час. На теперішній час Ліквідаційна комісія Вільшанського РВ УМВС в області продовжує свою діяльність та є належним відповідачем по справі.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 13.08.2018 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління національної поліції у Кіровоградській області на рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2018 року та призначено справу до розгляду на 04.10.2018 року на 11.00 год.

Указом Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд Кіровоградської області та утворити Кропивницький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Кіровоградську область, з місцезнаходженням у місті Кропивницькому.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, у разі ліквідації суду, який розглядав справ, суд передає справу на розгляд іншому суду.

Відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» рішенням зборів Кропивницького апеляційного суду від 02 жовтня 2018 року №6 днем початку роботи Кропивницького апеляційного суду визначено 05 жовтня 2018 року.

05 жовтня 2018 року Кропивницький апеляційний суд розпочав свою роботу.

У звязку з ліквідацією Апеляційного суду Кіровоградської області справу передано до утвореного Кропивницького апеляційного суду та 08 жовтня 2018 року розподілено колегії суддів для розгляду справи.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09.10.2018р справа призначена до розгляду на 01.11.2018 року.

Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції надано не було.

Прокурор під час розгляду апеляційної скарги не підтримав доводи апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що згідно копії повідомлення про підозру від 27.08.2015 року, повідомлено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про те що він підозрюється в придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України (а.с. 67-68).

Згідно копії постанови прокурора Вільшанського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури від 17.08.2016 року, постановлено відмовитись від підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні №0000087 від 02.04.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_2 (а.с.8-12).

Відповідно до копії ухвали Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2016 року по справі №384/913/15-к провадження № 1-кп/384/18/2016, кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000087 від 02 квітня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, закрито в звязку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Ухвала Вільшанського районного суду Кіровоградської області набрала законної сили 26.08.2016 року (а.с.6-7).

Суд першої інстанції зазначив, що позивач довів ті обставини, що органами дізнання та досудового розслідування Вільшанського ВП Голованівського ВП ГУНП України в Кіровоградській області, а також Вільшанського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури відносно ОСОБА_2 були вчинені незаконні дії та прийняті процесуальні рішення.

При визначенні періоду незаконного перебування позивача під слідством та судом враховується рішення Конституційного Суду України від 27.10.1999 року № 9-рп/99 по справі № 1-15/99, згідно якого притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред'явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.

Отже початком перебігу такого строку слід вважати 27.08.2015 року (день, коли ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000087 від 02.04.2015 року).

Кінцем перебігу зазначеного строку слід вважати 26.08.2016 року (день набрання законної сили ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2016 року).

Отже загальний строк незаконного перебування позивача під слідством та судом становить 11 місяців 30 днів.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет на 2018 рік" визначено, що у 2018році мінімальна заробітна плата з 1 січня становить 3723 грн..

Суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір відшкодувань заподіяної ОСОБА_2 моральної шкоди має становити 44676 грн. (11х3723) + (30х(3723/30).

Суд першої інстанції зазначив, що згідно ч.1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР ( далі Закон ) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно ч.1 ст. 3 Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт ; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відповідно до ч.5, 6 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вищевказані обставини порушили звичайний ритм життя позивача, внаслідок чого ОСОБА_2 вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя та спрямовувати свої зусилля на захист і відновлення попереднього становища. Позивачем не надано доказів та не обґрунтовано розмір моральної шкоди в сумі 200000 грн., тому, розмір моральної шкоди суд зменшив до 44676 грн.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не дотримана процедура звернення з вимогами про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями державних органів, передбачена статтею 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та пунктами 11, 12 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Мінюсту України від 4 березня 1996 року № 6/5, Генеральної прокуратури України від 4 березня 1996 року № 3 та Мінфіну України від 4 березня 1996 року № 41, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення сплачених сум за надання правничої допомоги в кримінальному провадженні.

Разом з тим суд розяснив, що позивач не позбавляється права звернення для відшкодування сплачених сум за надання правової допомоги в порядку згідно Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Таким чином позовна вимога позивача про стягнення в рахунок повернення сплачених сум за надання правової допомоги в розмірі 20000 грн. задоволенню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії повідомлення про підозру від 27.08.2015 року, повідомлено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про те що він підозрюється в тому, що він придбав та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України (а.с. 67-68).

Згідно копії постанови прокурора Вільшанського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури від 17.08.2016 року, постановлено відмовитись від підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні №0000087 від 02.04.2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_2 (а.с.8-12).

Відповідно до копії ухвали Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 17 серпня 2016 року по справі №384/913/15-к провадження № 1-кп/384/18/2016, кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000087 від 02 квітня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, закрито в звязку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Ухвала Вільшанського районного суду Кіровоградської області набрала законної сили 26.08.2016 року (а.с.6-7).

Правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду регулюються ст.. 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

Ч. 1 ст. 1176 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та інше, відшкодовується державою.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду, а ч. 7 вказаної статті визначає, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебував під слідством і судом більш як 11 місяців, що саме по собі є порушенням законних прав громадянина і як наслідок зазначені обставини спричинили позивачу моральну шкоду.

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року № 266/94-ВР (далі - Закон № 266/94-ВР), відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про міліцію» та ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», з прийняттям якого ЗУ «Про міліцію» втратив чинність, і міліція і Національна поліція є органом виконавчої влади.

Таким чином, Головне управління національної поліції у Кіровоградській області є належним відповідачем у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про стягнення витрат на правничу допомогу колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції було відмовлено у стягненні таких витрат, тому у Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області відсутні підстави для оскарження розміру цих витрат.

Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків суду першої інстанції, так як не впливають на законність прийнятого рішення.

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління національної поліції у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2018 року залишити без змін.

Текст постанови складено 06.11.2018року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: