Єдиний унікальний номер 2-1106/2011
Номер провадження 6/725/29/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сорокан М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа у справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ

У березні 2018 року заявник звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, виданого судом по справі №2-1106/11 з метою примусового виконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.06.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання їх спільного сина.

Вказувала на те, що стягнення аліментів за рішенням суду відбувалось шляхом проведення відповідних стягнень із заробітної плати відповідача, який працював у ВП «Пасажирське вагонне депо Чернівці», проте ОСОБА_2 звільнився, а тому на даний час виникла необхідність предявити виконавчий лист у відділ виконавчої служби по місцю його проживання.

Зазначала, що реалізувати своє право звернути рішення суду до виконання шляхом предявлення виконавчого листа до виконання вона не має можливості у звязку із втратою оригіналу виконавчого документу, а тому звернулась до суду з даною заявою.

В судове засіданні заявник не зявилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Боржник в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Згідно п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. До основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню по всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.06.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 а користь ОСОБА_1 на утримання їх сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

З метою примусового виконання вказаного рішення 30.08.2011 року стягувачем було отримано виконавчий лист для предявлення його до виконання.

Відповідно до довідки ВП «Пасажирське вагонне депо Чернівці» за період з 01.06.2011 року по 11.11.2016 року було проведено відрахування аліментів в розмірі 25% з працівника ОСОБА_2 Відрахування припинено у звязку із звільненням вказаного працівника.

За наслідками розгляду справи встановлено, що виданий судом виконавчий лист було втрачено з незалежних від заявника причин, а рішення суду залишається не виконаним.

В провадженні виконавчої служби відкритих виконавчих проваджень з примусового виконання вказаного судового рішення станом на 07.03.2018 року не зареєстровано, що підтверджується копією довідки №4226 від 07.03.2018 року.

У відповідності до вимог п. 17. 4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Конституцією України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Окрім того, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, а виконання судових рішень є складовою доступу до справедливого правосуддя як за нормами національного законодавства так і відповідно до норм міжнародного права.

За наслідками розгляду справи встановлено, що рішення суду не виконане та аліменти підлягають стягненню щомісячно до повноліття дитини, при цьому стягувач позбавлений можливості реалізувати своє право на виконання судового рішення у звязку з втратою виконавчого листа з підстав, що не залежали від його волі.

Частинами 1-2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, на державі лежить прямий обов'язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року №3рп/2010 у справі №1-7/2010 констатував, що відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для видачі дублікату виконавчого листа, оскільки виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та гарантією судового захисту порушених прав.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.124, 129 Конституції України, , ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 260, 261,268, 273, 352, 353, 354, 355, 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі №2-1106/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитини з метою примусового виконання рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.06.2011 року у даній справі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області в порядку визначеному главою першою розділу пятого ЦПК України або у той самий строк через Першотравневий районний суд м.Чернівці в порядку п. 15.5 розділу тринадцятого ЦПК України.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна