Справа № 202/2995/18
Провадження № 2-о/202/103/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.

за участю секретаря - Кишковар Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту смерті.

В обґрунтування заяви зазначив, що він є онуком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 16 березня 2018 року в м. Харцизьку Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оскільки будь-які органи, їх посадові та службові особи на цій території та їх діяльність є незаконними, Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відмовлено у державній реєстрації смерті, у звязку з чим, він позбавлений можливості в установленому порядку здійснити державну реєстрацію смерті його бабусі та отримати свідоцтво про її смерть. У звязку з наведеним, заявник просить встановити факт смерті його бабусі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 16 березня 2018 року в м. Харцизьку Донецької області.

У судове засідання заявник не зявився, відповідно до наданої суду заяви просив розглядати справу без його участі.

Представник Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з свідоцтвом про народження заявника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, серії І-КИ № 365009 його батьками являються ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Згідно свідоцтва про народження серії І-АВ № 234704 батько заявника являється рідним сином ОСОБА_2.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, померла 16 березня 2018 року в м. Харцизьку Донецької області.

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником надано лікарське свідоцтво про смерть № 200 від 27 березня 2018 року, яке видане Центральною міською лікарнею м. Харцизька, та свідоцтво про смерть серії ДНР № 102026, яке видане Харцизьким міським відділом РАЦС Державної ОСОБА_5 Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки.

16 травня 2018 року Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_2, померлої 16.03.2018 року, оскільки заявником предявлено документ, виданий на окупованій території України.

На підставі наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції"тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області та Донецької області.

Так, м. Харцизьк Донецької області включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за № 1085-р.

Вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey", "Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Таким чином, враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті бабусі для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку у сукупності з іншими доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України.

Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову Органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Отже, враховуючи, що для проведення державної реєстрації смерті на території України є обєктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадянина України, яким є заявник, суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 16 березня 2018 року в м. Харцизьку Донецької області, Україна».

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5, ст. ст. 11, 15, 31, 61, 234, 235, 256-258, 293, 315, 317 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1), заінтересована особа: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (52005, смт. Слобожанське, вул. Теплична, буд. 2) про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 16 березня 2018 року в м. Харцизьку Донецької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Г.О. Кухтін