Справа № 310/2020/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18 квітня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого - судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участі: заявника - ОСОБА_1, представників заявників - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_1, заінтересована особа - приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_1 звернулися до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що є рідними братом та сестрою, так як походять від спільних батьків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що перебували у шлюбі.

За життя батьків, ними усіма чотирма була приватизована квартира за адресою: АДРЕСА_1, що посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.03.2005 року, з котрого вбачається що кожен з них має по 1 / 4 частці квартири.

24 липня 2014 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

08 серпня 2017 року померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Разом з нею були зареєстровані: син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася.

Після смерті ОСОБА_7, з заявою про прийняття спадщини звернулися її донька ОСОБА_4. З заявою про відмову від прийняття спадщини після її смерті звернувся її син, - ОСОБА_1.

Заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_7 підтверджується відповідним витягом зі спадкового реєстру.

Також ОСОБА_1 надіслав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька, однак вказана заява подана після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Про факт не проживання ОСОБА_1 разом з батьком - ОСОБА_6, на день його смерті, письмово повідомлено нотаріуса.

Однак нотаріусом розяснено що оформлення спадщини після смерті ОСОБА_7, з врахуванням обставини не проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на час відкриття спадщини можливо лише після надання відповідного рішення суду, що засвідчує вказаний юридичний факт, у звязку з цим заявники і звернулися до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1, її представник адвокат ОСОБА_2, представник ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3 пітримали подану заяву.

Заінтересована особа - приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили, що тривалий час знайомі з родиною ОСОБА_1. Їм відомо що заявник ОСОБА_1 з 2013 року постійно проживає в ОСОБА_10 Федерації, де має зареєстроване місце проживання та отримав громадянство. Також повідомили суду що з 2013 року по сьогоднішній день ОСОБА_1 до м. Бердянська не приїздив, на день смерті батька, разом з ним не мешкав вже тривалий час, понад рік. На поховання ні до батька, ні до матері не приїздив.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою, так як походять від спільних батьків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що перебували у шлюбі.

Згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» у власність ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передано квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло.

29 липня 2014 року помер ОСОБА_6. Разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою ОСББ «Франко 26» №229 від 23.08.2017 року.

08 серпня 2017 року померла ОСОБА_7. Разом з нею був зареєстрований син ОСОБА_1, 28.11.19820 року народження, що підтверджується довідкою ОСББ «Франко 26» №228 від 23.08.2017 року.

Відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася.

Після смерті ОСОБА_7, з заявою про прийняття спадщини звернулася її донька ОСОБА_4. ОСОБА_1 подав заяву про відмову від прийняття спадщини. Також ОСОБА_1 надіслав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька, однак вказана заява подана після спливу шестимісячного строку на прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 3.05.2008 року розяснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, взаємозвязку з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним факт що починаючи з 01.09.2013 року і по час відкриття спадщини - 29 липня 2014 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно не проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, разом зі спадкодавцем ОСОБА_6, який помер 29 липня 2014 року.

Вказаний факт підтверджується дослідженим в судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями свідків.

Так, відповідно до закордонного паспорта, ОСОБА_1 04.02.2011 року отримав дозвіл на тимчасове проживання на території ОСОБА_10 Федерації та з 17.02.2011 року був зареєстрований за адресою: ОСОБА_10 Федерація, м. Уфа, вул. Островського, 16, кор. 1, кв. 12.

Дія дозволу на тимчасове проживання ОСОБА_1 на території ОСОБА_10 Федерації продовжувалася 25.03.2012 року, 12.03.2013 року, 27.03.2014 року, 20.03.2015 року, що підтверджується відривними частинами бланків повідомлень про підтвердження проживання іноземного громадянина в ОСОБА_10 Федерації.

Також закордонним паспортом ОСОБА_1 підтверджується, що останній під час дії дозволу на тимчасове проживання на території ОСОБА_10 Федерації періодично перетинав лише кордон з Республікою Казахстан.

09.06.2011 року Відділом ЗАГС м. Уфи був зареєстрований шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_11. 24.10.2011 року та 25.02.2014 року у подружжя на території ОСОБА_10 Федерації народилися діти ОСОБА_12 та ОСОБА_13, відповідно.

07.04.2015 року ОСОБА_1 набув громадянство ОСОБА_10 Федерації, що підтверджується нотаріально засвідченою копією паспорта громадянина ОСОБА_10 Федерації.

Згідно довідки Жуковської сільської ради Уфимського району Республіки Башкортостан, ОСОБА_1 з 02.09.2015 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Наведені вище докази є послідовними та узгоджуються з поясненнями опитаних свідків.

Зазначені докази суд вважає належними та допустимими, вони узгоджуються між собою, тому суд приймає їх за основу при ухваленні даного рішення. Доказів, які б спростовували факт, про встановлення якого просить заявник, суду не надано.

Факт, про встановлення якого просять заявники, має для них юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення у ОСОБА_1 права на спадкування після смерті батька. Встановити цей факт в позасудовому порядку заявники не мають можливості. Спору про право в даному випадку суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 10-13, 76-80, 259, 263-268, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_4, ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що починаючи з 01.09.2013 року і по час відкриття спадщини - 29 липня 2014 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно не проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, разом зі спадкодавцем ОСОБА_6, який помер 29 липня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Крамаренко