Справа № 182/8536/18
Провадження № 2/0182/3828/2018
У Х В А Л А

Іменем України

12.12.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

за участю секретаря Рахуба О.Г.

розглянувши в залі суду в м. Нікополі заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, суд -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, а саме:

- вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 70,1 кв.м. вартістю 53932,00 грн., адреса: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 50;

- вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 37,5 кв.м. вартістю 28851,00 грн., адреса: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 50;

- вбудоване нежитлове приміщення офісу загальною площею 46,7 кв.м., адреса: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченка, 199;

- житлову квартиру загальною площею 67,4 кв.м. вартістю 81182 грн., адреса: АДРЕСА_1;

- легковий автомобіль Opel Vectra, 2003 року випуску.

В обґрунтування свої вимог позивач посилається на те, що між ним та ОСОБА_2 23.12.2014 року було укладено договір позики на суму 25 000 доларів США, за умовами якого відповідач зобовязалася повернути борг до 30.12.2017 року, який згідно з курсом НБУ складає 701500,00 грн. Свої зобовязання щодо повернення коштів ОСОБА_2 не виконує, посилаючись на фінансові труднощі.

Однак, відповідно до Декларації за 2017 рік, поданою відповідачем як особою на виконання функцій місцевого самоврядування та опублікованої на відповідному сайті, у 2017 році вона отримала дохід від зайняття підприємницькою діяльністю у розмірі 924 980 грн. Крім того, ОСОБА_2 задекларувала готівкові кошти у розмірі 250 000 грн., дохід від відчуження рухомого майна у розмірі 121 700 грн., має у власності земельні ділянки, нерухомість. Така поведінка відповідача, на думку позивача, може свідчити про те, що вона не бажає добровільно виконувати зобовязання щодо повернення коштів та вживає заходи щодо відчуження свого майна з метою уникнення звернення стягнення на нього. Так, відповідно до Декларації ОСОБА_2 за 2017 рік, вона в розділі «Обєкти нерухомості» зазначила квартиру загальною площею 91,4 кв.м., належну їй на праві приватної власності. Проте, станом на 05.12.2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ця квартира не перебуває на праві власності за ОСОБА_2 Те ж стосується і земельної ділянки площею 13200 кв.м.

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та поновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду, або віддалити їх на невизначений строк. Застосування зустрічного забезпечення ОСОБА_1 вважає недоцільним, оскільки договір позики підтверджується власною розпискою відповідача, а також тим, що позивач просить накласти арешт лише на частину належного ОСОБА_2 майна, що не порушить її права та охоронювані законом інтереси.

У звязку з наведеними обставинами, позивач просив суд задовольнити його заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності з п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, дослідивши додані до заяви та позову копії письмових матеріалів, суд вважає, що заява про накладення арешту на належне відповідачеві майно обґрунтована належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, спір виник з приводу стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 758 311,89 грн. та, у випадку задоволення позову, саме ця сума підлягає до стягнення, тобто позовні вимоги мають майновий характер. Суд погоджується з вимогами позивача, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову існує ризик відчуження ОСОБА_2 належного їй нерухомого майна до вирішення справи в суді, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, внаслідок чого права та законні інтереси позивача будуть порушені.

Однак суд не може задовольнити заяву ОСОБА_1 в частині накладення арешту на транспортний засіб, оскільки в ній відсутні відомості щодо транспортного засобу - легковий автомобіль Opel Vectra, 2003 року випуску.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим накласти арешт на належне відповідачу на праві власності нерухоме майно, що забезпечить виконання рішення у повному обсязі.

Підстав для обовязкового застосування зустрічного забезпечення позову, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позовузадовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1), а саме:

- реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 29465607; вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 70,1 кв.м., адреса: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 50;

- реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 31996593; вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 37,5 кв.м., адреса: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 50;

- реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 3072600; вбудоване нежитлове приміщення офісу загальною площею 46,7 кв.м., адреса: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченка, 199;

- реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1457975; житлова квартира загальною площею 67,4 кв.м., адреса: АДРЕСА_1;

В іншому відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи та відповідному відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області для відома та негайного виконання.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з тимчасовою окупацією м. Донецьк фактично проживає: 53201, АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1, адреса: 53200, АДРЕСА_3.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Термін предявлення даної ухвали до виконання три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: ОСОБА_3