Провадження №2/523/4407/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"08" листопада 2018 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом Одеського Національного медичного університету до ОСОБА_1, про стягнення витрат на навчання, -

встановив:

Одеський Національний медичний університет (далі Університет) звернувся до суду із зазначеним позовом та просив стягнути з відповідача понесені витрати повязані з навчанням ОСОБА_1, у вищому навчальному закладі в сумі 65 164,00 грн., та виплаченої стипендії в сумі 29 872,82 грн. В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідач 10 липня 2009 року був зарахований до Одеського Національного медичного університету на спеціальність «лікувальна справа», уклав угоду № 410 про навчання за кошти державного бюджету з зобовязанням після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менше ніж три роки (змість чого абітурієнт отримує вищу освіту безкоштовно). У 2015 році ОСОБА_1, закінчив Університет та отримав розподіл лікарем загальної практики сімейного лікаря до УОЗ Одеської ОДА Кодимської ЦПМСД, АЗПСМ Слобідської для проходження інтернатури та подальшого працевлаштування. ОСОБА_1, до роботи не приступив, за місцем направлення не прибув, жодної інформації щодо перерозподілу до Університету не надав. Відповідно до розрахунків економічного відділу Університету, за весь період з 01.09.2009 року по 30.06.2015 рік сума витрат на навчання ОСОБА_1, (без урахування стипендіального фонду) складає 65 164, 00 грн. Згідно з розрахунками Університету за період навчання з 2009 року по 2013 рік відповідачу була виплачена стипендія у розмірі 29 872, 82 ргн.

Таким чином, позивач просить задовольнити вимоги позову.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, відзив на позов не подавав.

Суд ухвалює заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував позивач.

Рішення ухвалено за відсутності учасників справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що 10 липня 2009 року ОСОБА_1, був зарахований до Одеського Національного медичного університету на спеціальність «лікувальна справа», та уклав угоду № 410 про навчання за кошти державного бюджету з зобовязанням після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менше ніж три роки (змість чого абітурієнт отримує вищу освіту безкоштовно). У 2015 році ОСОБА_1, закінчив Університет та отримав розподіл лікарем загальної практики сімейного лікаря до УОЗ Одеської ОДА Кодимської ЦПМСД, АЗПСМ Слобідської для проходження інтернатури та подальшого працевлаштування. Відповідно до довідки декана факультету післядипломної освіти Одеського медичного університету доцента ОСОБА_2 (а.с. 14), ОСОБА_1, до роботи не приступив, за місцем направлення не прибув, жодної інформації щодо перерозподілу до Університету не надав.

Укладаючи угоду з вищим навчальним закладом про надання освітніх послуг за державним замовленням, особа (абітурієнт) бере на себе відповідні зобовязання, які випливають із вимог нормативно-правових актів в даній сфері і передбачені самими угодами про надання освітніх послуг, а саме зобовязання після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати за направленням не менш ніж три роки (замість чого отримують вищу освіту безкоштовно).

Вступаючи, на навчання за державним замовленням та укладаючи відповідну угоду, особа-абітурієнт є обізнаною із фактом необхідності проходження інтернатури та відпрацювання певного строку після закінчення навчання.

Відповідно до п. 1.1 Положення Міністерства охорони здоровя України про спеціалізацію (інтернатуру) випускників вищих медичних і фармацевтичних закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів спеціалізація (інтернатура) є обовязковою формою післядипломної підготовки випускників всіх факультетів медичних і фармацевтичних вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів незалежно від підпорядкування та форми власності, після закінчення якої їм присвоюєтеся кваліфікація лікаря (провізора) спеціаліста певного фаху.

Інтернатура проводитися в очно-заочній формі навчання на кафедрах медичних (фармацевтичних) вищих закладів освіти III-IV рівнів акредитації медичних факультетів університетів і закладів медичної (фармацевтичної) післядипломної освіти (надалі вищих закладів освіти) та стажування в базових установах і закладах охорони здоровя (п. 1.4 Положення).

Відповідно до п. 2.2.3, Угоди № 410, студент зобовязуєтеся прибути після закінчення університету на місце працевлаштування за направленням МОЗ України і відпрацювати не менше 3 років після закінчення інтернатури. В разі відмови їхати на працевлаштування за рішенням МОЗ України або відмови відпрацьовувати не менше 3 років відшкодовувати до державного бюджету повну вартість навчання, у встановленому порядку.

Відповідно до п. 2.2.5. Угоди № 410 студент, що вступив до Університету за цільовим направленням УОЗ, незалежно від умов, після закінчення університету зобовязуєтеся відпрацьовувати за місцем призначення згідно з направленням не менше трьох років.

Відповідно до п. 5.1 Угоди № 410, за невиконання або неналежне виконання умов даної Угоди сторони несуть майнову громадянську відповідальність у відповідності з діючим законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Закону України «Про вищу освіту» фінансування державних вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», одним з основних важелів здійснення державної політики у сфері науково-технічної діяльності є бюджетне фінансування.

На виконання Указу Президента від 23 січня 1996 року №77 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», в редакції Указу Президента від 16 травня 1996 року №342, відповідно до ст. 65 Закону України «Про вищу освіту» та ст. 197 Кодексу законів про працю України було розроблено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 22 серпня 1996 року № 992.

Пунктом 4 вищенаведеного Порядку визначено, що керівники навчальних закладів після зарахування осіб на навчання за державним замовленням укладають з ними угоду.

Відповідно до п. 8 Порядку, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом, після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років.

У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати (п. 14 Порядку).

Відповідно до розрахунків економічного відділу Університету, за весь період з 01.09.2009 року по 30.06.2015 рік сума витрат на навчання ОСОБА_1, (без урахування стипендіального фонду) складає 65 164, 00 грн.

Згідно з розрахунками Університету за період навчання з 2009 року по 2013 рік відповідачу була виплачена стипендія у розмірі 29872, 82 ргн.

Відповідач був ознайомлений з розрахунками боргу на загальну суму 95 036,82 грн., а також повідомлений про необхідність відшкодування зазначеної суми. (а. с. 8-13)

Зазначені положення нормативно-правових актів, щодо відшкодування випускниками вартості навчання в разі неприбуття (не відпрацювання впродовж трьох років за місцем розподілу) закріплені також Наказом Міністерства охорони здоровя України від 25 грудня 1997 року №367 «Про затвердження Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню всі понесені та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ч. 1 ст. 72 Закону України «Про вищу освіту», ч. 2 ст. 34 Закону України «Про науково-технічну діяльність», Указом Президента України від 23 січня 1996 року №77, Указу Президента від 16 травня 1996 року № 342, ст. 197 Кодексу законів про працю України, Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992, Наказом Міністерства охорони здоровя України від 25 грудня 1997 року № 367, Наказом Міністерства охорони здоровя України №21 від 19 вересня 1996 року, ст. ст. 12,13, 95, 141, 263-265, 280-283, 354, 355 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Одеського Національного медичного університету до ОСОБА_1, про стягнення витрат на навчання і задовольнити.

Стягнути з Доля ОСОБА_3 НОМЕР_1 на користь Одеського Національного медичного університету витрати на навчання у вищому навчальному закладі в сумі 65 164, 00 (шістдесят пять тисяч сто шістдесят чотири) гривні 00 коп.

Стягнути з Доля ОСОБА_3 НОМЕР_1 на користь Одеського Національного медичного університету суму виплаченої стипендії в сумі 29 872, 82 (двадцять девять тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні 82 коп.

Стягнути з Доля ОСОБА_3 НОМЕР_1 на користь Одеського Національного медичного університету сплачений судовий збір в розмірі 1 762 грн., 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складання повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд передшої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання рішення.

Повне судове рішення складено 08.11.2018 року.

Суддя: