Справа № 355/1214/18
Провадження № 2/355/668/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лисюка О.Д.

за участю секретаря судового засідання Ющенко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 виклад позиції позивача і заперечення відповідача

21 серпня 2018 року за вх. № 6172 до Баришівського районного суду Київської області для розгляду по суті надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( в подальшому позивач) до ОСОБА_2 ( в подальшому відповідач) про зменшення розміру аліментів.

В обгрунтування поданої заяви позивач зазначає, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 26 березня 2007 року з нього, на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи із 21 лютого 2007 року, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилаючись на суттєві зміни сімейного стану, а саме те, що він створив нову сім'ю та має двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, просить суд на підставі вимог ст.192 СК України зменшити розмір аліментів які він сплачує із 1/4 до 1/6 частини.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Сімейне законодавство, зокрема ст.183 СК України передбачає, що розмір аліментів на одну дитину повинен становити 1/4 частки від заробітку платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Зазначені в рішенні суду кошти на утримання дочки, позивач регулярно та добровільно сплачував, а тому, до 2013 року виконавчий лист для примусового виконання до органів ДВС нею не направлявся, та як наслідок, в примусовому порядку рішення суду не виконувалося.

Із 2013 року позивач перестав сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, в зв'язку з чим, вона пред'явила виконавчий лист, який видав Баришівський районний суд до примусового виконання.

В подальшому, повіривши запевненням ОСОБА_1 про те, що він поверне несплачені кошти і в подальшому буде справно сплачувати аліменти, вона звернулася до виконавчої служби із письмовою заявою про повернення виконавчого листа і за її заявою, Березанським міським відділом ДВС ГТУЮ в Київській області виконавчий лист було повернуто без виконання.

До 2017 року позивач своїх обіцянок щодо надання коштів для належного утримання дочки ОСОБА_4 не надавав, в зв'язку з чим, вона звернулася із заявою до Баришівського районного суду Київської області із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, який, після позитивного рішення суду від 24.11.2017 року, направила для примусового виконання до Баришівського районного відділу ДВС де по ньому було відкрито виконавче провадження.

Станом на 01.10.2018 року із врахуванням сплачених коштів, заборгованість ОСОБА_1 становить 25613 грн.

Як вбачається із позовної заяви, сімейний стан позивача за останні п'ять років не змінювався і питання про зменшення розміру аліментів із 2010 року не піднімалося.

Сама ж відповідачка, працює комірником на складах магазину « Фуршет », має мінімальну заробітну плату, якої ледь вистачає для того, щоб мати змогу винаймати квартиру в селищі Баришівка і без допомоги рідних, вона б взагалі не змогла створювати своїй дочці належним умов для її духовного та фізичного розвитку.

Вважає, що вимоги позивача є безпідставними.

ІІ. Фактичні обставини справи встановлені судом, та зміст спірних

правовідносин.

Судом встановлено, що 19 листопада 2005 року у виконкомі Волошинівської сільської ради Баришівського району Київської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про що в книзі реєстрації шлюбів за 2005 рік зроблено запис за № 03.

Від спільного подружнього життя, 05.07.2006 року у подружжя народилася донька ОСОБА_6 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 14 липня 2006 року а.с.7 ).

26 липня 2007 року рішенням Баришівського районного суду Київської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , зареєстрований 19.11.2006 року було розірвано.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 26.03.2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини.

На виконання рішення Баришівського районного суду Київської області від 26.03.2007 року, було видано виконавчий лист №2-226 про стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини, а 05.05.2007 року державним виконавцем державної виконавчої служби у Баришівському районі та місті Березань була ухвалена постанова про відкриття виконавчого провадження ( а.с. 11 )

05 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №122 ( свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 а.с.8)

Від шлюбу, у подружжя 14 травня 2010 року народилися син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_11 ( а.с. 9,10 )

24 листопада 2017 року Баришівським районним судом Київської області видано дублікат виконавчого листа від 26.03.2007 p., на підставі якого необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з часу подання заяви до суду ( 21 лютого 2007 року) і до повноліття дитини.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по виконавчому листу № 2-226 виданого 24.11.2017 року Баришівським районним судом заборгованість ОСОБА_1 по аліментам на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 01.11.2018 року з урахуванням часткової виплати становить 21603 грн.00 коп.( а.с.42)

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на зміну свого сімейного становища, а саме перебування на його утриманні дружини, яка ніде не працює та двох неповнолітніх дітей.

ІІІ. Норми права, які застосував суд.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина 1 статті 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я.

Відповідно до ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу ( групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

В ході судового розгляду даної справи, позивачем не наведено жодного аргументу, які б слугували доказом зміни матеріального ( в бік зменшення) чи сімейного стану, а відтак, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 81, 89,141, 258-259, 263 - 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 180-184,192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Баришівський районний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Баришівського районного суду

Київської області ________________ О.Д. Лисюк

Повний текст судового рішення складено

08.11.2018 року