Суддя Глібко О. В.
Справа № 644/7576/17
Провадження № 2/644/417/18
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючого - судді Глібко О.В., при секретарі - Шпиця Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Департамент реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він зареєстрований та проживає постійно у двокімнатній квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У квартиру позивач заселився на підставі спеціального Ордеру № 57 серії В від 18.02.1992 року на підставі спільного рішення адміністрації та ОКП ДСК-1 (мовою оригіналу) від 04.02.1992 року № 2 на сім'ю з п'яти чоловік складом: ОСОБА_1 - основний наймач, ОСОБА_3 - дружина, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_2 - син. Донька ОСОБА_5 зареєструвала шлюб та пішла проживати до чоловіка, в подальшому знялась з реєстрації у спірному приміщенні. На теперішній час у квартирі проживають позивач, його дружина та їх син - ОСОБА_4. Син та відповідач по справі - ОСОБА_2, у спірній квартирі не проживає більше 10 років. На скільки відомо позивачу, відповідач більше ніж як п'ять років тому поїхав жити до Росії. Відповідач ніколи в спірній квартирі не проживав, його реєстрація у ній мала формальний характер, квартирою він не цікавився, комунальні послуги не сплачував, за приміщенням не доглядав. Позивач, як власник, вимушений сплачувати за відповідача надмірно нараховані комунальні платежі, у зв'язку із чим хоче усунути порушення його права власності та визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
В судове засідання, позивач не з'явився. Надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Відзиву/заперечень на позов не надав, клопотань щодо відкладення розгляду справи від нього не надходило.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Із рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення вбачається, що адресовані відповідачу повістки про виклик до суду на 31.01.2018 року, 16.02.2018 року, 02.03.2018 року повернуті до суду з відміткою «за не запитом» або «за закінченням терміну зберігання».
Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_2 у судове засідання не прибули, надали суду заяви з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, проти позову не заперечували.
Представника третьої особи - Департаменту реєстрації Харківської міської ради - Погорєлова Л.Г. також у судове засідання не прибула, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладалась на розсуд суду.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Конституція України та Цивільний кодекс України визначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 41 Конституції України, ст. 321 Кодексу).
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 319 ЦК України).
Зміст права власності визначає право власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд (ст. 317 ЦК).
Суб'єктами права власності є Український народ, фізичні особи та юридичні особи (ст.ст. 2, 318 ЦК України).
Положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до статті 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.
Судом встановлено, що позивач по справі є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі Спеціального Ордеру №57 серії В, виданого 18.02.1992 (а.с.6). Загальна площа квартири - 45,0 кв.м., житлова 25,9 кв.м. (а.с.43).
В спірному житловому будинку окрім позивача зареєстровані: ОСОБА_3 - дружина позивача, ОСОБА_4 - син позивача, а ОСОБА_5 - син позивача та відповідач по справі. Дана обставина підтверджується довідною, наданою КП «Жилкомсервіс» дільниця №49 від 29.09.2017 року № 3029 (а.с.5), а також довідкою, наданою відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС Харківській області (а.с.10).
Як пояснив у позовній заяві позивач, відповідач у спірній квартирі ніколи не проживав, а його там реєстрація мала лише формальний характер. Близько п'яти років тому відповідач переїхав до Росії на постійне місце проживання та отримав там громадянство.
Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в поясненнях свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які вказали, що вони є сусідами позивача, та ОСОБА_2 дійсно тривалий час не проживає у спірній квартирі, останній раз його бачили у 2012 році, будь-які особисті речі останньої у квартирі відсутні.
Крім того, суду також надано відповідь від начальника Індустріального ВП ГУНП в Харківській області за вих. №6099/119-6в/01/16 від 23.11.2017 року, з якого вбачається що за період з 01.01.2013 року по час надання відповіді заяв та повідомлень про перешкоджання у проживанні житлом від гр. ОСОБА_2, не надходило (а.с.31).
Відповідно до відповіді, наданої КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №18» №262 від 12.02.2018 року, відповідно до інформації, яка міститься в статистично-облікових даних, медичні послуги надавались ОСОБА_2 05.01.2016 року (а.с.42).
Згідно відповіді, наданої ПАТ «Укрпошта» № 21-Г-5827 від 19.02.2018 року, згідно документів відділення поштового зв'язку Харків, 47, передплата періодичних друкованих видань на ім'я ОСОБА_2 не здійснювалась (а.с.65).
Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі більше ніж один рік і має бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
На підставі ст.ст. 4, 5, 10, 11, 246, 263, 264, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 316-319, 383, 391, 405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Департамент реєстрації Харківської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 18.04.2018 року.
Суддя: О. В. Глібко