Справа 431/2401/18
Провадження 2-о/431/781/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Березка О.М.,

за участю секретаря Кобиляр О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заінтересована особа Старобільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту народження дитини,

встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. В обґрунтування заяви заявники посилались на те, що 13 березня 2018 року в м. Луганськ у них народилась дитина хлопчика, на підтвердження даного факту їм було видано медичне свідоцтво про народження, яке не є дійсним на території України. Отримати законне свідоцтво про народження в м. Луганськ неможливо. Факт народження дитини підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 109 від 13 квітня 2018 року. Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матірю, а чоловік батьком дитини. Дитина народилась у подружжя, у шлюбі. Відповідно до ч. 1 ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків, які визначили прізвище для своєї дитини - ОСОБА_1. Відповідно до ч.1 ст. 146 СК України, імя дитини визначається за згодою батьків, вони з чоловіком дійшли згоди щодо надання власного імені дитини Федір. Відповідно до ч.1 ст. 147 СК України, по-батькові дитини визначається за іменем батька, тобто по-батькові дитини Віталійович. Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження, виданого державним органом державної реєстрації актів цивільного стану України. Тому, просить суд встановити факт народження, ОСОБА_4, який народився 13 березня 2018 року на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ. Батьками дитини є: батько: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, кв. Зарічний, 16/173; мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянка України, зареєстрована за адресою: м. Луганськ, Кам»янобрідський район, вул. Кожухаря,111.

Заявники в судове засідання не зявились, просили суд розглянути справу за їх відсутності та відсутності їх представника адвоката ОСОБА_6, заяву підтримали просили суд її задовольнити.

Заінтересована особа Старобільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області в особі начальника відділу ОСОБА_7, в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про згоду із задоволенням заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини та про розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно до медичного свідоцтва про народження № 109 від 13 березня 2018 року, вбачається, що 13 березня 2018 року ОСОБА_1 народила дитину хлопчика у м. Луганську.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб, виданого 23 травня 2014 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис №237, прізвища після державної реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_5, дружини -ОСОБА_1.

Встановлення факту народження особи в певний час має для заявників юридичне значення, оскільки їм необхідно отримати свідоцтво про народження своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування.

Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам для державної реєстрації народження сина.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження.

Суд враховує, що місто Луганськ станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р місто Луганськ входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості зареєструвати факт народження своєї дитини у встановленому Законом порядку за місцем народження дитини.

У звязку із викладеним, орган державної реєстрації актів цивільного стану не може зареєструвати факт народження дитини, адже медичний факт народження дитини зафіксований на тимчасово окупованій території України.

За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов'язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оцінюючи вказане медичне свідоцтво про народження, виданого лікарняною установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи практику ЄСПЛ, суд вважає, що надане заявниками лікарське свідоцтво про народження є підтвердженням того, що дійсно ОСОБА_1 на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ народила дитину хлопчика.

При цьому, визнання судом факту народження дитини надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявниками в обґрунтування своїх вимог є достовірними, а також підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню.

Виконуючи вимоги ч. 3 ст. 317 ЦПК України суд вважає за необхідне вказати у резолютивній частині рішення дані про дату і місце народження особи, а також про матір і батька особи. При цьому дані про матір визначаються судом на підставі медичних документів про народження дитини, а дані про батька визначаються судом на підставі тих фактів, що мати дитини перебуває у зареєстрованому шлюбі з заявником ОСОБА_2

У відповідності до ч. 4 ст. 317, ст. п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання цього рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 317, 319, 354, 430 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_5, заінтересована особа Старобільський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області про встановлення факту народження дитини - задовольнити повністю.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, факт народження особи в певний час на тимчасово окупованій території України ОСОБА_4, який народився 13 березня 2018 року на тимчасово окупованій території України в м. Луганськ. Батьками дитини є: батько: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, кв. Зарічний, 16/173; мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянка України, зареєстрована за адресою: м. Луганськ, Кам»янобрідський район, вул. Кожухаря,111. Підстава запису відомостей про батька: свідоцтво про шлюб, зареєстрований 23 травня 2014 року Артемівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 237. За рахунком перша дитина народжена у подружжя.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.М. Березка