Рішення

Іменем України

19 березня 2018 року м. Теребовля Теребовлянський районний суд в складі:

Головуючого Малярчука В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», третя особа: публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль» про захист прав споживача банківських послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль» про захист прав споживача банківських послуг, в якій просить стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» в його користь незаконно списані грошові кошти в сумі 1700 грн., моральну шкоду у розмірі 3000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. та судовий збір сплачений при звернені позивача з позовом, посилаючись на мотиви, викладені в позовні заяві.

Позивач просить позов задоволити в повному обсязі, посилаючись на мотиви, викладені в позовні заяві.

Представник відповідача публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» в судове засідання не зявився, без повідомлення причин, відзиву не подавав. Однак, 30 січня 2018 року до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю, з виробничих причин, прибути в судове засідання, але підтверджуючих документів до справи не подав. У вказаній заяві позовні вимоги заперечив, необгрунтувавши.

Представник третьої особи публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» в судове засідання не зявився, однак надав суду пояснення в яких зазначив: щодо підстав списання банком-емітентом платіжної карти коштів у сумі 1 700 грн. карткового рахунку позивача, що АТ «ОСОБА_3 Аваль» не володіє жодною інформацією з цього питання. Вказане питання відноситься до компетенції ПАТ «Комерційнії» ОСОБА_3 «Приват Банк», оскільки саме між ним та позивачем існують договірні відносини.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, що є у справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, оскільки судом встановлено наступне:

У 2013 році між ОСОБА_1 та Приватним акціонерними товариством комерційний банк «Приват Банк» було укладено договір про відкриття банківського (карткового) поточного рахунку для обслуговування платіжної картки.

Як вбачається з позовної заяви, що 15 грудня 2015 року знімаючи грошові кошти з рахунку за допомогою картки номер 554516 ОСОБА_1І замовив готівку у сумі 1500 грн. у банкоматі банка-партнера ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» за адресою вул.Князя Василька, 95, м.Теребовля, але фактично грошових коштів ним отримано та одночасно на мобільний телефон отримано повідомлення про відмову у здійсненні банківської операції.

Згідно заяви від 07 липня 2016 року ОСОБА_1 звертався на гарячу лінію ПАТ «Приват Банк» і оформляв дві заявки: № 10720619, друга № 7515845, про повернення коштів в сумі 1500 грн., які не отримав в банкоматі о 15 год. 28 хв. 15 грудня 2015 року та отримав смс повідомлення про недостатність коштів.

Відповідно до листа повідомлення від 29 липня 2016 року надісланого Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приват Банк» ОСОБА_1 про те, що звернення ОСОБА_1 розглянуто та вивчено провідними спеціалістами "ПАТ КБ ОСОБА_4. До ПАТ КБ Приват Банк " 13 липня 2016 року надійшов запит, стосовно повернення коштів, була проведена претензійна робота відповідними співробітниками ПАТ КБ РИВАТБАНК. За висновком якої повідомили наступне, що будь-яких збоїв або помилок в роботі банкомата при знятті ОСОБА_1 коштів зафіксовано не було. Також повідомили, що залишку грошових коштів в банкоматі не виявлено. Отже, з огляду на вищенаведене, операція була проведена успішно в повному обсязі.

Згідно заяви від 17 серпня 2016 року ОСОБА_1 звертався на гарячу лінію АТ ОСОБА_3 Аваль і оформляв дві заявки: № 10720619, друга № 7515845, про повернення коштів в сумі 1500 грн., які не отримав в банкоматі о 15 год. 28 хв. 15 грудня 2015 року та отримав смс повідомлення про недостатність коштів.

Відповідно до листа повідомлення від 31 серпня 2016 року надісланого АТ ОСОБА_3 Аваль ОСОБА_1 про те, що АТ ОСОБА_3 Аваль розглянув заяву, яка надійшла до Львівської обласної дирекції Банку 19.08.2016 року за вх. № С-246, стосовно повернення коштів за картковий рахунок. Питання, викладене у заяві, знаходиться поза компетенцією Банку. З метою зясування обставин ситуації, що склалася, рекомендують звернутись безпосередньо до Банку - емітента платіжної картки, за допомогою якої було проведено операцію, для уточнення деталей розгляду спірної трансакції.

Згідно виписки по картці /рахунку : 554516 і додатковим рахункам договору за період з 01 вересня 2015 року -01 січня 2016 року від 19 вересня 2016 року прослідковується рух коштів: 15 листопада 2015 року - зняття готівки в сумі 1550 грн. - залишок становить 4.грн. 81 коп.; 30 листопада 2015 року залишок на рахунку становить 1827 грн. 97 коп.; 30 листопада 2015 року видача готівки у відділенні в сумі 127 грн. 00 коп. залишок становить 1700 грн. 97 коп.; 01 грудня 2015 року - зняття готівки в банкоматі в сумі 1700 грн. залишок становить 0,97 грн.; 15 грудня 2015 року нараховується зарплата в сумі 1500 грн. залишок становить -199 грн. 03 коп. без зняття готівки; 25 грудня 2015 року нараховується зарплата в сумі 81 грн. 37 коп. залишок становить -117 грн. 66 коп. без зняття готівки, 25 грудня 2015 року зарплата нараховується в сумі 2521 грн. 64 коп. залишок становить 2403 грн. 98 коп. без зняття готівки; 25 грудня 2015 року зняття готівки в сумі 2400 залишок після операції 3 грн. 98 коп.

Тобто 15 грудня 2015 року позивач не зміг з вини відповідача отримати кошти в сумі 1500 грн., які списані відповідачем та 25 грудня 2015 року не зміг отримати кошти в сумі 199 грн. 03 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Тобто тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк у свою чергу зобовязаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою, запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку допущення працівником банку халатності, внаслідок чого незаконно списуються гроші з поточного рахунка клієнта, фіну станова повинна нести відповідальність.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку.

Таким чином, суд приходить до переконання, що слід стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» в користь ОСОБА_1 незаконно списаних грошовіих коштів в сумі 1699 грн. 03 коп.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною вимогою, в якій просив стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» в його користь моральну шкоду у розмірі 3000 грн. завдану протиправними діями відповідача.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до пункту 2 та 4 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів та у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Однак, дана позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди завданої протиправними діями відповідача не підлягає до задоволення, оскільки позивач не представив суду доказів завдання йому моральної шкоди тим самим не довів завдання йому шкоди.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., однак, суду не представлено розрахунку затрат на правову допомогу а також доказів про надання такої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про стягнення відшкодування моральної шкоди завданої протиправними діями відповідача, відмовити.

Також слід стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» судового збору 640 грн. 00 коп. в користь ОСОБА_1, сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 201, 277, 280, 297, 1166, 1167 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», третя особа: публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль» про захист прав споживача банківських послуг задоволити частково.

Стягнутии з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» в користь ОСОБА_1 незаконно списаних грошових коштів в сумі 1699 грн. 03 коп.

У решті позовних вимог відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» судового збору 640 грн. 00 коп. в користь ОСОБА_1 сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В. МАЛЯРЧУК