Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2018 Справа №607/2695/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., з участю секретарів судового засідання Грабської Ю.І., Зубко О.Я., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» про стягнення страхового відшкодування, пені та 3% річних за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша»(надалі-ПрАТ «СК «Перша») про стягнення страхового відшкодування у сумі 50000 грн. та 2100 грн. витрат за проведення експертного дослідження.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.08.2016 року по вул. Микулинецька в м. Тернополі водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_5 внаслідок порушення правил дорожнього руху допустив зіткнення із належним позивачу автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 В результаті ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Оскільки водій ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ДТП, учасники події у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_3 була забезпечена полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ОСОБА_7 «СК «Перша» (поліс серії АІ №8252865). У відповідь на заяву позивача від 16.09.2016 року про виплату страхового відшкодування відповідач виплатив йому кошти в сумі 9210,54 грн. Не погодившись із зазначеним розміром відшкодування, який не покриває витрат на проведення ремонту пошкодженого автомобіля, позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_8 для проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Відповідно до висновку експерта №915/16 від 14.12.2016 року вартість матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження транспортного засобу «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_4 становить 55827,93 грн. 26.12.2016 року позивачем надіслано ОСОБА_7 «СК «Перша» претензію про стягнення заборгованості у сумі 46617,39 грн., яка залишилась без відповіді, що послужило підставою для звернення до суду. Із врахуванням наведеного просить заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В ході судового розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої просить стягнути з відповідача на його користь 40279,46 грн. страхового відшкодування, 5213,14 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, що відбулося з вини страховика, 3% річних в сумі 569,43 грн., 2100 грн. витрат за проведення експертного дослідження та 2779,20 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідач подав заперечення на позов. Вказав, що 31.08.2016 року від ОСОБА_6 надійшло повідомлення про настання страхового випадку, що мав місце 29.08.2016 року по вул. Микулинецька у м. Тернополі за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ОСОБА_7 «СК «Перша». 16.09.2016 року від позивача надійшла заява про виплату страхового відшкодування. За результатами розгляду документів по ДТП відповідачем було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування, оформлене Страховим актом №ЦВ2011808 від 18.10.2016 року у сумі 9210,54 грн. і 09.11.2016 року вказані кошти були зараховані на банківський рахунок ОСОБА_3 При визначенні розміру відшкодування ОСОБА_7 «СК «Перша» було взято до уваги той факт, що що частина пошкоджень наявних на автомобілі НОМЕР_2 не могла утворитись від контакту з автомобілем НОМЕР_1, оскільки ці пошкодження знаходяться значно вище зони пошкоджень даного автомобіля. З метою уточнення переліку пошкоджень автомобіля позивача відповідачем було замовлено експертне дослідження і відповідно до висновку експертного автотехнічного дослідження №09/2017, яке виконав спеціаліст ОСОБА_9 встановлено, що при вказаних обставинах внаслідок ДТП, яка відбулась 29.08.2016 року у автомобіля НОМЕР_5 могли утворитись лише пошкодження заднього бампера, підсилювача заднього бампера, парктроніка, тягово-причіпного пристрою. Саме ці пошкодження і були враховані відповідачем при обчисленні розміру страхового відшкодування ОСОБА_3, виходячи із ремонтної калькуляції, долученої до наданого позивачем висновку експерта №915/16. Вартість запасних частин з урахуванням коефіцієнта зносу у розмірі 0,7 становить 7210,92 грн., вартість ремонтних робіт складає 1218 грн., вартість робіт з пофарбування складає 288 грн., вартість матеріалів для фарбування-247,03 грн., вартість малоцінних деталей-480,73 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування, зменшений на суму франшизи, яка становить 510 грн. складає 8934,48 грн. Разом із тим, відповідачем проведено виплату позивача страхового відшкодування у розмірі 9210,54 грн., що перевищує вказану суму, а тому відповідач вважає, що у повному обсязі виконав свої зобов»язання перед позивачем. Також відповідач зазначив, що розмір позовних вимог є завищеним та необґрунтованим, оскільки відповідно до п.1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17.11.2011 року №698 максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілого, у разі оформлення документів про ДТП без участі уповноважених на те працівників ДАІ МВС України з 01.02.2016 року складає 50000 грн., а тому максимальний розмір страхового відшкодування, на яке може претендувати позивач за вирахуванням сплаченого відповідачем відшкодування та франшизи становить 40279,46 грн. Окрім цього, вказав, що нормами чинного законодавства передбачено чіткий перелік випадків спричинення шкоди, які підлягають відшкодуванню страховиками третім особам, до яких не відноситься відшкодування витрат на проведення експертного дослідження. Із врахуванням викладеного, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 «СК «Перша» просить у задоволенні позовних вимог відмовити, з мотивів, викладених у письмових запереченнях на позов.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, експертів, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як слідує із матеріалів справи, 29.08.2016 року о 21 год. 45 хв. по вул. Микулинецькій в м. Тернополі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 та «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_6 В результаті ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. У відповідності до складеного водіями транспортних засобів повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол») водій ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у даній ДТП. Як зазначено у п.12 вказаного повідомлення в результаті ДТП автомобіль «Renault Megane» контактував із задньою частиною автомобіля «Opel Vivaro» під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля НОМЕР_6 є ОСОБА_3

ОСОБА_10 №АІ/8252865 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів( строк дії з 16.09.2015 року по 15.09.2016 року) відповідальність водія транспортного засобу «Renault Megane» д.н.з. НОМЕР_3 застрахована у ОСОБА_7 «СК «Перша» (Страховик).

31.08.2016 року позивач звернувся у ОСОБА_7 «СК «Перша» із повідомленням про настання страхового випадку.

16.09.2016 року у ОСОБА_7 «СК «Перша» надійшла заява ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Страхового акту №ЦВ2011808 від 18.10.2016 року розмір страхового відшкодування, яке підлягає до виплати власнику транспортного засобу «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_4, що отримав пошкодження в результаті за ДТП, яка мала місце 29.08.2016 року за участю застрахованого автомобіля НОМЕР_1, визначено ОСОБА_7 «СК «Перша» у сумі 9210,54 грн. Вказані кошти перераховані позивачу 09.11.2016 року, що сторонами не заперечується.

У відповідності до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №915/16 від 14.12.2016 року, виконаного судовим експертом ОСОБА_8 на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_6, станом на момент ДТП 29.08.2016 року становить 55827,93 грн.

З метою досудового врегулювання спору 26.11.2016 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача із претензією про стягнення недоплаченого страхового відшкодування у сумі 46617,39 грн. ОСОБА_10 повідомлення УДППЗ «Укрпошта» зазначена претензія надійшла на адресу ОСОБА_7 «СК «Перша» 11.01.2017 року, однак на момент звернення позивача до суду залишилась без відповіді.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку- ст.1187 ЦК України.

У відповідності до ст.5 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року(надалі-Закон № 1961-IV) об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

ОСОБА_10 п.9.1 та п.9.2 ст.9 Закону № 1961-IV страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до п.9.4 ст.9 Закону № 1961-IV страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

У відповідності до п.1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України « Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» №698 від 17.11.2011 року, зі змінами, максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про

дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України з 01 лютого 2016 року становить 50 000 гривень потерпілому.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 12.1 ст.12 Закону № 1961-IV передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст.29 Закону № 1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 33.2 ст.33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови

відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти

повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Факт вчинення ДТП з вини водія ОСОБА_5 та виникнення цивільно-правових наслідків підтверджується спільним повідомленням (Європротоколом) про дорожньо-транспортну пригоду.

В обґрунтування заявлених заперечень та підтвердження визначеного розміру страхового відшкодування відповідачем надано суду висновок експертного автотехнічного дослідження №09/2017 від 23.01.2017 року, виконаний експертом ОСОБА_9, відповідно до якого при вказаних обставинах внаслідок ДТП, яка відбулась 29.08.32016 року в м. Тернополі по вул. Микулинецька у автомобіля НОМЕР_6 могли утворитись лише пошкодження заднього бампера, підсилювача заднього бампера, парктроніка, тягово-причіпного пристрою. Як зазначено у висновку, механічні пошкодження задніх дверей, задніх ліхтарів, правою та лівої боковини, панелі криши у автомобіля «Opel Vivaro» з технічної точки зору не відповідають і не могли утворитися при обставинах та в місці, вказаних водієм ОСОБА_3, оскільки слідова інформація на автомобілях не відповідає обсягу, характеру утворення та локалізації зафіксованих ушкоджень автомобіля «Opel Vivaro».

У судовому засіданні експерт ОСОБА_9 підтримав свій висновок та вказав, що при проведенні дослідження, виходячи із пояснень учасників події, фотознімків автомобілів та характеру пошкоджень автомобіля НОМЕР_1 він прийшов до висновку, що за вказаних обставин при ДТП, яка відбулась 29.08.2016 року не міг утворитись весь комплекс наявних пошкоджень автомобіля НОМЕР_6. Вказав, що розташування наявних пошкоджень та деформацій у передній частині автомобіля «Renault Megane» не відповідають по висоті розташуванню та слідовим ознакам пошкодженням, що наявні у задній частині автомобіля «Opel Vivaro». Пояснив, що він проводив дослідження виходячи із того, що автомобілі перебували в горизонтальній площині, про те, що зіткнення відбулося на спуску і було два удари йому не було відомо.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 29.08.2016 року у вечірній час, керуючи автомобілем НОМЕР_6 він рухався по вул. Микулинецька у м. Тернополі та зупинився на червоний сигнал світлофора. В цей час відчув удав у задню частину автомобіля. Вийшовши на вулицю, побачив, що в нього в»їхав автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 На місці події він побачив, що від удару в його автомобілі були пошкоджені задні двері, задні ліхтарі, задній бампер, фаркоп, два задні парктроніки. Разом із винуватцем ДТП вони викликали працівників поліції та повідомили страхову компанію про настання страхового випадку. Оскільки це був пізній час їм повідомили, що експерт зі страхової компанії не прибуде, а так як вони домовились скласти Європротокол, працівники поліції лише зафіксували виклик та обставини події. Наступного дня у присутності представника страхової компанії та судового експерта він вирушив на СТО, де було розібрано та оглянуто його автомобіль. В ході огляду було зафіксовано, що під час ДТП окрім вказаних ним пошкоджень було також деформовано праве заднє крило, почали погано закриватись бокові двері, погнулась рама задніх дверей та пошкоджені нижні замки задніх дверей. Удар автомобіля «Opel Vivaro» був такої сили, що в його автомобілі тріснуло лобове скло, однак представник страхової це не взяв до уваги, оскільки на склі попередньо були сколи. Вказав, що до цієї ДТП його автомобіль не потрапляв у дорожньо-транспортні пригоди та не мав ніяких пошкоджень. Всі наявні на момент проведення судовим експертом огляду пошкодження утворилися на його автомобілі саме в результаті ДТП, що відбулась 29.08.2016 року.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що 29.08.2016 року у вечірній час, керуючи автомобілем НОМЕР_1 він зупинився на світлофорі по вул. Микулинецька у м. Тернополі. Попереду нього стояв автомобіль НОМЕР_6. В цей час у нього задзвонив телефон і його автомобіль почав котитися вперед. Намагаючись зупинити автомобіль, він помилково натиснув на педаль газу і на швидкості різко вдарив автомобіль «Opel Vivaro» у задню частину. Від удару його автомобіль відкинуло, він автоматично ще раз натиснув на педаль газу, автомобіль знову кинуло вперед, від чого він підскочив та зачепився за фаркоп автомобіля «Opel Vivaro». Коли він вийшов на вулицю, то побачив, що в результаті ДТП в автомобіля «Opel Vivaro» були пошкоджені задні двері, задній бампер, побиті задні ліхтарі, парктроніки, обірвався фаркоп, на якому завис його автомобіль. В його автомобілі був пошкоджений передній бампер із решіткою, протитуманні фари, номерний знак, підсилювач бампера, обірвалась проводка протитуманних фар, і на радіаторі утворилася вм»ятина від фаркопа автомобіля «Opel Vivaro». Від удару передній бампер його автомобіля настільки деформувався, що дістався до задніх дверей автомобіля «Opel Vivaro» та пошкодив їх. Також вказав, що до моменту зіткнення він не побачив в автомобіля «Opel Vivaro» будь-яких видимих пошкоджень. Зазначив, що з огляду на характер пошкоджень, які були на передньому бампері його автомобіля та висоту пошкоджень на задніх дверях автомобіля «Opel Vivaro», він може стверджувати, що наявні пошкодження на дверях автомобіля ОСОБА_3 утворилися саме під час цієї ДТП від контакту із бампером його автомобіля.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_3 суду пояснив, що під час придбання ним автомобіля «Opel Vivaro», вказаний транспортний засіб був оглянутий експертом та не мав ніяких механічних пошкоджень. Автомобіль знаходився в ідеальному стані і в подальшому під час його експлуатації в дорожньо-транспортній пригоди не потрапляв. Всі зазначені у експертному автотоварознавчому дослідженні №915/16 від 14.12.2016 року пошкодження в належному йому автомобілі НОМЕР_6 утворилися в результаті ДТП 29.08.2016 року.

Експерт ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що на замовлення позивача ОСОБА_3 ним було проведено автотоварознавче дослідження з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля НОМЕР_6. 31.08.2016 року у присутності замовника та представника страхової компанії «СК «Перша» ним було проведено огляд даного автомобіля. Оскільки були наявні пошкодження силових елементів, він наполягав на проведенні додаткового огляду із частковим проведенням демонтажу сполучених складових, який було проведено на СТО. Всі виявлені ним під час даного огляду пошкодження автомобіля «Opel Vivaro» він вказав у своєму висновку, який повністю підтримує. Зазначив, що під час проведення дослідження ним не було виявлено слідів попередніх відновлювально-ремонтних робіт. Вказав, що у своєму висновку він зазначив усі пошкодження, щодо яких прийшов до переконання, що вони могли утворитись саме в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 29.08.2016 року.

ОСОБА_10 висновку призначеної ухвалою суду судової транспортно-трасологічної експертизи №5-468/17 від 07.12.2017 року, виконаної судовим експертом ОСОБА_12, зафіксований в наданих на дослідження матеріалах комплекс пошкоджень автомобіля НОМЕР_6 з технічної точки зору, міг утворитись внаслідок контактування із автомобілем НОМЕР_1 під час попутнього зіткнення, коли автомобіль «Renault Megane» контактував своєю передньою частиною із задньою частиною автомобіля «Opel Vivaro» і напрямок деформуючого зусилля був направлений спереду-назад по відношенню до поздовжньої осі автомобіля «Renault Megane» і ззаду-наперед по відношенню до поздовжньої осі автомобіля «Opel Vivaro». Із врахуванням наведеного показання водія автомобіля НОМЕР_6 ОСОБА_3 щодо механізму утворення зафіксованого в наданих на дослідження матеріалах справи комплексу пошкоджень його автомобіля НОМЕР_7, з технічної точки зору можуть вважатися технічно спроможними.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_12 вказаний висновок підтримав та вказав, що при проведенні огляду та порівнянні розташування пошкоджень у автомобілів НОМЕР_1 та «Opel Vivaro» д.н.з. НОМЕР_4 відносно рівня проїзної частини по висоті і ширині, враховуючи те, що передній бампер автомобіля «Renault Megane» від удару на 24 см увійшов в задню частину автомобіля «Opel Vivaro» і накладка бампера контактувала із задніми дверима даного автомобіля, які виступають на 20 см, він прийшов до висновку, що за таких умов всі наявні пошкодження автомобіля «Opel Vivaro» могли утворитись в результаті ДТП 29.08.2016 року. Вказав, що в результаті деформації задніх дверей автомобіля «Opel Vivaro» могла відбутись деформація кузова, а якщо відбулось зміщення кузова, це могло мати наслідком пошкодження дзеркал. Зазначив, що висота розташування пошкоджень на задніх дверях автомобіля «Opel Vivaro» вказує на те, що вони могли утворитись від контакту із виступаючою накладкою бампера автомобіля «Renault Megane», який від удару зачепився за фаркоп автомобіля «Opel Vivaro». Вважає, що наявність різних по висоті пошкоджень у задній частині автомобіля «Opel Vivaro» зумовлена тим, що під час зіткнення відбулось два удари і швидкість автомобіля «Renault Megane» була значною, а тому бампер даного автомобіля після першого удару міг зміститись і враховуючи його конфігурацію це могло спричинити різні по виду та розташуванню пошкодження. Вказав, що під час проведення експертизи ним було враховано той факт, що дорожньо-транспортна пригода відбулась на ухилі дороги і швидкість автомобіля «Renault Megane» була досить значною і по інерції відбулось два удари, під час яких даний автомобіль підкидало вгору.

Таким чином, вищезазначеними показами свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та поясненнями судових експертів ОСОБА_12, ОСОБА_11 повністю підтверджується той факт, що весь комплекс механічних пошкоджень наявних на момент проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_6 утворився в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 29.08.2016 року, а тому суд не бере до уваги твердження представника відповідача щодо наявності в автомобілі позивача на момент даної дорожньо-транспортної пригоди інших механічних пошкоджень, які утворилися раніше. При цьому суд також не враховує висновок автотехнічного дослідження №09/2017 від 23.01.2017 року, виконаний судовим експертом ОСОБА_9, оскільки у судовому засіданні останній підтвердив, що на момент проведення дослідження він виходив із того, що автомобілі перебували у горизонтальній площині і швидкість їх руху не була значною та вказав, що йому не було відомо про те, що зіткнення автомобілів відбулось на ухилі дороги, а водій автомобіля НОМЕР_1 рухався зі значною швидкістю, що спричинило під час ДТП два удари.

За таких обставин, аналізуючи зазначені докази та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що розмір матеріального збитку, спричиненого позивачу в результаті пошкодження належного йому автомобіля НОМЕР_6 під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 29.08.2016 року перевищує розмір виплаченого ОСОБА_7 «СК «Перша» страхового відшкодування, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 40279,46 грн. виходячи із законодавчого визначеного розміру страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих у сумі 50 000 гривень на одного потерпілого за відрахуванням виплаченого страховиком відшкодування та франшизи(50000-9210,54-510=40279,46).

У відповідності до ст. 36.5 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Статтею 992 ЦК України передбачено, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов»язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України в разі якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків.

ОСОБА_10 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку(штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання.

Таким чином пеня-це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення зобов»язання й до того дня, доки зобов»язання не буде виконано.

Враховуючи те, що претензію ОСОБА_3 із вимогою доплатити страхове відшкодування отримано відповідачем 11.01.2017 року, суд приходить до висновку, що в даному випадку пеню слід розраховувати починаючи з 12.01.2017 року.

Сума пені, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати), яка відбулась з вини страховика, від суми боргу в розмірі 40279,46 грн. за період з 12.01.2017 року по день подання заяви про уточнення позовних вимог 30.05.2017 року з становить 4131,66 грн. пеня = сума заборгованості/100% х подвійна ставка НБУ%/ 365 днів х кількість днів у періоді, де кількість днів прострочення становить 137, облікова ставка НБУ в період з 12.01.2017 року по 13.04.2017 року-14%, в період з 14.04.2017 року по 30.05.2017 року-13%).

Позивач у заяві про уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача на його користь 3% річних з простроченої суми боргу у сумі 569,43 грн.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

ОСОБА_10 зі статтею 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

ОСОБА_10 зі статтею 511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до ч.1 ст.636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається у грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов'язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Саме до таких грошових зобов'язань належить договір про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

Таким чином, правовідношення в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов»язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов»язанням.

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.02.2018 року у справі № 149/344/15-ц.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України у справі №6-49цс12 від 06 червня 2012 pоку, який у правовій позиції у даній справі вказав, що зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч.2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549 - 550 ЦК України.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин і відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди с відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Стаття 625 ЦК розміщена у розділі «Загальні положення про зобов»язання» книги 5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов»язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов»язань.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов»язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

ОСОБА_10 зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової(матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов»язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

З урахуванням того, що на правовідносини, що склалися між сторонами у справі поширюється дія ч.2 статті 625 ЦК України, яка встановлює компенсаторний механізм у зв'язку із простроченням виконання зобов'язання, ОСОБА_7 «СК «Перша» зобов'язане сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми страхового відшкодування.

Відповідно до проведеного розрахунку 3% річних за період з 12.01.2017 року по 30.05.2017 року становить 453,55 грн. (С х 3% х Д:365:100, де С сума заборгованості, Д кількість днів. 3% річних від простроченої суми складатиме: 40279,46 х 3% х 137(кількість днів, прострочення):365:100= 453,55 грн.

При цьому судом враховано, що три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання може бути стягнуто з страхової компанії лише у випадку звернення потерпілого у страхову компанію (в даному випадку факт звернення 16.09.2016 року ОСОБА_3 до страхової компанії ніким не оспорюється), згідно позиції викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2018 року у справі № 463/2529/15-ц.

ОСОБА_10 ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з'ясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами викладені в позові обставини, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_7 «СК «Перша» на користь ОСОБА_3 40279,46 грн. страхового відшкодування, 4131,66 грн. пені за прострочення строків виплати страхового відшкодування, 453,55 грн. 3% річних, 2100 грн. сплачених позивачем за проведення експертного дослідження. Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення 2779,20 грн. витрат на правову допомогу до задоволення не підлягають, оскільки в силу вимог ст.137 ЦПК України до витрат на професійну правничу допомогу відносяться витрати, пов»язані з правничою допомогою адвоката, разом з тим на підтвердження розміру понесених витрат позивачем долучено договір про надання юридичних послуг, укладений із ТзОВ «Консалтингова компанія «Такс Груп»,однак не надано підтвердження, що дана юридична особа здійснює діяльність у сфері надання адвокатських послуг.

В силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в доход держави 640 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 133, 223, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 509, 526, 511, 549, 550, 625, 979, 992, 1166,1187 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ) в користь ОСОБА_3 ( м. Тернопіль, вул. Тарнавського, 12/41, ідентифікаційний код: НОМЕР_8) 40279,46 гривень страхового відшкодування, 2811,83 гривень пені, 453,55 гривень 3% річних.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ) в користь ОСОБА_3 ( м. Тернопіль, вул. Тарнавського, 12/41, ідентифікаційний код: НОМЕР_8) 2100 гривень сплачених позивачем за проведення експертного дослідження.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Перша» (м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ) в доход держави 640 гривень судового збору.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду в порядку, визначеному п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_13