Ухвала

Іменем України

26 жовтня 2018 року

м. Київ

справа № 2-882/10

провадження № 61-45686ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - Публічне акціонерне товариство «Енергобанк»,

суб'єкт оскарження - заступник начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва територіального управління юстиції у Миколаївській області Морозинський Олександр Анатолійович,

боржник - ОСОБА_5,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2018 року у складі судді Біцюка А. В. та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Локтіонової О. В., Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (далі - ПАТ «Енергобанк») звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Заводський ВДВС м. Миколаєва) Морозинського О.А., визнання його дій незаконними та скасування постанови.

Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні Заводського ВДВС м. Миколаєва перебувало виконавче провадження № 23358127 з виконання виконавчого листа № 2-882/10, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 14 грудня 2010 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 31 655,92 грн.

17 листопада 2017 року заступником начальника Заводського ВДВС м. Миколаєва Морозинським О. А. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення.

Посилаючись на те, що протягом здійснення виконавчого провадження заступник начальника Заводського ВДВС м. Миколаєва МорозинськийО. А. вчасно не вчинив всіх необхідних виконавчих дій, що призвело до винесення вказаної постанови, банк просив визнати його дії щодо повернення виконавчого документа незаконними, скасувати постанову від 17 листопада 2017 року та визнати бездіяльність Морозинського О. А. незаконною.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2018 року, у задоволенні скарги ПАТ «Енергобанк» відмовлено.

11 жовтня 2018 року ПАТ «Енергобанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2018 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить указані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги, викладені у скарзі банку.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п'ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункт 2 частини 1 статті 37).

Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої статті, виконавець складає акт.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Стаття 18 вказаного Закону передбачає, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Серед іншого державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ПАТ «Енергобанк», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що державним виконавцем здійснено всі необхідні дії в рамках Закону України «Про виконавче провадження» спрямовані на своєчасне, об'єктивне та повне виконання судового рішення.

Доводи касаційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено строки розгляду скарги заявника не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Отже, оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на бездіяльність заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Морозинського Олександра Анатолійовича, визнання його дій незаконними та скасування постанови, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 12 вересня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак С. О. Погрібний Г. І. Усик