_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/1892/18
Провадження № 2/520/3881/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі :

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.

відповідача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1, про відшкодування в порядку регресу до винної особи,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2018 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування в розмірі 50 000 гривень та суму сплаченого судового збору в розмірі 1762 гривень.

Свої вимоги мотивував тим, що 13.10.2015 року з вини ОСОБА_3, яка керувала автомобілем «ВАЗ» н.з. ВН 7816 АЕ, в м. Одеса, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль «Mersedes» н.з. ВН 6744 ЕМ під керування ОСОБА_4 отримав пошкодження.

Зазначив, що постановою Київського районного суду м. Одеси Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

У звязку з тим, що цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, власник пошкодженого автомобіля з метою відшкодування заподіяної їй шкоди звернулась до МТСБУ та їй було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 гривень..

У звязку з чим позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь вказану суму із Відповідача в порядку регресу, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із розглядом справи.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 23.02.2018 року прийняла справу до свого провадження, призначивши справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання зявилась, повідомила, що вона змінила прізвище на «Ярцева», підтвердила обставини, викладені в позовній заяві, проти задоволення позову не заперечувала, однак зазначила, що вона виховує двох дітей, та її матеріальне становище не надає можливості своєчасно відшкодувати заподіяну в результаті ДТП шкоду.

Дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.10.2015 року о 08 годині 20 хвилин. ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Одесі по проспекту М. Жукова, 10/3, в дворовій території на перехресті рівнозначних доріг не надала перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2, в наслідок чого транспорті засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушила вимоги п. 16.12 «Правил дорожнього руху».

Вказана обставина встановлена постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 26.11.2015 року по справі № 520/15687/15-п, якою ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України та накладено адміністративне стягнення у вигляд штрафу у сумі 340 гривень

На даний час постанова Київського районного суду м. Одеси від 26.11.2015 року не скасована та набрала законної сили.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 105940, автомобіль НОМЕР_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_4.

Згідно даних Централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1 станом на 12.02.2018 року застрахована не була.

13 жовтня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 13.10.2015 року в м. Одесі по просп.. Маршала Жукова.

Відповідно до Звіту № 27-10/2 про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_3 внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП від 06 листопада 2015 року, складеного судовим експертом ТОВ «ДЕЛФИ ГРУПП» вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу, внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить, з урахуванням ПДФ, 96 598, 21 гривень. А вартість матеріального збитку складає 138 936, 16 гривень.

19 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В подальшому, 28 грудня 2015 року позивачем на рахунок ОСОБА_4 на підставі наказу № 6880 від 28 грудня 2015 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 6880рв.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Судом достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Як вбачається з відповіді адресно-довідкового бюро, яка надійшла на адресу суду 22.02.2018 року та копії паспорта гр.. України Серії КМ 704190 відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила прізвище на «Ярцева» та зареєстрована за адресою: м. Одеса, пр.-кт. Маршала Жукова, буд. 10, корп.. 6 кв. 36.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 виховує двох дітей, а саме: неповнолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2. Що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії І-ЖД № 288595 та малолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії І-ЖД № 427425.

Згідно довідки про доходи № БУАФ0000008 від 19 квітня 2018 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АКВАФРОСТ» з 01.01.2011 року. На даний момент займає посаду Представник торговельний по ВІП- мережам, її дохід за період з 01.20.2017 року по 31.03.2018 року склав 20 605, 87 гривень.

Отже в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи відповідача про її матеріальне скрутне становище.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 50 000 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Аналізуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1762 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 22, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 82, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 (Данилюк) Олександрівни про відшкодування в порядку регресу витрат повязаних з регламентною виплатою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, корп.. 6 кв. 36) на користь ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України (МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 50 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, корп.. 6 кв. 36) на користь ОСОБА_2 (транспортного) страхового бюро України (МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1763 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.