КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

справа № 355/1098/18-ц

провадження № 22-ц/824/4058/2018

11 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Семенюк Т.А.

заслухавши доповідь судді - доповідача по виконанню вимог ст. 365 ЦПК України по підготовці до судового розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Баришівського районного суду Київської області від 10 вересня 2018 року у складі судді Лисюка О.Д.,

встановив:

У липні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.11.2010 року у сумі 13 018,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 19.11.2010 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом у вказаній заяві.

Відповідач при укладення договору надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.05.2017 року становить 13 018,03 грн та складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 499,20 грн; процентам за користування кредитом - 8076,79 грн; заборгованості за пенею та комісією - 3 345,94 грн, а також штрафів - 500 грн (фіксована частина) та 596,10 грн (процентна складова).

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 10 вересня 2018 року позов залишено без задоволення.

На вказане рішення суду представник АТ КБ &quрі;Приватбанк&q?дс; - Литвиненко О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В апеляційній скарзі позивач серед іншого посилається на те, що позичальник у анкеті-заяві висловила згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчила, що вона ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, а також надала згоду, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року (справа № 754/13763/15-ц) зазначено, що колегія суддів вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із

наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Враховуючи, що наведений вище правовий висновок колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду суперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, колегія суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також вважає, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовчої практики розгляду судами аналогічних спорів.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України, застосування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, суд

ухвалив:

Зупинити апеляційне провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Баришівського районного суду Київської області від 10 вересня 2018 року до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 754/13763/15-ц.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк