Справа №442/6833/16-ц
Провадження №2/442/1099/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Хомика А.П.

за участю секретаря - Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, стягнення збитків та моральної шкоди,-

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_3

та представника відповідача - адвоката ОСОБА_4

встановив :

26.10.2018 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати договір позики від 14.11.2015, укладений між ними недійсним, оскільки він був укладений під впливом обману; стягнути з відповідача на його користь 4 367 300 грн. збитків, виходячи з того, що станом на 20.10.2016 року 1 дол. США коштує 25,69 грн. згідно офіційного курсу НБУ відтак 85 000 дол. США х 25,69 становить 2 183 650 грн., а в подвійному розмірі - 4 367 300 грн., та 10 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позову покликається на те, що 01.05.2015 він позичив кошти в сумі 80 000 дол. США, а 10.05.2015 5 000 дол. США відповідачу нібито для провадження його комерційної діяльності із зобовязанням повернути на протязі одного місяця з дня позики. З приводу такого відповідачем була написана розписка.

Вважає, що шляхом зловживання його довірою відповідач отримав у нього значну суму грошей, обманув його стосовно того, що не планує повернути; ухиляється від зустрічі з ним; ігнорує його законні вимоги щодо повернення його власності.

30.03.2018 ухвалою суду заочне рішення в даній справі від 23.12.2016 було скасовано.

27.04.2018 ухвалою суду в задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовлено.

10.05.2018 надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить у позові відмовити та стягнути витрати на професійну правничу допомогу. Відзив мотивований тим, що відповідач не вводив позивача в оману щодо жодних обставин, які мають істотне значення для вчинення правочину. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами ні істотності значення обставин, щодо яких його введено в оману, ні самого факту обману, які і наявності умислу в діях відповідача. Як і не доведено факту формальних страждань.

16.05.2018 адвокатом відповідача ОСОБА_4 подано заяву про забезпечення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн.

06.06.2018 позивачем подано заперечення на заяву відповідача про забезпечення витрат на правничу допомогу та письмові пояснення.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3 у вступному слові позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позові. Вимоги просив задоволити.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 у вступному слові позову не визнав

Суд, заслухавши, вступне слово учасників справи, зясувавши обставини, на які учасники посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку про відмову у позові.

З розписки вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв грошові кошти в сумі 80 000 дол. США 01.05.2015 року і 10.05.2015 року - 5 000 дол.США, взявши на себе обов'язок повернути гроші в строк до 30.11.2015 року року, про що 14.11.2015 року написав договір позики.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, у строк та в порядку, що встановлені договором ( ч.1 ст.1049 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 629 ЦК закріплено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Договір позики з підстав, визначених ст. 1051 ЦК України відповідач не оспорював.

Згідно ст.ст. 627, 628 ЦК України, сторони вільні в укладенні договору, визначенні його умов; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ним та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору та може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до положень ст. 203 та ст. 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3-5ст. 203 ЦК України; недійсною визнається угода, що була укладена з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

При розгляді справи судом прийнято до уваги, що договір позики, укладено у відповідності до вимог чинного законодавства, що при його укладенні кожна з сторін діяла добросовісно і дійшла домовленості відносно всіх основних і суттєвих його умов, в тому числі про юридичну природу договору, строк його дії, суми позики, коло обов'язків і прав кожної з сторін; що договір позики укладено у письмовій формі (розписки), всі умови договору виконані; договір вчинено правомочними сторонами.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

При розгляді справи не встановлено та в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що відповідач вчинив неправомірні дії, які б здійснили безпосередній вплив на формування волі позивача на укладення договору та написання боргової розписки.

Відповідно до ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного договору позики недійсним, а відтак про відмову в позові у цілому, оскільки вимоги є взаємоповязаними.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір у разі відмови у позові, відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, ч. 4 ст. 206, 258, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, стягнення збитків та моральної шкоди відмовити.

Апеляційну скарга на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06.11.2018.

Суддя Хомик А.П.