Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/3354/17 Головуючий у 1-й інстанції: Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/778/1008/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Полякова О.З.

Суддів Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

При секретарі : Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району про усунення перешкод в користуванні власністю,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району про усунення перешкод в користуванні власністю.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є власником будинку № 15 по вул. Високогірна в м. Запоріжжі на підставі договору дарування від 24.04.2015 року.

На теперішній час, в будинку залишилися зареєстрованими члени сімї попереднього власника будинку ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В добровільному порядку знятись з реєстрації відповідач з неповнолітнім не бажають.

Враховуючи вищевикладене просила суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання таким, що втратили право користування житлом та виселення ОСОБА_5 та її неповнолітнього сина ОСОБА_6 з житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Високогірна, буд. 15.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з матеріалів справи 24.04.2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування житлового будинку № 15 по вул. Високогірна в м. Запоріжжі, на підставі якого ОСОБА_3 набула права власності на спірний будинок. (а.с. 3-4).

Таким чином, оскільки на теперішній час вищезазначений договір є чинним, єдиним власником спірного житла є позивач ОСОБА_3

Проте, після укладення договору дарування, у спірному будинку залишаються зареєстровані члени сімї попереднього власника відповідачі ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6 (а.с.43).

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить ,користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, про те, що право членів сімї власника будинку користуватись житловим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сімї якого вони є, з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачі у справі є членами сімї попереднього власника ОСОБА_7.

Виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Отже, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири).

Частина 4 ст.156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Враховуючи ту обставину, що власником будинку на підставі договору дарування є ОСОБА_3, який на теперішній час є дійсним, а також те, що ОСОБА_5 та її син ОСОБА_6 в розумінні ст. 405 ЦК України не відносяться до членів сімї власника житла, визнання останніх такими, що втратили право користування будинком за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Високогірна будинок 15 та виселення з вказаного будинку, не буде порушувати їхні житлові права.

Крім цього, посилання на думку суду на наявність сервітуту, не стосується предмету спору і вирішення цього питання не заявлялося будь-ким з учасників процесу.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та матеріалам справи, тому судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2017 року у цій справі скасувати, прийняти нову постанову за якою:

«Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації по Комунарському району про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Високогірна будинок 15.

Виселити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 з житлового будинку за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Високогірна будинок 15.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 31.05. 2018 року.

Головуючий:

Судді: