Справа № 354/345/18
Провадження № 22-ц/779/733/2018
Головуючий у 1 інстанції Іванов А. П.
Суддя-доповідач Фединяк
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю. секретаря Петріва Д.Б.

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

Гап»юк Н.В. її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про скасування права власності та визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яремчанського міського суду від 18 квітня 2018 року, постановлену суддею Івановим А.П. у м. Яремче,

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про скасування права власності на нерухоме майно та визнання за нею право власності на це майно.

З метою забезпечення виконання можливого рішення суду на її користь, 17 квітня 2018 року ОСОБА_4 звернулась в суд з заявою про забезпечення позову.

Заяву мотивовано тим, що у 2005 році що вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 домовилися із ОСОБА_1, який є її дядьком, про те, що останній надає їм під забудову земельну ділянку, яка є його власністю по вул.Незалежності в с.Татарів, Яремчанської міської ради, а вона спільно зі своїм чоловіком будують на ній нежитлову будівлю (кафе), житловий будинок (котедж) та проводять реконструкцію старого житлового будинку, який теж є власністю ОСОБА_1 Після закінчення будівництва кафе з котеджем та реконструкції старого житлового будинку ОСОБА_1 зобовязався відчужити на її користь половину кафе з котеджем, про що написав особисто розписку. У 2010 році за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на нежитлову будівлю (кафе) в с.Татарів, по вул. Незалежності, 408, а також зроблено реконструкцію з добудовою другого поверху (мансарди) та проведено капітальний ремонт старого житлового будинку. Після смерті 24 листопада 2016 року її чоловіка ОСОБА_5 ОСОБА_1 заявив, що не має наміру відчужити половину збудованого майна на її користь. Вважала, що зазначені обставини суперечать домовленостям між сторонами і порушують її права та інтереси. Просила вжити судом заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю (кафе) № 453-А/1, житловий будинок (котедж) № 453-А, житловий будинок № 408, по вул.Незалежності в с.Татарів, Івано-Франківської області, що належать ОСОБА_1, заборонити ОСОБА_1 переховувати, вивозити, знищувати та продавати рухоме майно, яке знаходиться у вказаних будівлях та заборонити ОСОБА_1 чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні зазначеними будівлями, оскільки невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 18 квітня 2018 року заяву задоволено частково. Накладено арешт на нежитлову будівлю (кафе) № 453-А/1, житловий будинок (котедж) № 453-А, житловий будинок № 408, по вул. Незалежності в с.Татарів, Івано-Франківської області, що належать ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП-, жителю с.Татарів, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області. Заборонено ОСОБА_1 переховувати, вивозити, знищувати та продавати рухоме майно, яке знаходиться в нежитловій будівлі (кафе) № 453-А/1, житловому будинку (котедж) № 453-А, житловому будинку № 408, по вул.Незалежності в с.Татарів, Івано-Франківської області.

Відмовлено в задоволенні заяви в частині заборони ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні нежитловою будівлею (кафе) № 453-А/1, житловим будинком (котедж) № 453-А, житловим будинком №408, по вул.Незалежності в с.Татарів, Івано-Франківської області.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, вказуючи на порушення судом норм процесуального права. Зазначає, що позивачем при поданні заяви про забезпечення позову не подано суду жодних доказів, які б підтверджували істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду чи поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернувся чи має намір звернутися. Вказує на те, що суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову з позовними вимогами. Також вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Зазначає також, що накладення арешту на нерухоме майно перешкоджають його господарській діяльності, так як він зареєстрований як фізична особа-підприємець. Заборона вивозити, продавати рухоме майно, яке знаходиться в нежитловій будівлі (кафе), та в житловому будинку призводить до того, що він не може здійснювати господарську діяльність, не може продавати товар, який знаходиться в приміщенні кафе, не може вести в ремонт побутову техніку та інше рухоме майно. На думку апелянта, зазначене майно є його приватною власністю і у нього немає наміру переховувати чи знищувати зазначене майно. Також судом не враховано, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить їх задовольнити.

ОСОБА_4 заперечила доводи апеляційної скарги, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в даній справі. Щодо забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні майном, яке належать ОСОБА_1 на праві власності, то ОСОБА_4 не надано суду жодних доказів її проживання чи перебування у зазначених будівлях, та що вона користується вказаними будівлями для здійснення підприємницької діяльності, а ОСОБА_1 чинить їй перешкоди у доступі та користуванні зазначеними будівлями.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

За змістом ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 даного кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз'яснень пп. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види.

Згідно з п.п.1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов майнового характеру допускається забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, задороною вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз'яснень п.п. 4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про скасування права власності та визнання права власності, посилаючись на те, що порушуються її права на нежитлову будівлю (кафе) № 453-А/1, житловий будинок (котедж) № 453-А, житловий будинок № 408, по вул. Незалежності в с.Татарів, Івано-Франківської області, що належать ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП-, жителю с.Татарів, Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області та рухоме майно, яке у ньому знаходиться.

17 квітня 2018 року ОСОБА_4 подала заяву про забезпечення позову, яка є мотивованою, обґрунтованою, вказуючи на те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення її позову.

Обраний вид забезпечення відповідає вимогам п.п.1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими вимогами, оскільки у виділених матеріалах справи, які направлені на розгляд апеляційного суду є докази, зокрема, копії інформаційних довідок з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1, які підтверджують, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду при можливому задоволенні позову у справі.

Крім цього, суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на спірне майно та забороною розпоряджатись ним, здійснюються перешкоди в його господарській діяльності як фізичної особи -підприємеця, оскільки відповідно даних, які містяться у актах від 25 травня 2018 року ОСОБА_1 з 17.042018 року повністю припив господарську діяльність і закрив спірні приміщення.

Також згідно ч.1ст.159 ЦПК України у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу підстав або у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

За змістом ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, суд вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням норм процесуального закону. Підстав для скасування цієї ухвали не встановлено.

Керуючись ст.ст.149-153, 374,375, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Яремчанського міського суду від 18 квітня 2018 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 01 червня 2018 року.

Головуючий В.Д.Фединяк

Судді: В.А.Девляшевський

ОСОБА_6