Справа № 559/2533/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області,

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

при секретарі Протас Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно справу за позовом ОСОБА_1, треті особи, що не завляють самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири, що знаходиться по АДРЕСА_3, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

В даній квартирі, зареєстрований також і відповідач - ОСОБА_4, колишній чоловік його дочки, який більше року за місцем своєї реєстрації не проживає, а фактичне місце його проживання на даний час невідоме. Факт не проживання відповідача у його кварирі більше року підтверджується довідкою про склад сім»ї № 82 від 13.11.2017 року виданої ЖБК «Весна». Таким чином вважає, що відповідач ОСОБА_4 не проживає у квартирі без поважних причин більше встановленого законом строку, а тому втратив право на користування даним житлом, в звязку з чим просить позов задоволити.

У судове засідання позивач не з'явився, попередньо подавши до суду заяву, де просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує.

ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Дослідивши докази, представлені позивачем на виконання вимог ст.81 ЦПК України, які сторона позивача вважає достатніми для обґрунтування позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.6)

В даному будинку, окрім позивача та членів його сім"ї, зареєстрований відповідач ОСОБА_4 , що підтверджується записом у будинковій книзі (а.с.8-9).

Факт відсутності відповідача ОСОБА_4 у спірному житлі підтверджується довідкою про склад сім»ї № 82 від 13.11.2017 року виданої ЖБК «Весна» (а.с.16).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Об'єкт права власності (спірний будинок) є житловим приміщенням, тому режим мешкання в нім регулюється нормами Житлового кодексу України.

Згідно ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Підстави позбавлення члена сімї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції.

У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Дослідивши всі наявні докази по справі, суд прийшов до переконання, що спірне житло не є власністю відповідача ОСОБА_4 та належить в цілому позивачу по справі ОСОБА_1

Судом встановлено, що понад установлений законом строк ОСОБА_4 в спірному житлі не проживає за даною адресою, особистих речей у кваротирі не має, згідно ч.1 статті 158 ЖК України договір найму житлового приміщення з власником житла не укладав, участі у витратах по утриманню житла не приймає, спірним житлом не цікавиться, перепон у користуванні житлом йому ніхто не чинив, з будь-якими вимогами про усунення перешкод в користуванні цим майном в установленому законом порядку не звертався.

Тому, оцінюючи здобуті докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 383, 386, 391,405 ЦК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, треті особи, що не завляють самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням- задоволити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що знаходиться АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: