Справа № 464/104/16-ц
пр.№ 2/464/516/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2018 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третя особа: ЛКП «Житловик-С», ОСОБА_6 про демонтаж самочинно розширеної частини балкону,-

в с т а н о в и в :

позивач Сихівська РА ЛМР звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, в якому просить зобовязати відповідачів демонтувати самочинно розширену частину балкону до будинку №7 на вул.М.Кибальчича у м.Львові та стягнути з них понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на обслуговуванні ЛКП «Житловик-С» знаходиться будинок № 7 на вул.М.Кибальчича у м.Львові, співвласниками якого є ОСОБА_3, ОСОБА_5 Відповідачі здійснили самочинне розширення балкона на 2-му поверсі у буд. № 7 на вул.М.Кибальчича у м.Львові. Вказує, що власнику, який має на меті здійснити переобладнання, перепланування, перебудови чи добудови належного йому на праві власності нерухомого майна, крім переобладнань, які не вважаються самочинним будівництвом, необхідно попередньо звернутись до органу місцевого самоврядування за одержанням дозволу на проведення конкретних робіт. Так, 25.11.2014 на засіданні міжвідомчої комісії Сихівської районної адміністрації розглянуто заяву ЛКП «Житловик-С» та вирішено, що, оскільки розширення балкона у будинку на вул.М.Кибальчича, 7 виконано без погодженої проектної документації та дозволу органу місцевого самоврядування, самочинно розширена частина балкона підлягає демонтажу і його розміри та конструкцію належить привести до попереднього стану, у звязку з чим головою Сихівської РА ЛМР прийнято відповідне розпорядження від 11.12.2014 № 480 «Про самочинне перепланування приміщень у житловому будинку на вул.М.Кибальчича, 7 з розширенням балкона». ОСОБА_5 того, слід врахувати той факт, що гр. ОСОБА_6 звернулися зі скаргою до Сихівської РА ЛМР про порушення своїх прав внаслідок самочинного влаштування балкона гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 Незважаючи на неодноразові попередження, відповідачі розпорядження про демонтаж самочинної розширеної частини балкону не виконали, а тому просять зобовязати відповідачів здійснити такий демонтаж в судовому порядку.

Ухвалою судді від 24.05.2017 позовна заява прийнята і відкрито провадження.

24.07.2017 відповідачем ОСОБА_3 подано заперечення на позовну заяву, за змістом якого вважають позов безпідставним і таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Вказує, що є співвласником будинку №7 по вул.Кибальчича у м.Львові. У будинку 3 квартири, які у 2007 році переведені у частки будинку. Будинок не є памяткою архітектури, однак старий, йому понад 100 років. Протягом десятків років, ні Сихівська районна адміністрація, ні ЛКП «Житловик-С» не вкладали жодних коштів у ремонт даного будинку, внаслідок чого він став практично аварійним. Зокрема, деревяне перекриття між першим та другим поверхом фактично згнило та почало обвалюватись. Для того, щоб не втратити єдине житло, ними за власний кошт були проведені роботи по зміцненню перекриття між першим та другим поверхом, які полягали у залиттю залізо-бетонного перекриття. З часу завершення цих робіт небезпеки обвалу немає. Відповідно до висновків експертизи, роботи проведені у відповідності до вимог ДБН. Перед проведенням даних ремонтних робіт вони зверталась у Сихівську районну адміністрацію за дозвільними документами та листом №34-78 від 20.01.2016 надали перелік документів серед яких обовязковою була згода всіх сусідів. Через певні субєктивні обставини мешканці однієї з квартир будинку згоди не надали, хоча й не заперечували проти проведення ремонту. Таким чином, ремонтні роботи проведені без всіх необхідних дозволів, але у відповідності до всіх будівельних норм. При проведенні вказаного ремонту перекриття укріплено також основу балкону, внаслідок чого площа балкону збільшилась з 0,8 м.кв. до 5.3 м.кв. Під балконом вікон немає, є вхід до сусідів, тому даний балкон виступає фактично дашком для входу сусідів. Будинок знятий з балансу міської ради у 2003 році, земля для обслуговування будинку приватизована у 2009 році, основа балкону є єдиним цілим з перекриттям між поверхами та відповідно до висновків експертизи будь-які дії щодо змін у балконі загрожують цілісності цілому будинку. Додатково вказує, що вже заплатила штраф, а рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2017 визнано право власності на належну їй квартиру з розширеним балконом. З огляду на викладене, не вбачає жодних правових підстав для задоволення даного позову.

Представником відповідача Сихівської РА ЛМР 19.12.2017 були подані додаткові пояснення у відповідності до яких, останній просить взяти до уваги положення п.8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22.07.2009 № 295, згідно яких при проектування реконструкції житлових будинків допускається зміна їх фасадів, яка повинна носити системний характер, єдиний для всього будинку, а також улаштування вхідних груп до вбудованих (прибудованих) приміщень тільки за архітектурно-планувальними завданнями. При проектуванні реконструкції, капітальних ремонтів і перепланувань окремих квартир заборонено, окрім іншого, улаштування нових і розширення існуючих балконів і лоджій, їх скління. Чинним законодавством передбачено одержання дозволу виконкому місцевої ради та згоди решти учасників спільної власності при проведенні прибудови, надбудови або перебудови жилих і підсобних приміщень будинку. Відсутність згоди на вказане будівництво підтверджується скаргами третьої особи співвласника будинку ОСОБА_6 на адресу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради. Даний спір стосується речового права відповідачів, правомірності здійснення ними правомочностей власника жилого приміщення та виник у звязку із запереченням позивачем їх права на проведення змін у квартирі.

12.03.2018 представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 подано до суду додаткові пояснення за змістом яких пояснює, що відповідно до чинного законодавства та судової практики демонтаж є крайнім засобом і може бути застосований лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова обєкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови (якщо вона не відповідає вимогам ДБН). У даному випадку земля приватизована, вимоги ДБН дотримані, підстав для демонтажу немає. Позивачем не зазначено жодної із підстав для знесення самочинного будівництва, передбачених ст.376 ЦК України та не доведено цього в силу норм ст.ст.10, 60 ЦПК України; цивільне право позивача не порушено, а тому відсутні правові підстави для його захисту в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви та додатковим письмовим поясненням, вважає такий позов повністю обґрунтованим та підставним, оскільки здійснена добудова балкону є самочинним будівництвом, а тому просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову повністю заперечили, надали пояснення, які відповідають змісту раніше поданих заперечення та додаткових письмових пояснень, просять взяти до уваги відповідну судову практики щодо аналогічних за змістом спірних правовідносин та відповідно відмовити позивачу в задоволені позову.

Відповідач ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 та представник третьої особи ЛКП «Житловик-С» в судове засідання не зявилися, хоча у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомили, жодних заяв, клопотань та/або відзиву на позов від них не поступало, а тому суд вважає за можливе, розглянути справу у їхній відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_3 та її представника, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на обслуговуванні ЛКП «Житловик-С» знаходиться будинок № 7 на вул.М.Кибальчича у м.Львові, співвласниками якого є відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, що стверджується довідкою ЛКП «Житловик-С» з місця проживання про склад сімї і прописку від 03.12.2015р. № 2604.

Як вбачається із свідоцтва про право власності №С-01903 від 12.07.2007, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 володіють на праві приватної спільної сумісної власності 26/50 частинами житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Кибальчича, 7, загальною площею 198, 3 кв.м, що займають такі приміщення: підвал 14, 3 кв.м, на другому поверсі: житлова кімната - 18,3 кв.м, житлова кімната - 16,4 кв.м, кухня - 10,6 кв.м, ванна - 4,9 кв.м, коридор - 5,3 кв.м, кладова - 3,2 кв.м, вбиральня - 1,4 кв.м, балкон 0,8 кв.м, сходова клітка - 2,5 кв.м, житлова кімната - 11,6 кв.м, сходова клітка - 3,2 кв.м; у спільному користуванні приміщення - 0,8 кв.м, 9,6 кв.м між квартирами №№ 1, 2, 3; підвал - 14,7 кв.м між квартирами №№ 1, 2, 3.

Наказом Управління житлово-комунального господарства Львівської міської ради «Про зняття з балансу міської ради приватизованих житлових будинків» №60-Д від 02.12.2003 житловий будинок, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Кибальчича,7, знято з балансу міської ради та передано власникам приватизованого житла.

В подальшому, наказом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок №7 на вул. Кибальчича» №661-ж-с від 12.07.2007 оформлено право власності на житловий будинок №7 на вул.Кибальчича, загальною площею 198,3 кв.м в таких частках: ОСОБА_9 право приватної власності на 13/50 частин житлового будинку, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 право приватної спільної сумісної власності на 11/50 частин, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 право приватної спільної сумісної власності на 26/50 частин житлового будинку, що включає, зокрема, балкон, площею 0,8 кв.м.

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 самовільно здійснили добудову (розширення) до балкону, збільшивши його площу з 0,8 кв.м до 5,3 кв.м. Вказане підтверджується матеріалами справи та визнається особами, які беруть участь у справі, а відтак в силу положень ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

На підставі п.20.2.2 Правила благоустрою м.Львова затверджених ухвалою Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011, яким встановлено відповідальність передбачену ст.150 КУпАП (порушення правил експлуатації житлових будинків, житлових приміщень та інженерного обладнання, псування житлових будинків, житлових приміщень, їх обладнання та елементів благоустрою внаслідок поводження з ТПВ, зокрема самовільне переобладнання та перепланування житлових будинків, житлових приміщень, балконів і лоджій, використання їх не за призначенням), відповідача ОСОБА_3 постановою адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації №204 від 06.08.2015 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 51 грн., який оплачено останньою добровільно.

ОСОБА_5 того, головою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, в межах делегованих йому повноважень, розглянувши звернення ЛКП «Житловик-С», представлені документи, керуючись ст.376 ЦК України, п.5.1.3. «Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові», затвердженим рішенням виконкому Львівської міської ради від 09.09.2011 № 835, «Положенням про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради», затвердженим рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.01.2012 №7, а також враховуючи скаргу співвласників будинку гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_11, було прийнято розпорядження від 11.12.2014 № 480 «Про самочинне перепланування приміщень у житловому будинку на вул.М.Кибальчича, 7 з розширенням балкона» та зобовязано співвласників житлового будинку на вул.М.Кибальчича, 7 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 демонтувати самочинно розширену частину балкону, влаштування якого виконано без погодженої проектної документації, розрахунку несучої здатності конструкції та дозволу органу місцевого самоврядування в термін до 30.12.2014.

Не погодившись з вказаним розпорядженням, відповідачі звернулись до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради з метою отримання дозволу на здійснення добудови до балкону, однак, листом №34-78 від 20.01.2016 ОСОБА_3 повідомлено, що для розгляду питання розширення балкону на міжвідомчій комісії при Сихівській районній адміністрації їй необхідно подати документи згідно із переліком, серед яких, зокрема, завірена нотаріально або директором ЛКП згода співвласників земельної ділянки при наявності та згода сусідніх землекористувачів, у разі, якщо самовільно збудований (реконструйований) обєкт розміщений по спільній мережі, або згода власників/співвласників квартири у будинку (при необхідності).

Так, згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ №648332 від 27.08.2009 співвласниками земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Львів, вул.Кибальчича, 7, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку, є: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10

Як встановлено судом, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 не змогли вирішити питання узаконення збільшення площі балкону в адміністративному порядку, оскільки співвласники земельної ділянки і будинку ОСОБА_6М, ОСОБА_10 не надали згоди, яка є необхідною у такому випадку, у звязку з чим звернулись до суду з позовом про визнання права власності.

Так, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2017 за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було визнано право власності на частку 26/50 у будинку, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Кибальчича, 7, що складається з: на другому поверсі: житлова кімната - 18.3 кв.м (позначена у технічному паспорті 3-1), житлова кімната - 16.4 кв.м (позначена 3-2), кухня - 10.6 кв.м (позначена 3-3), ванна - 4.9 кв.м (позначена 3-4), коридор - 5.3 кв.м (позначений 3-5), кладова - 3.2 кв.м (позначена 3-6), вбиральня - 1,4 кв.м (позначена 3-7), балкон 5,3 кв.м, сходова клітка - 3,2 кв.м (позначена І), житлова кімната площею 11,6 кв.м (позначена 3-9), сходова клітка площею 2.5 кв.м (позначена І), підвал 14.7 кв.м; у спільному користуванні приміщення 0.8 кв.м. (І) 9.6 кв.м. (ІІІ), між квартирами №№ 1, 2, 3; підвал 14.7 кв.м між квартирами №№ 1, 2, 3.

Однак, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 24.10.2017 було задоволено апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, а рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29.03.2017 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_5 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 про визнання права власності - відмовлено.

У відповідності до положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено, що ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, вказаними судовим рішенням апеляційної інстанції зокрема було встановлено, відповідачі самовільно здійснили добудову до балкону, збільшивши його площу з 0,8 кв.м до 5,3 кв.м., при цьому не надали, а ні згоди інших співвласників квартир у будинку, а ні проектну документацію та дозвіл органу місцевого самоврядування на добудову балкону і не звернулась про виготовлення таких документів під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

При вирішенні даного спору та відповідно приймаючи рішення про задоволення позову, суд, окрім вищевстановлених обставин, керується наступними нормами чинного законодавства.

Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Частиною 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства.

В силу вимог ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому у використання як єдиного цілого за умови що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. В той же час, за приписами ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування житлового будинку і житлового приміщення приватного житлового фонду, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання лише за умови, що такі не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

У відповідності до положень ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобовязані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до обєктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обовязковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1.4.1. Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до п.1.4.4. цього ж Наказу переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Згідно із п.1.4.6. Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобовязаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Відповідно до п.1.4.1 Правил, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих, у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкції будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

У листі Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 11.09.2006 року, вказано, що роботи з перепланування повинні проводитися відповідно до проекту, розробленого з дотриманням вимог чинних будівельних норм і правил (ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання», ДБН А.22-3-97 «Склад, порядок, розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва»).

Згідно із п.4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», затверджених постановою КМУ від 08.10.1992, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», передбачено одержання дозволу виконкому місцевої ради та згоди решти учасників спільної власності при проведенні прибудови, надбудови або перебудови жилих і підсобних приміщень будинку.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Так, ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011 затверджено правила благоустрою м.Львова.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення (п.4 ч.2 ст.16 ЦК України).

З огляду на вищезазначене, враховуючи, те що відповідачі здійснили самочинне розширення балкона, без згоди мешканців будинку, без погодженої проектної документації та дозволу Сихівської районної адміністрації, відтак, зобовязані демонтувати вказану добудову.

ОСОБА_5 того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів (порівно) в користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1218 грн. (по 609 грн. з кожного).

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81-82, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позов Сихівської РА ЛМР задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3, 04.01.1972р.н. (адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_5, 28.11.1989р.н. (адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) демонтувати самочинно розширену частину балкону до будинку №7 на вул.М.Кибальчича у м.Львові.

Стягнути з ОСОБА_3, 04.01.1972р.н. (адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_5, 28.11.1989р.н. (адреса зареєстрованого місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) в користь Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради (код ЄДРПОУ - 25258931, юридична адреса: м.Львів, пр.Червоної Калини, 66) по 609 гривень (з кожного) понесених судових витрат по сплаті судового збору на загальну суму 1218 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 01.06.2018 року.

Суддя Чорна С.З.