Справа № 185/7926/18
Провадження № 2/185/4049/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2018 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря судового засідання Чернишової К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу ЄУ № 185/7926/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим,-
Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.
Суд, враховуючи думку позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно відповіді № 169 від 22.11.2018 року Колективного підприємства Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації, право власності на житловий будинок № 14, по провулку Бригадному (колишня адреса: вулиця Котовського, буд. 68а), в місті Павлоград, Дніпропетровської області зареєстровано станом на 05.06.1989 року за ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26.05.1989 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 1-2570.
Інформація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня.
У вищевказаному будинку зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відомостями з адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 10 жовтня 2018 року та домовою книгою для реєстрації громадян, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2 (будинку №68а по вулиці Котовського у місті Павлоград).
Відповідно до акту про не проживання, складеного 12 вересня 2018 року головою квартального комітету № 90 ОСОБА_3, ОСОБА_2 за адресою: м.Павлоград, пров. Бригадний, буд. 14, не проживає та не проживав з 26 березня 1980 року. Акт складено в присутності та підписаний сусідами ОСОБА_4 (пров. Бригадний, буд. 26), ОСОБА_5 (пров. Бригадний, буд. 20).
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
Аналогічні висновки викладені в правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-709цс16.
Відповідач не входить до кола членів сімї власника будинку відповідно до частини другої статті 64, частини четвертої статті 156 ЖК України.
Враховуючи, що відповідач, який не є членом сімї власника будинку, не проживав у вищевказаному будинку з 26 березня 1980 року, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та визнати ОСОБА_2у справі таким, що втрати право користування житловим приміщенням за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, пров. Бригадний, буд. 14, на підставі статті 391 ЦК України.
Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 142, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: невідомий, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим будинком № 14 по пров. Бригадний в м.Павлоград Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А. О. Врона