АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2018 року м. Херсон

справа № 653/3404/17ц

провадження № 22-ц/791/431/18

Апеляційний суд Херсонської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Приходько Л.А.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Кузнєцова О.А.,

секретар Зварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 грудня 2017 року у складі судді Шарко Н.А. у справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення спадкоємця від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

26 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення спадкоємця від права на спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати- ОСОБА_4. Після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_1. Із заявами про прийняття спадщини звернувся він, та онука ОСОБА_3, за правом представлення. Позивач посилався на те, що відповідачка, будучи повнолітньою та працездатною, свідомо ухилялася від обов'язку з утримання бабусі, не зважаючи на те, що остання перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги. Крім того, зазначив, що ані його брат, ані його донька жодним чином не дбали про бабусю, не бажали її провідувати, увесь тягар щодо забезпечення її життєдіяльності ліг на його плечі, а тому вважає, що відповідач не має жодного права на спадок, який залишився після смерті ОСОБА_4 Зважаючи на викладене позивач просив усунути спадкоємця ОСОБА_3 від права на спадкування.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20 грудня 2017 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що позивачем не доведено того, що відповідач свідомо ухилялася від надання допомоги спадкодавцю у зв'язку із її безпорадним станом, а саме, що догляду з боку позивача було недостатньо і спадкодавець потребувала конкретної допомоги від інших осіб, зокрема від відповідача, а остання відмовила їй в цьому.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно витлумачив норму ч. 5 ст. 1224 ЦК України в результаті чого прийшов до висновків, які не відповідають встановленим обставинам і не застосував норму закону, яка підлягає застосуванню у цих конкретних спірних правовідносинах. Зокрема суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про те, що відповідач не ухилявся від надання допомоги своїй бабусі.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_5, приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу підтримали за обставинами викладеними у скарзі. Просили рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6, приймаючи участь у справі в режимі відеоконференції, зазначили, що на їх думку рішення суду є законним та обґрунтованим. Просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області НОМЕР_1 від 12 серпня 2016 року.

ОСОБА_4 за життя на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.02.2005 року.

Спадкоємцям першої черги за законом, відповідно до вимог ст.1261 ЦК України є діти спадкодавця, а саме сини померлої ОСОБА_2, позивач у справі, та ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 до смерті спадкодавця.

Відповідач, ОСОБА_3 є донькою померлого до відкриття спадщини сина спадкодавця, ОСОБА_7

Враховуючи, що вказані обставини визнані сторонами у справі, у суду відсутні сумніви щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, відповідно до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню.

В силу вимог ч.1 ст.1266 ЦПК України, відповідач, як онука спадкодавця спадкує ту частку спадщини, яка належала б її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, 25 серпня 2016р. державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Бернацькою Н.Г. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_2, син спадкодавця, та ОСОБА_3, онука спадкодавця, за правом представлення. Вказані обставини також визнані сторонами під час розгляду справи, а тому доказуванню, в силу вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції, вірно застосувавши положення статей 1224, 1261, 1266 ЦК України, надавши належну правову оцінку доказам поданим сторонами, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із недоведеності факту умисного ухилення відповідачем від виконання обов'язку по утриманню спадкодавця.

Так, відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Частиною п'ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що правило абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 проживала одна у квартирі АДРЕСА_1 Через похилий вік, тяжку хворобу ОСОБА_4 перебувала в безпорадному стані та потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Вказані обставини підтверджуються довідкою Генічеської центральної районної лікарні Генічеської районної ради Херсонської області за №468/07 від 11.10.2017 року, з якої вбачається, що ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні з 09.04.2011 року по 29.04.2011 року в реанімаційному та терапевтичному відділеннях з діагнозом: ІХС: гострий інфаркт міокарду задньої стінки лівого шлуночка, вторинна АГ, цукровий діабет ІІ тип; з 27.09.2012 року по 05.10.2012 року в терапевтичному відділенні з діагнозом: ІХС: стенокардія, цукровий діабет ІІ тип; з 01.03.2016 року по 15.03.2016 року в терапевтичному відділенні, з діагнозом: ІХС: стенокардія, постінфарктний атеросклероз, симптоматична гіпертензія; з 09.08.2016 року в реанімаційному відділенні, де 11.08.2016 року померла. Крім того, вказані обставини підтвердили, допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які пояснили, що ОСОБА_4 дійсно тривалий час хворіла і її син ОСОБА_14 періодично здійснював за нею догляд, надавав матеріальну допомогу.

ОСОБА_15 постійно проживає у АДРЕСА_2.

Заперечуючи проти позову відповідач пояснила, що не мала змоги приїздити до бабусі та допомагати їй матеріально, оскільки вона виховувала дитину, а її чоловік був на заробітках. Крім того, її батько був хворий раком, а у матері третя група інвалідності, у зв'язку з чим вона не мала можливості залишити на них дитину, та не мала коштів, щоб приїхати з іншої області до бабусі у гості.

Вказані доводи підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_3, матір'ю якої є ОСОБА_3; лікарським свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 11.07.2016, з якого вбачається, що ОСОБА_7, її батько, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок онкологічного захворювання; випискою з акту огляду МСЕК АВ №0831647 від 11.10.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_13 мати відповідача, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання.

Перебування на утриманні ОСОБА_3 малолітньої дитини, смерть батька внаслідок тяжкої тривалої хвороби, хворобливий стан матері свідчать про відсутність умислу на ухилення відповідачкою від виконання обов'язку щодо догляду за хворою бабусею.

Будь-яких належних та допустимих доказів, що відповідачка, свідомо ухилялася від виконання своїх обов'язків по догляду за спадкодавцем, позивачем суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, із урахуванням встановлених обставин справи дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Суд з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, яким дав належну оцінку та постановив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 16 квітня 2018 року.

Головуючий Л.А. Приходько

Судді: В.О. Бездрабко

О.А. Кузнєцова