_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/6039/18
Провадження № 2/520/4760/18
УХВАЛА

30.05.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Єгорової Н.Ю.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в сумі 93200 гривень 00 копійок, індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 4100 гривень 80 копійок, три відсотки річних від простроченої суми боргу в сумі 949 гривень 87 копійок, що в загальній сумі складає 98250 гривень 67 копійок, та витрати по сплаті судового збору.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.05.2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху, та надано позивачеві строк терміном в десять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої заяви.

24.05.2018 року позивачем надано до суду заяву на усунення недоліків поданої заяви.

Оглянувши надані до суду документи, судом встановлено, що позивачем усунуті недоліки поданої заяви у відповідності до ухвали судді Київського районного суду міста Одеси від 22 травня 2018 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 30.05.2018 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження по цивільній справі. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання.

Одночасно з позовною заявою позивачем надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частку квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, посилаючись на те, що між ним та відповідачем існує реальний спір про стягнення боргу, а відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання зобов'язання щодо повернення позичених коштів, позивач вважає, що є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане нерухоме майно може зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову, оскільки на думку позивача існує реальна загроза того, що відповідач з метою ухилення від повернення боргу може його реалізувати, подарувати або передати у заставу третім особам.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: зокрема одночасно з предявленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Подана представником позивача заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст. 151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданого позивачем до суду витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №103798074 від 15.11.2017 року, вбачається, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить ? частка квартири АДРЕСА_1.

Однак, суд зазначає, що вказаний документ підтверджує, належність вказаної квартири відповідачеві на праві спільної часткової власності станом на 15.11.2017 року, однак жодним чином не підтверджує належність цього майна станом на день подання до суду позовної заяви, а саме станом на 21 травня 2018 року.

У звязку з чим, суд позбавлений можливості пересвідчитись щодо належності на праві власності за відповідачем нерухомого майна - ? частки квартири АДРЕСА_1, станом на день розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не містить інформації щодо можливих вжитих заборон стосовно вказаного нерухомого майна, яка містяться у Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Суд зазначає, що належним доказом на підтвердження належності особі нерухомого майна є інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, позивач звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів на свою користь грошових коштів в загальній сумі 98250 гривень 67 копійок.

Позивачем не надано до суду доказів на підтвердження орієнтовної вартості тотожного нерухомого майна.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову не співмірний з позовними вимогами, оскільки вартість ? частки квартири АДРЕСА_1, значно перевищує ціну позову.

Суд також зазначає, що відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Представник позивача у заяві про забезпечення позову посилається лише на те, що оскільки відповідач у встановлений строк не виконав умови договорів позики, укладених у формі розписки, вказане свідчить про існування реальної загрози невиконання можливого рішення суду.

Однак, суд не приймає вказані посилання, як обґрунтовані у необхідність забезпечення позову, оскільки жодним чином не підтверджують, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а лише підтверджують, що між сторонами по справі виник спір щодо відшкодування заборгованості за договорами, які укладені між сторонами по справі.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, суд зазначає, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову є необґрунтованою, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 149-153, 354, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідні положення, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, шляхом накладення арешту на ? частку квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий Калініченко Л. В.