Справа №515/1608/18
Провадження №2-о/515/2486/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сметаняка О.Я.,

за участю:

секретаря судового засідання Комерзан Л.І.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, в особі представника - адвоката ОСОБА_2 (заінтересована особа: Рибальська сільська рада Татарбунарського району Одеської області) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження до заінтересованої особи Рибальської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якій просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме з червня 2011 року до 12.07.2012 року та встановити факт родинних відносин між заявником та її матірю ОСОБА_4

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 12.07.2012 року відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення селянського господарства, площею 3,75 га., що розташована на території Рибальської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. Зазначену земельну ділянку ОСОБА_4 заповіла своєму сину ОСОБА_5, який помер у червні 2018 року, доводиться заявнику братом, та зазначену земельну ділянку останній у спадщину не прийняв.

Заявниця зазначає, що звернулась до приватного нотаріуса Татарбунарського нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про видачу свідоцтва на спадщину, проте їй було відмовлено у прийнятті заяви та відкритті спадкової справи у звязку із втратою шестимісячного строку та ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем, рекомендовано заявнику звернутись до суду для вирішення питання щодо отримання додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту постійного сумісного проживання зі спадкодавцем.

Крім того, заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що у свідоцтві про її народження, прізвища її матері записано як «Буза» О.П., а в актовому записі про шлюб її матері імя зазначено як «Ал-дра» замість правильного «Олександра»

З урахуванням викладеного заявник просить суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини та встановити факт родинних відносин між заявником та її матірю ОСОБА_4

Ухвалою суду від 18.10.2018 року відкрито провадження у справі, витребувано від приватного нотаріуса інформацію щодо наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_4, померлої 12.07.2012 року.

В судовому засіданні заявник та її представник заяви підтримали в повному обсязі, пояснили суду, що факт проживання заявника разом із ОСОБА_7 необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки син спадкодавця ОСОБА_4, ОСОБА_5, спадкоємець за заповітом, який заявниці доводиться рідним братом, за час його життя до нотаріальної контори не звертався, земельну ділянку не успадкував, тобто є таким, що спадщину не прийняв. Дії нотаріуса щодо відмови у прийнятті заяви щодо заведення спадкової справи після смерті матері заявник та її представник не оскаржували, вважають, що спір про право відсутній.

Представник Рибальської сільської ради Татарбунарського району Одеської області просив заяву ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона є інвалідом 2-ї групи з дитинства, померлий 25.05.2018 року ОСОБА_5, є її батьком та вона має намір прийняти спадщину після смерті батька, у вигляді земельної ділянки, яка залишилась після його смерті та належала йому на праві власності. Щодо земельної ділянки, заповіт на яку складено померлою ОСОБА_4, яка свідку доводиться бабусею, на користь її батька ОСОБА_5, свідок пояснила суду, що не має наміру її успадковувати. Також свідок повідомила суду, що окрім неї спадкоємцем після смерті померлого ОСОБА_5 є її рідний брат ОСОБА_9, місце проживання якого свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що доводиться чоловіком померлій ОСОБА_4, на день її смерті проживав разом із дружиною, яка земельну ділянку заповіла їхньому сину ОСОБА_5 Свідок пояснив суду, що відмовився від спадщини на користь свого онука ОСОБА_11 в частині житлового будинку. Щодо спадкування земельної ділянки для ведення селянського господарства донькою ОСОБА_1 він не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та покази свідків, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні, заявник ОСОБА_1 дії нотаріуса щодо відмови у прийнятті заяви щодо заведення спадкової справи після смерті матері ОСОБА_4 не оскаржувала, із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не зверталась.

Проте, положеннями ст. 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1241, ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що непрацездатний вдівець спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Положеннями ч. 1 ст. 1270, ст. 1272 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Разом із тим, в судовому засіданні встановлено, що чоловік померлої ОСОБА_10 на день смерті його дружини ОСОБА_4, зареєстрований та проживав разом із ОСОБА_4, є непрацездатний, його вік складав 74 роки, отже є таким, що прийняв спадщину та має право на обовязкову частку після смерті померлої дружини щодо земельної ділянки для ведення селянського фермерського господарства, площею 3,75 га., відмову від спадкування зазначеної земельної ділянки не заявляв. Доводи ОСОБА_10 в частині прийняття спадку у вигляді зазначеної земельної ділянки донькою ОСОБА_1 судом до уваги не приймаються, оскільки ОСОБА_10 постійно проживав разом із дружиною ОСОБА_4 та має право на обовязкову частку у спадщині (а.с. 4, 11, 49, 64-73).

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_10 відмовився від належному йому будинку № 83 з приналежними до нього земельною ділянкою та господарськими будівлями , що розташований на вул. Леніна, с. Рибальське, Татарбунарського району, Одеської області на користь онука ОСОБА_11, що підтверджується заявою від 09.01.2013 року. (а.с. 66)

Щодо померлого спадкоємця ОСОБА_5, судом встановлено, що останній, після смерті його матері ОСОБА_4, за заповітом від 02.03.2007 року, посвідченого секретарем Рибальської сільської ради Татарбунарського району Одеської області земельну ділянку за цільовим призначенням для ведення селянського фермерського господарства, площею 3,75 га., не прийняв, до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не звертався, відмову від спадкування зазначеної земельної ділянки не заявляв.

Відтак, за змістом положень ч. 5 ст. 1268, ст. 1276 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на день його смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, його дітьми є ОСОБА_9, який є його спадкоємцем та може оспорювати у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину, донька ОСОБА_8, яка є інвалідом та має намір отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті померлого ОСОБА_5 Відмови від прийняття спадщини після смерті померлої ОСОБА_4 в установленому законом порядку не заявляла (а.с. 8, 11, 23, 24, 28, 30, 31, 32, 50, 51, 61-79, 82-83).

Судом також враховується і та обставина, що спадщина спадкується в цілому, не допускається прийняття спадщини за умовою.

Суд вважає, що справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов'язане з наступним вирішенням спору про право (Постанова Верховного Суду № 61-18462ск18 від 15.11.2018 року, Постанова Верховного Суду № 61-34884св18 від 14.11.2018 року).

Аналізуючи пояснення сторін та свідків, оцінюючи письмові докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд вважає, що з заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, оскільки доводи заявника зводяться саме до отримання земельної ділянки у власність на підставі рішення суду про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, за наявності спадкоємців, ОСОБА_10, який має право на обовязкову частку у спадщині, ОСОБА_8, інваліда 2-ї групи, ОСОБА_9, дітей померлого 25.05.2018 року ОСОБА_5 та онуків померлої ОСОБА_4, які можуть оспорювати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 6 ст. 294 ЦПК України визначено, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Вимоги заявника щодо встановлення факту родинних відносин обумовлені досягненням однієї мети - набуттям права на земельну ділянку для ведення селянського господарства, та за наявності спору про право повинні розглядатись в одному позовному провадженні разом із вимогами про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем у звязку із наявністю спору про право підлягають залишенню без розгляду, оскільки наявний спір про право, з можливістю подання позову на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 268, 294, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, в особі представника - адвоката ОСОБА_2 (заінтересована особа: Рибальська сільська рада Татарбунарського району Одеської області) про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин з спадкодавцем - залишити без розгляду.

Розяснити заявнику його право на звернення до суду шляхом подання позову на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 28.11. 2018 року.

Суддя О.Я. Сметаняк