Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарях: Швидкій Л.В., Наумовій О.С., Неділько Л.Л., Томіленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( правонаступник ОСОБА_2) до ОСОБА_3, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4, Десята Київська Державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом у якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року сестри - ОСОБА_5 на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Обгрунтовуючи вимоги тим, що означена квартира на праві власності належала ОСОБА_5, яка є рідною сестрою ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла.

Відповідно до заповіту від 05.08.2009 року ОСОБА_5, за життя заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_3

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2012 року вказаний заповіт визнано недійсним.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5, відкрилась спадщина на належне їй нерухоме майно. Враховуючи, що заповіт визнано судом недійсним, спадкування здійснюється за законом в порядку черговості. Спадкоємці першої черги відсутні. Спадкоємцями за законом другої черги являються її рідні сестра - ОСОБА_1 та брат ОСОБА_6, які у встановлений ст. 1270 ЦК України строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року сестри .

Разом з тим, листом від 22.06.2016 року державна нотаріальна контора відмовила ОСОБА_1 видати свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності померлої ОСОБА_5 на спадкове майно, що змусило ОСОБА_1 звернутись із позов до суду про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2016 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4, Десята Київська Державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_1

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.05.2017 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4, Десята Київська Державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування до залучення у справі правонаступників.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2017 року відновлено провадження у справі та залучено в якості правонаступника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що станом на день розгляду справи 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 зареєстрована на праві спільної часткової власності за відповідачем ОСОБА_3; 1/3 частини зареєстрована на підставі рішення суду за дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6 - ОСОБА_4 На спірну 1/3 частини квартири вона просить визнати за нею право власності, як за правонаступником ОСОБА_1, в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Повідомила, що за станом здоров'я з'явитись до суду не зможе та просить проводити розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд позов задовольнити, виходячи із доводів позивача.

Треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, та Десята Київська Державна нотаріальна контора у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Направили до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутність їхніх представників та ухвалити рішення виходячи із обставин справи відповідно до закону.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали, оглянувши матеріали цивільної справ № 755/14720/15-ц оцінивши надані докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності була зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва 29 травня 1997 року, розпорядження № 32-529. (Т. 2 а.с. 52-57).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (Т. 1 а.с.5).

За час свого життя ОСОБА_5 склала заповіт від 05 серпня 2009 року, за яким належну на праві власності квартиру АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_3

26 вересня 2009 року ОСОБА_3 звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5

02 грудня 2009 року Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року своєї сестри ОСОБА_5, звернулася ОСОБА_1

Крім того, 01 грудня 2009 року до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року своєї сестри ОСОБА_5, звернувся ОСОБА_6

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 травня 2012 року, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2012 року та Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2012 року, визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, складений на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, посвідчений 05 серпня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1503 (а.с.18-22).

За положенням частини четвертої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Згідно із ст. 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно із ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно із ст. 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Як було встановлено під час судового розгляду спадкоємці першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 - відсутні.

Спадкоємцями другої черги на момент відкриття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 були її рідні сестра - ОСОБА_1 та брат ОСОБА_6

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За правилом ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва у цивільній справі № 755/14720/15-ц від 04 серпня 2016 року, встановлено, що після визнання недійсним заповіту ОСОБА_5, оскільки подані ОСОБА_6 та ОСОБА_1 заяви відкликані не були, від спадщини вони не відмовилися, останні вважаються такими, що прийняли спадщину та вона належить їм з моменту відкриття.

Преюдиційні факти -це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідними рішеннями встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі.

Таким чином, з викладених преюдуційних фактів убачається, що ОСОБА_1 не отримала свідоцтва про право на частину спадщини після смерті ОСОБА_5, але прийняла спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_5, тобто на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

За змістом ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, правовстановлюючі документи на спадкове майно у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були відсутні, у зв'язку з чим Десята Київська державна нотаріальна контора повідомила про неможливість видачі їм свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, з вищезазначених норм закону та встановлених обставин, убачається, що громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_6 прийняли спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_5, подавши до Десятої київської державної нотаріальної контори заяви від 02 та 01 грудня 2009 року про прийняття спадщини, вона належить їм з моменту відкриття, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє їх права на прийняту спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6 помер.

Дочка померлого ОСОБА_4, у встановленому законом порядку звернулась до П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_6

П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою було відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину - 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, через відсутність у неї правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності її покійного батька на вказану квартиру.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 травня 2017 року у цивільній справі № 755/14419/16-ц позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування - задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_1, у зв'язку із чим, оскільки правовідносини допускають правонаступництво, провадження у даній справі було зупинено до встановлення правонаступників після померлого позивача.

Як убачається із матеріалів спадкової справи № 826/2017, щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_1, 16 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_1

А тому, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.12.2017 року відновлено провадження у справі та залучено в якості правонаступника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2.

Згідно із ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Оскільки ОСОБА_1 у строки визначені ст. 1270 ЦК України звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою від 02.12.2009 року про прийняття спадщини, як спадкоємець другої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5, вказану заяву не відкликала, від спадщини не відмовлялася, то вона вважається такою, що прийняла спадщину та вона належить їй з моменту відкриття.

Таким чином, ОСОБА_2, як првонаступник ОСОБА_1, одержала право на спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5, що виникло у ОСОБА_1 у день відкриття спадщини, тобто на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Частиною першою статті 1298 Цивільного кодексу України визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

За ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України, визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Згідно із с. 1,4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд аналізуючи вищевикладене в сукупності приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з позовом до суду, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 141, 206, 258, 259, 264, 265, 268, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 12, 13, 15, 1216, 1217, 1220, 1223, 1258, 1262, 1270, 1297, 1298 Цивільного кодексу України, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року № 282/20595, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( правонаступник ОСОБА_2) до ОСОБА_3, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4, Десята Київська Державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

С у д д я : О.О. Астахова

Повний текст судового рішення виготовлений 05 листопада 2018 року