Справа № 159/6400/18
Провадження № 2/159/1743/18
УХВАЛА

11 грудня 2018 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Наваляний Т.Д., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач тривалий час не проживає за місцем своєї реєстрації в с. Скулин, по вул. Центральній, 78, Ковельського району Волинської області, оскільки фактично проживає поза межами країни, а саме в м. Неаполі, Італійської Республіки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право», іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Таким чином, дана справа відносить до справ із іноземним елементом та регламентується розділом 11 ЦПК України, міжнародним договором за наявності та нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», якими, зокрема передбачено звернення України із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави з метою необхідності вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави.

Так, відповідно до ч.8 ст. 130 ЦПК України, особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

У свою чергу, ст. 502 ЦПК України визначено, що судове доручення про вручення документів громадянину України, який проживає на території іноземної держави, може бути виконано працівниками дипломатичного представництва чи консульської установи України у відповідній державі. Такі документи особа отримує добровільно. Вручення документів здійснюється під розписку із зазначенням дня вручення, підписується посадовою особою та скріплюється печаткою відповідної закордонної дипломатичної установи України.

Проте, суд позбавлений можливості виконати вимоги процесуального законодавства щодо повідомлення відповідача про дату та місце судового розгляду та вручення останньому копії позовної заяви з додатками, оскільки позивачем не вказано адреси відповідача.

За змістом ч. 1 ст. 498 ЦПК України, у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач зазначив, що відповідач проживає на території Італійської Республіки.

Відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, учасниками якої є Україна, встановлено спеціальний порядок оформлення та вручення судових та позасудових документів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 7 зазначеної Конвенції, типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов'язково мають бути складені французькою або

англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави.

Однак, позивачем не здійснено та не надано суду завіреного належним чином перекладу на відповідну мову копії позовної заяви разом із додатками для відповідача, який проживає у Італійській Республіці, як цього вимагають положення Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року.

Відтак, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до наведених вище положень процесуального закону та надати суду копію виправленої позовної заяви відповідно до кількості учасників, з наданим перекладом для направлення відповідачу по справі, який є іноземним субєктом.

Відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст.175, 185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Попередити позивачів, що якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у зазначений строк, така позовна заява вважатиметься неподаною і буде їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_3