АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 759/10540/17

Апеляційне провадження № 22-ц/796/2738/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Невідомої Т.О.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року, ухвалене під головуванням судді П'ятничук І.В., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини та стягнення аліментів за минулий час, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом на обґрунтування якого зазначила, що із 28 березня 2009 року сторони перебули у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З червня 2016 року сімейні стосунки були припинені, а рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року шлюб був розірваний.

Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної підтримки на утримання сина, норми ст.ст. 84, 180, 184, 191 СК України, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до повноліття дитини у твердій грошовій сумі 8033.50 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, 66410 грн. аліментів на утримання дитини за минулий період з вересня 2016 року по червень 2017 року, 13816.77 грн. додатковихвитрат на утримання дитини, 3000 грн. витрат на правову допомогу, допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. (а.с.1-3)

Відповідач позов визнав частково, посилався на матеріальний стан, наявність захворювання та відсутність постійного заробітку. Зазначав, що сплатив 2487.25 грн. аліментів на утримання сина за період з 26 червня 2016 року до 01 травня 2017 року та 7192.94 грн. подарунків та додаткових витрат на утримання дитини. Оскільки від підприємницької діяльності отримував нерегулярний та мінливий дохід, відповідач просив визначити аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. (а.с.65-71)

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року позовну заяву задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з 07 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 9 818,05 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено, а також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640,00 грн. (а.с.138-144)

Відповідач ОСОБА_1 не погодився із рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким визначити аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині позовних вимог - відмовити. На обґрунтування скарги зазначив, що суд не врахував заперечень відповідача проти заявленого позову, крім того, не врахував наявність у відповідача непрацездатних батьків, які є пенсіонерами за віком та рідного брата, який має захворювання та є особою з інвалідністю, яких відповідач забезпечує та надає їм допомогу. Крім того, районний суд невірно визначив розмір додаткових витрат на утримання дитини, зокрема витрати 3 000 грн. на відвідування фітнес клубу «Спорт Лайф» та відсутність медичного призначення щодо відвідування психолога, а відтак й 4 000 грн. витрат на психологічну допомогу є безпідставними. (а.с.152-154)

Зважаючи на положення п.8 ч.1 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_5 підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, причини неявки не повідомили. Позивачка ОСОБА_2 була сповіщена врученням повістки представнику - адвокату ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_1 був сповіщений врученням повістки представнику ОСОБА_5 про що останній не заперечував і в суді апеляційної інстанції. Повідомлення на останню відому суду адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повернулось за відсутністю адресатів за вказаною адресою. Заяв про зміну адреси місця проживання (знаходження) сторони та їх представники не подавали. (а.с.110-113, 169-177)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 1 ст. 131 ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення ОСОБА_2, її представника та ОСОБА_1 належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.ст. 182, 184 СК України, роз'яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що із 28 березня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с. 6)

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року шлюб був розірваний.(а.с. 5)

Позивачка просила визначити аліменти у твердій грошовій сумі 8033.50 грн. щомісячно на дитину, виходячи із того, що відповідач є директором ТОВ «Нікмедсервіс», основним видом діяльності якого є оптова торгівля фармацевтичними товарами та здійснює підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець в сфері комп'ютерних технологій та виходячи із середньої заробітної плати за кожним із вищевказаних видів діяльності встановленої згідно даних Головного управління статистики в м. Києві у 2017 році.

Доводи позивачки, що відповідач здійснює такі види підприємницької діяльності підтверджуються наданими до суду доказами і відповідачем не заперечувались. (а.с.34-40, 84-98)

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_1 посилався на те, що страждає на важке захворювання (епілепсію), є директором на громадських засадах і єдиним учасником ТОВ «Нікмедсервіс», дохід від діяльності останнього та діяльності відповідача, як фізичної особи-підприємця в сфері комп'ютерних технологій, є мінливим і мінімальним, що підтверджується податковими звітами. (а.с. 87-98)

За вищевказаними наданими до суду звітами про фінансову діяльність, чистий прибуток ТОВ «Нікмедсервіс» у 2016 році склав 10200 грн., за перше півріччя 2017 року - 25800 грн., відповідно до податкової декларації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за перше півріччя 2017 року доходи відсутні.(а.с. 87-98)

Згідно довідки, ОСОБА_2 працювала у ТОВ «СМО-Груп Україна» і отримала 357 396.56 грн. за січень-червень 2016 року. (а.с. 99)

Інших доказів наявності у відповідача більшого доходу, рухомого або нерухомого майна, або витрат на його утримання до суду не надано і судом таких не встановлено.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, висновок районного суду про можливість відповідача сплачувати щомісячно 4000 грн. аліментів на утримання сина є припущеннями, які об'єктивними доказами по справі не підтверджені.

Визначаючи щомісячний розмір стягуваних аліментів, колегія суддів врахувала положення ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» за якою у 2018 році встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 грн.

За таких обставин, беручи до уваги сукупність зібраних по справі доказів на підтвердження матеріального становища обох батьків, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відповідної зміни судового рішення та стягнення з відповідача на користь дитини аліментів в розмірі 2000 грн. щомісячно з липня 2017 року до досягнення ним повноліття.

Надані відповідачем докази, що він сплатив 2487.25 грн. аліментів на утримання сина за період з 26 червня 2016 року до 01 травня 2017 року свідчать про понесені відповідачем витрати на дитину у період до липня 2017 року, і в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів до вказаної дати, рішення районного суду сторонами не оскаржувалось, тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів їх відхилила.

Посилання відповідача на понесені ним витрати в сумі 7192.94 грн., у т.ч. подарунки (придбання для сина мобільного телефону, іграшок, цукерок) не є додатковими витратами на утримання дитини в розумінні положень ст. 185 СК України, тому колегія суддів їх відхилила.

За змістом положень ст. 185 СК України, батьки мають право домовитись (укласти договір) про надання неповнолітнім та повнолітнім дітям коштів на покриття додаткових витрат, виходячи з наявності об'єктивної необхідності їх понесення та фінансової спроможності батьків на їх здійснення.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

За наданими позивачкою доказами, вона сплатила 23 травня 2017 року 3 000 грн. на відвідування фітнес клубу «Спорт Лайф», які сплачені ФОП ОСОБА_7 та 17 листопада 2016 року 4 000 грн. витрат на консультаційно-фахові послуги МГЦ «РОЗРАДА», виконаних на замовлення позивачки.(а.с. 15-16, 32-33)

Поряд з цим, до суду не надано доказів медичних та інших показань, як необхідності здійснювати фізичний розвиток дитини саме відвідуванням фітнес клубу «Спорт Лайф», так і необхідності надання дитині допомоги лікаря-психолога, не міститься посилання на такі і у висновку психолога, який наданий позивачкою до районного суду.(а.с. 17-21)

На думку колегії суддів, за відсутності таких показань, віднесення таких витрат до додаткових в розумінні ст. 185 СК України є помилковим, проте вищевказані витрати могли бути здійснені за наявності згоди обох батьків та виходячи з їх фінансових можливостей.

Тому, колегія суддів визнала обґрунтованими доводи апелянта про помилковість віднесення до додаткових витрат на утримання дитини, зокрема витрати 3 000 грн. на відвідування фітнес клубу «Спорт Лайф» та 4 000 грн. витрат на консультаційно-фахові послуги і стягнення з відповідача половини цих витрат.

Інші понесені позивачкою витрати, зокрема на розвиток і навчання дитини в студії «Винахідник» та ТОВ «Комп'ютерна академія «ШАГ», літній відпочинок дитини в таборі «Карпати», витрати на які підтверджуються наданими до суду доказами, можуть бути віднесені до додаткових витрат в розумінні положень ст. 185 СК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру стягуваних з відповідача додаткових витрат на утримання дитини із 9818.05 грн. до 6318.05 грн.

Колегія суддів перевірила та відхилила інші доводи апелянта, врахувавши наступне.

Так, доводи відповідача про наявність у нього захворювання (епілепсія) підтверджуються медичними документами, проте відповідач не визнаний непрацездатним та є працездатною особою, а його доводи не можуть бути визнані підставою звільнення від передбаченого законом обов'язку щодо утримання його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечення дитині належного догляду.(а.с. 79-83, 123)

Посилання апелянта на наявність у нього непрацездатних батьків та рідного брата який має інвалідність третьої групи, не може бути визнано підставою для звільнення відповідача від обов'язку належного утримання дитини. При цьому, за наданими до суду доказами, батьки відповідача є пенсіонерами та отримують пенсію за віком, рідний брат має захворювання та є особою з інвалідністю третьої групи, проте не визнаний непрацездатним та є працездатною особою, а доказів, що батьки та рідний брат перебувають на утриманні відповідача до суду не надано і судом таких не встановлено.

При цьому, визначивши покладення обов'язку на відповідача щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн., який фактично дорівнює розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,колегія суддів врахувала, як стан здоров'я позивача, доведений в суді об'єктивними доказами рівень його доходів, статків і витрат, так і те, що основний тягар витрат на утримання дитини несе позивачка, що доведено нею в судовому засіданні, а тому визначення такого розміру аліментів не призведе до дисбалансу обов'язків батьків та їх витрат на дитину.

У випадку зміни майнового стану відповідача у бік покращення та надання об'єктивних доказів, які свідчать про це або збільшення розміру витрат відповідача, наявність у останнього рухомого (нерухомого) майна, позивачка не позбавлена права заявляти про збільшення розміру щомісячно сплачуваних аліментів на утримання дитини.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення зміні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір за розгляд справи районним судом підлягає стягненню із відповідача на користь держави на підставі ст. 141 ЦПК України.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року - змінити, у зв'язку з цим абзац другий і третій резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно, починаючи з 07 липня 2017 року, й до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 6318 (шість тисяч триста вісімнадцять) грн. 05 коп.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 16 березня 2018 року.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

Т.О.Невідома