Справа № 301/2597/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 травня 2018 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і ОСОБА_1,

за участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Іршавського районного суду від 16 березня 2018 року (у складі судді Пітерських М.О.) за позовом ОСОБА_3 до Іршавського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, товариства з обмеженою відповідальністю «ПоршеМобіліті» та ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права власності та зняття арешту з рухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом у грудні 2017 р.

Просив:

- визнати за ним право власності на легковий автомобіль марки «Volkswagen», модель «Caddy GP Kombi», 2012 р. випуску, реєстраційний номер «АО 9009 ВН»;

-зняти з указаного автомобіля арешт.

На обґрунтування позовних вимог указав, що спірний автомобіль є його приватною власністю, а наявність арешту на нього порушує це право. Унаслідок цього він позбавлений змоги користуватися та розпоряджатися на власний розсуд своїм майном.

Ухвалою Іршавського районного суду від 16 березня 2018 р. позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати цю ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводить про порушення норм процесуального права. Указує, що суд невірно встановив повторність неявки сторони позивача та не звернув уваги, що представником позивача подавалася заява про відкладення розгляду справи, який було призначено на 16 березня 2018 р., із поважних причин.

Суд виходив із доведеності факту повторної неявки позивача та його представника.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, із таких мотивів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції через додержання ним норм процесуального права.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла зайшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

За приписами п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача,незалежно від причин неявки.

Як видно з матеріалів справи, 15 січня 2018 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 було відкрито провадження (а.с.31-32). Про судове засідання, яке було призначене на 02.03.2018 р. представник позивача була повідомлена особисто (а.с.98). 02 березня 2018 р. судове засідання не відбулося у звязку з неявкою у судове засідання інших учасників справи та було відкладено на 16 березня 2018 р. (а.с.106-107). Про це судове засідання представник позивача була повідомлена особисто (а.с.112) і розписалася за повістку свого довірителя (а.с.110). 14 березня 2018 р. представником позивача була подане клопотання про відкладення розгляду справи через її участь у в іншому судовому засіданні (а.с.124).

Суд першої інстанції констатував, що позивач ОСОБА_3, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у тому числі, через свого представника, не зявився у жодне із судових засідань, що були призначені на 13.02.2018 року на 10.30 годин, 02.03.2018 року на 10.00 годин та 16.03.2018 року на 10.00 годин. При цьому, причини неявки в судові засідання не повідомив, поважність неявки до суду не підтвердив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

Про судові засідання, які відбулися 02.03.2018 р. і 16.03.2018 р. представник позивача також була належним чином повідомлена, а заяви про розгляд справи за її відсутності не подала.

За сукупності цих умов суд і залишив позов без розгляду, а в апеляційного суду не має підстав сумніватися і вважати такий висновок неправильним.

За приписами норм процесуального права умовою залишення позову без розгляду є повторна неявка позивача (його представника) за умови їх належного повідомлення.

У нашому випадку позивач і його представник були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи як на судове засідання 02.03.2018 р. так і на судове засідання 16.03.2018 р. Зокрема, в силу вимог ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається вручення повістки і цій особі.

Тобто суд першої інстанції правильно встановив повторність неявки позивача та його представника. У звязку з цим довід апеляційної скарги про неправильність встановлення судом першої інстанції повторної неявки сторони позивача в судове засідання суперечить матеріалам справи.

Щодо заяви, поданої представником позивача про відкладення розгляду справи з поважних причин, яке було призначено на 16 березня 2018 р., апеляційний суд зауважує наступне.

Відкладення розгляду справи є правом суду (крім випадків, установлених законом), зокрема має бути встановлена та доведена поважність такого відкладення. Представник позивача, мотивуючи клопотання про відкладення розгляду справи, посилалася на участь у судовому засіданні в Закарпатському окружному адміністративному суді, однак суд першої інстанції дав належну правову оцінку цій заяві. Апеляційний суд погоджується із такою і констатує, що участь у судовому засіданні іншого суду не може визнаватися поважною причиною для відкладення розгляду справи. Особливо, з урахуванням того, що справа, яка переглядається у суді цивільної юрисдикції, уже відкладалася, в тому числі через неявку сторони позивача, і на судове засідання 16 березня 2018 р. представник позивача була повідомлена завчасно.

Отже, у матеріалах справи наявні докази повторної неявки позивача та його представника за умови їх належного повідомлення, а за умови відсутності заяви про розгляд справи за їх відсутності залишення позову без розгляду було правомірним. Заява представника позивача про відкладення розгляду справи не має жодного правового значення у контексті спірних правовідносин, оскільки основоположним для наявності підстав для залишення позову без розгляду є повторність неявки сторони позивача за умови належного повідомлення.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування ухвали.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення. 2.Ухвалу Іршавського районного суду від 16 березня 2018 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 31 травня 2018 року.

Судді: