РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/51/18
Провадження № 2/327/44/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2018 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Антіпової Т.А.,

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.

за відсутності осіб, які повинні приймати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Розівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області, третя особа: Розівська районна державна адміністрація Запорізької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

13 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить встановити, що державний Акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 035411, виданий 13 березня 2001 року Вишнюватською сільською радою Розівського району Запорізької області та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 313, належить ОСОБА_1, що народилася 23 січня 1965 року в с. Вільне, Розівського району, Запорізької області, а також визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 8,08 гектарів, яка розташована на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона народилася 23 січня 1965 року в с. Вільне, Розівського району, Запорізької області. Згідно наказу № 5 від 16 квітня 1984 року позивача було прийнято в члени колгоспу «Росія» Куйбишевського району Запорізької області. Відповідно до Земельного кодексу України в редакції 1992 року було розпочато розпаювання земель недержавних сільськогосподарських підприємств. В зв`язку з цим, в лютому 1994 року колгосп «Росія» було реформовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Росія» Розівського району Запорізької області (далі за текстом КСП «Росія), і позивача разом з іншими членами колгоспу автоматично було прийнято в члени цього підприємства. Пізніше, в 2000 році, на базі КСП «Росія» було створено сільськогосподарський виробничий кооператив «Росія» Розівського району Запорізької області (далі за текстом СВК «Росія»). Оскільки відповідно до Указів Президента України від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» та від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельну частку (пай) мали члени сільськогосподарських підприємств, то позивачу, як члену КСП «Росія» було виділено земельний та майновий пай, а саме було передано у приватну власність земельну ділянку площею 8,08 гектарів, розташовану на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області (далі за текстом Вишнюватська сільська рада) та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом серії ІІ-ЗП № 035411, виданим 13 березня 2001 року Вишнюватською сільською радою та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 313. Восени 2017 року в зв`язку з оформленням нового договору оренди землі з СВК «Росія» позивач звернулася до державного реєстратора Розівської районної державної адміністрації Запорізької області з приводу державної реєстрації прав та їх обтяжень, але їй було відмовлено через помилку в державному акті, в якому замість прізвища позивача «Сльонзак» помилково вказано «Слєнзак». В зв`язку з тим, що виправлення орфографічних або технічних помилок у державних актах не допускається, та враховуючи, що процедура заміни державних актів, в яких виявлено помилки, на нові, що була передбачена Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Державного комітету із земельних ресурсів України № 325 від 22 червня 2009 року, на даний час відсутня через втрату нею чинності, у позивача виникла необхідність звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Крім того, оскільки позивач втратила оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку та позбавлена можливості отримати його дублікат, так як законодавством з 1 січня 2013 року не передбачено виготовлення, видача та реєстрація державних актів або їх дублікатів, то за таких обставин позивач вимушена звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на земельну ділянку.

Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 27 березня 2018 року закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу на 11.04.2018 року до судового розгляду по суті.

В судове засідання 11 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 не зявилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином (а.с. 43), від позивача та її представника в матеріалах справи наявні письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 33, 49).

Відповідач в особі представника територіальної громади Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області в судове засідання 11 квітня 2018 року також не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 45), надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив прийняти рішення по даній справі на розсуд суду (а.с. 48).

Представник третьої особи: Розівської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання 11 квітня 2018 року також не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином ( а.с. 46), надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує (а.с. 47).

Враховуючи наведене та вимоги ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справу у відсутність позивача, її представника, представника відповідача та представника третьої особи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, зясувавши позицію сторін, викладену в письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм належну правову оцінку, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що 13 березня 2001 року на підставі державного акту серії ІІ-ЗП №035411 на право приватної власності на землю, виданого на підставі розпорядження Вишнюватської сільської Ради народних депутатів від 25 січня 2001 року №4, ОСОБА_1, отримала у приватну власність земельну ділянку площею 8,08 гектарів, що розташована на території Вишнюватської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №313 (а.с.6.)

Як зазначено в вищенаведеному державному акті, він виданий громадянину «Слєнзак Тетяні Миколаївні».

Відповідно до паспорту позивача її ПІБ зазначено: «Сьонзак Тетяна Миколаївна», що підтверджується паспортом громадянина України серії СЮ № 016926 (а.с.14).

Як вбачається із повторного свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС № 205781 від 06.12.2017 року, прізвище позивача після укладення шлюбу зазначено «Сльонзак» (а.с. 13).

Згідно із реєстраційного номеру облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ПІБ позивача зазначено «Сльонзак Тетяна Миколаївна» ( а.с. 15).

Вищенаведені розбіжності у документах є очевидною опискою, які не можуть бути належним чином виправлені без звернення до суду.

Як роз'яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається з оголошення, розміщеного в газеті «Роз-Інформ», земельний державний акт серії ІІ-ЗП № 035411, реєстраційний № 313 від 13.03.2001 року, виданий Вишнюватською сільською радою, площею 8,08 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на імя ОСОБА_1 вважати недійсним ( а.с. 7).

Відповідно до Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 37209685 від 22.09.2017 року, позивачеві було відмовлено у здійсненні дій, спрямованих на проведення державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна, а саме договору оренди земельної ділянки, в звязку із помилкою, допущеною в Державному акті на право приватної власності на землю, в якому замість вірного прізвища позивача «Сльонзак» зазначено помилково «Слєнзак» (а.с. 9).

Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 035411, допущена помилка у написанні прізвища позивача, усунення якої є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановлення факту належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, Державного акту серії ІІ-ЗП № 035411 на право приватної власності на землю, виданого 13 березня 2001 року Вишнюватською сільською радою Розівського району Запорізької області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 313 на імя ОСОБА_3, має для позивача юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні її прізвища у правовстановлюючому документі, позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися своїм майном, а саме оформити договір оренди земельної ділянки.

Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки встановлення факту породить для позивача певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 8,08 гектарів, яка розташована на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з положень, викладених в частині 1 статті 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 13 березня 2001 року на підставі державного акту серії ІІ-ЗП №035411 на право приватної власності на землю, виданого на підставі розпорядження Вишнюватської сільської Ради народних депутатів від 25 січня 2001 року №4, ОСОБА_1, отримала у приватну власність земельну ділянку площею 8,08 гектарів, що розташована на території Вишнюватської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №313 (а.с.6.).

Як вбачається з Довідки виконавчого комітету Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області № 585 від 28.12.2017 року, ОСОБА_1 на території Вишнюватської сільської ради із земель КСП «Росія» Розівського району Запорізької області отримала у власність земельну ділянку (пай) площею 8,08 га (кадастровий номер :01:002:0001), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт на право приватної власності на землю ІІ ЗП № 035411 зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю (пай) 13.03.2001 року за № 313 (а.с. 10), що також підтверджується Списком КСП «Росія» Розівського району Запорізької області по розпаюванню землі з проекту роздержавлення і приватизації земель КСП «Росія» Розівського району Запорізької області та листом з книги реєстрації актів на право приватної власності на землю (пай) (а.с. 11-12).

Відповідно до оголошення, розміщеного в газеті «Роз-Інформ», земельний державний акт серії ІІ-ЗП № 035411, реєстраційний № 313 від 13.03.2001 року, виданий Вишнюватською сільською радою, площею 8,08 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на імя ОСОБА_1 вважати недійсним ( а.с. 7).

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Абзацом 2 ч. 2 ст. 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

За правилами ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи, що позивачем втрачено правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 8,08 гектарів, яка розташована на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а законодавством з 01.01.2013 року не передбачено виготовлення, видача та реєстрація державних актів або їх дублікатів, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 й в частині визнання за нею права власності на вищезазначену земельну ділянку та доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77-81, 259, 263-265, 268, 273, 315, 319 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити, що державний Акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 035411, виданий 13 березня 2001 року Вишнюватською сільською радою Розівського району Запорізької області та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 313, належить ОСОБА_1, що народилася 23 січня 1965 року в с. Вільне, Розівського району, Запорізької області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку площею 8,08 гектарів, яка розташована на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду відповідно до частин 1 та 2 ст. 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 квітня 2018 року.

Суддя: Т.А. Антіпова