Дата документу 11.12.2018 Справа № 337/7123/13-ц
Запорізький Апеляційний суд
Єдиний унікальний номер 337/7123/13 Головуючий у 1-й інстанції Бредун Д.С.
Номер провадження 22-ц/807/723/18 Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Поляков О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

за участю секретаря Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2014 року за поданням державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов'язань,-

В С Т А Н О В И ЛА :

В липні 2014 року державний виконавець Хортицького ВДВС ЗМУЮ Чала Т.П. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов'язань.

В обґрунтування заяви заявник зазначала, що на примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС ЗМУЮ перебуває виконавче провадження №43275966 з примусового виконання виконавчого листа № 2/337/216/2014 від 11 березня 2014 року виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя на підставі заочного рішення від 16 січня 2014 року, яким з ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17037,60 грн., - за яким постановою державного виконавця Хортицького ВДВС ЗМУЮ від 14 травня 2014 року відкрито виконавче провадження № 43275966 та з метою забезпечення примусового виконання рішення суду вжито заходів для встановлення місця знаходження як самого боржника, так і його майна.

Зазначає, що 21.05.2014 року державним виконавцем Хортицького ВДВС ЗМУЮ Чала Т.П. керуючись ст. ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» винесено вимогу державного виконавця, про зобов'язані боржника з'явитися у ВДВС з метою дачі письмових пояснень з приводу виконання чи невиконання рішення суду. Боржником виклик було проігноровано і до теперішнього часу у Хортицький ВДВС ЗМУЮ не з'явився.

23 травня 2014 року державний виконавець з представником стягувача ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснили вихід за адресою боржника згідно виконавчого документу , проте, за місцем реєстрації боржника виявити не вдалось. Двері зазначеної квартири не відчинили, що підтверджується відповідним актом.

Станом на момент звернення до суду з відповідним поданням, заборгованість згідно виконавчого провадження не погашена.

Враховуючи вищевикладене, державний виконавецьпросила суд прийняти вмотивоване рішення щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - ОСОБА_3 до виконання ним своїх зобов'язань згідно виконавчого документа.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2014 року подання державного виконавця задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу громадянину України ОСОБА_3, до виконання ним зобов'язань за виконавчим листом № 2/337/216/2014 від 11 березня 2014 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та постановити рішення, яким відмовити у задоволені подання державного виконавця.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, суд першої інстанції виходив з того, що в добровільному порядку ОСОБА_3 рішення суду не виконує та умисно ухиляється від покладеного на нього обов"язку за судовим рішенням.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст. 33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадяниновіправ у випадках, що не заборонені законом.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ст. 11 Закону України " Про виконавче провадження " державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим підлягає з'ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов'язання, або невиконання зумовлено об'єктивними причинами.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до положень частини першої статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

Отже, сама по собі наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням, не є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 навмисно ухиляється від виконання судового рішення.

Так, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 був повідомлений про відкриття виконавчого провадження та про вчинення виконавчих дій.

Докази того, що ОСОБА_3 отримував копію постанови про відкриття виконавчого провадження в матеріалах справи також відсутні.

Таким чином, за відсутності достовірних даних про ознайомлення ОСОБА_3 з відкритим виконавчою службою відносно нього виконавчим провадженням, відсутні підстави стверджувати, що боржник свідомо ухиляється від виконання судового рішення, і відповідно відсутні підстави для ухвалення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням суду є хибним, оскільки не узгоджується з фактичними обставинами справи, а тому у суду були відсутні передбачені законом підстави для обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Згідно статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Окрім того, відповідно до вимог ст. 337 ЦПК України 2004 року, дійсного на час постановлення оскаржуваної ухвали, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Однак, суд першої інстанції незважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів того, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду, що свідчить про необґрунтованість подання державного виконавця, для з'ясування обставин, що послугували для внесення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_3, у праві виїзду за кордон, не визнав явку державного виконавця обов'язковою, що призвело до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, ухвала суду є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст. ст. 374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити .

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 липня 2014 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову за якою:

«У задоволенні подання державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов'язань - відмовити.»

Постанова є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 12 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: