Справа № 539/1763/17
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2018 року

Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді Гудкова С.В.

з участю секретаря Джадан І.В.

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Віка-плюс», треті особи ОСОБА_2, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу будівель і споруд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Віка-плюс», треті особи ОСОБА_2, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу будівель і споруд.

Свій позов мотивував тим, що 24.05.2013 року між ним та ПП «Віка-плюс» в особі директора ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу будівель і споруд (адмінбудівель, гаражів, вбиральні, складів (погребів), огорожі), що розташовані в м.Лубни по вул.Василя Барки,66 Полтавської області.

Абзацем 3 пункту 1.1 Розділу 1 «Предмет договору» Договору передбачено, що будівлі і споруди, розташовані на земельній ділянці, площею 1,5313 га, кадастровий номер :07:038:0001, цільове призначення якої розміщення та експлуатація основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Земельна ділянка, як зазначено, використовується продавцем підставі договору оренди, укладеного з виконавчим комітетом Лубенської міської ради від 05.12.2000 року, із терміном дії до 05.12.2015 року. Покупець, як обумовлено у договорі, набуває право користування вказаною земельною ділянкою в порядку і на умовах, визначених ст.377 ЦК України.

Реальними наслідками укладеного вищевказаного договору купівлі-продажу він вбачав лише набуття ним права власності на будівлі і споруди, а земельна ділянка (право власності на неї або право користування) не була метою для укладення договору, крім цього, земельна ділянка перебувала в оренді у відповідач на підставі договору тимчасового користування землею.

Оскільки він не був стороною даного договору тимчасового користування землею від 03.12.2000 року, то, відповідно, не набував ні прав, ні обовязків по даному договору.

Згідно рішення Лубенського міськрайонного суду від 03.02.2017 року, кадастровий номер :07:038:0001 скасований, тому дана земельна ділянка не може бути самостійним обєктом із визначеними щодо неї правами, оскільки не має визначеної площі меж, а також внесеної щодо неї інформації до Державного земельного кадастру.

Позивач ОСОБА_1 прохає суд визнати частково недійсним договір купівлі-продажу будівель і споруд від 24.05.2013 року, укладений між ним і ПП «Віка-плюс» в частині абзацу третього пункту 1.1 Розділу 1 «Предмет договору» даного договору, відповідно до якого йому передана земельна ділянка, площею 1,5313 га, кадастровий номер :07:038:0001, шляхом виключення зазначеного абзацу із договору.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, прохав задовольнити.

Представник відповідача ПП «Віка-плюс» в особі ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, надіслала до суду заперечення, згідно якого позов не визнає, прохає відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що при укладенні договору купівлі-продажу ПП «Віка-плюс» передало у власність ОСОБА_1 лише будівлі і споруди, перелічені у договорі, а саме: адміністративні будівлі, гаражі, вбиральні, склади, трансформаторна, огорожі, які розміщені за адресою: м.Лубни вул.В.Барки,66 Полтавської області, які ПП «Віка-плюс» мало у власності. Натомість, права власності на земельну ділянку ПП «Віка-плюс» ніколи не мало.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надіслав до суду пояснення щодо позову, згідно якого зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :07:038:0001 не була зареєстрована належним чином, в силу недостатніх знань земельного законодавства. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, однак, це право належним чином не було дотримано ні органом державної влади, ні ПП «Віка-плюс» на момент укладення договору. На його думку, маються підстави для визнання частково недійсним договору купівлі-продажу , в якому було зазначено про передачу земельної ділянки 1,5313 га, якої немає у Державному реєстрі.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надіслала до суду пояснення, згідно якого прохає суд розглянути справу без її участі, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи…Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень…Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи…Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 24.05.2013 року між приватним підприємством «Віка-плюс» - продавцем та ОСОБА_1 покупцем, було укладено договір купівлі-продажу (а.с.5-6), згідно п.1.1. якого ПП «Віка-плюс» передає (продає) у власність ОСОБА_1, а останній приймає у власність (купує) та сплачує за нього грошову суму нерухоме майно - будівлі і споруди, які знаходяться за адресою: м.Лубни вул.В.Барки,66 Полтавської області . Нерухоме майно за договором складається з : адмін.корпусу з підвалом А-2, 901,6 кв.м.; гаражу-складу Б, 593,1 кв.м.; гаражу В, 257,0 кв.м.; вбиральні Г; складу ГСМ (погребу) Д; складу ГСМ (погребу) Е; пилорами Ж, 164,9 кв.м.; виробничого цеху З, 1487,8 кв.м. трансформаторної К; воріт №1,2; огорожі №3,4.

Сторонами виконано усі зобовязання по договору купівлі-продажу, відповідно до його умов за п.3.1-3.4

В абзаці третьому вищевказаного договору зазначено, що « Земельна ділянка, на якій розташовані будівлі і споруди, площею 1,5313 га, кадастровий номер :07:038:0001, цільове призначення для розміщення та експлуатація основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд переробної, машинобудівної та іншої промисловості, використовується продавцем на підставі договору оренди, укладеного з Лубенською міською радою від 05.12.2000 року, строк оренди до 05.12.2015 року (а.с.8). Покупець набуває права користування вказаною земельною ділянкою в порядку і на умовах, визначених ст.377 ЦК України.

Згідно ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків).

Згідно ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача…

Як вбачається з постанови Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.02.2017 року, яка набула законної чинності 14.02.2017 року (а.с.9), кадастровий номер земельної ділянки :07:038:0001 з державного реєстру скасовано, оскільки кадастровий номер :07:038:0001 був визначений, але не присвоєний. Згідно з реєстром других примірників державних актів на право приватної власності на землю та договорів оренди, книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування , договорів оренди землі станом на 31.12.2012 року державну реєстрацію земельної ділянки не було проведено, відомості про право власності або користування відсутні. державна реєстрація земельної ділянки не проведена, відомості про право власності або користування відсутні, в зв"язку з чим в комп"ютерній програмі "Національна кадастрова система" ("НКС") дану земельну ділянку було направлено на видалення.

Згідно ст.ст.193-194 ЗК України, Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами… Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Відповідно до ст.215-217 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу…

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

З урахуванням встановленого, зважаючи на наявність підстав вважати оспорюваний договір в частині набуття покупцем права користування земельною ділянкою недійсним через невідповідність його вимогам закону, оскільки земельна ділянка не має кадастрового номеру, визначеної площі, а також не була внесена до Державного земельного кадастру, і з метою відновлення порушених прав позивача, позов слід задовольнити та визнати недійсним договір купівлі-продажу в цій частині.

Разом з тим, Верховний Суд України у своїй постанові від 01.07.2015 р. у справі №3-195гс15, вказав на можливість визнання договору оренди недійсним лише на майбутнє. Своє рішення суд вищої інстанції мотивує тим, що фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює (у разі його недійсності) проведення між сторонами двосторонньої реституції, а тому, з огляду на ч. 3 ст. 207 ГК України, такий договір повинен визнаватися судом недійсним і припинятися лише на майбутнє, а не з моменту укладення.

Керуючись ст.ст. 215-217 ЦК України, ст.193-194 ЗК України , ст.ст.12, 19, 76, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємства «Віка-плюс», треті особи ОСОБА_2, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу будівель і споруд задовольнити .

Визнати частково недійсним з моменту вступу даного рішення в законну силу договір купівлі-продажу будівель і споруд від 24.05.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та приватним підприємством «Віка-плюс» в частині абзацу третього пункту 1.1 Розділу 1 «Предмет договору» даного договору, відповідно до якого ОСОБА_1 передана земельна ділянка, площею 1,5313 га, кадастровий номер :07:038:0001, шляхом виключення зазначеного абзацу із договору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного судового рішення виготовлено 22.02.2018 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_5 С. В.