Провадження № 2/331/721/2018
Справа № 331/2244/18
04 червня 2018 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,
при секретарі Постарнак М.М.,

В С Т А Н О В И В :
06 березня 2018 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом квартирою № 2 в будинку № 39 по вулиці Святого Миколая в м. Запоріжжі.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вона є власницею квартири АДРЕСА_3, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.01.2018 року, №84, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5
В цій квартирі зареєстровано місце проживання попереднього власника та його родичів, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.
На підставі п. 13 договору купівлі-продажу квартири від 25.01.2018 року, №84, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, відповідачі у строк до 26 січня 2018 року зобовязані були в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку в цій квартирі. Однак, фактично цього не зробили і не вчиняють жодних дій, спрямованих на це.
Позивач вважає, що своєю бездіяльністю відповідачі створюють їй перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою.
На підставі викладеного, просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житлом, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4; визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житлом, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4; визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житлом, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4; стягнути з відповідачів у рівних частинах понесені судові витрати.
Позивач надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просила суд їх задовольнити на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечувала.
Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Управління державної реєстрації фізичних осіб у судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин.
Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та обєктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги заяви представників позивача та третьої особи, а також з урахуванням того, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та не з'явилися в судове засідання без поважних причин, суд у відповідності до ст.280 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів по справі та ухвалою суду від 04 червня 2018 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, розгляд справи призначено на 15 травня 2018 року 10.00 годин. (а.с. 21-23)
Ухвалою суду від 15 травня 2018 року у звязку з неявкою у судове засідання відповідачів по справі розгляд справи було відкладено з метою повторного їх виклику у судове засідання. (а.с. 46-47)
Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяви представників позивача та третьої особи, приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25 січня 2018 року, №84, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 111760330 від 25.01.2018 року квартира № 2 розташована в будинку № 39, що знаходиться по вулиці Святого Миколая в м. Запоріжжі належить на праві власності ОСОБА_1. (а.с. 6-8)
Відповідно до п. 13 договору купівлі-продажу від 25.01.2018 року продавець зобовязався у строк до 26.01.2018 року зняти з реєстраційного обліку осіб, які в ній зареєстровані.
Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-42/3-1/278 від 28.02.2018 року на запит від 27.02.2018 року № 324/01-16 за відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради за адресою: АДРЕСА_5 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с. 10)
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Обєктом права власності може бути згідно ст.ст. 379, 382 ЦК України квартира.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник власника житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Внаслідок укладення договору купівлі - продажу квартири № 2, що розташована в будинку № 39, що знаходиться по вулиці Святого Миколая в м. Запоріжжі Аббасов Заман Джаваншір Огли, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, кожен в окремості, втратили право користування нею.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви до суду позивач по справі Концерн «Міські теплові мережі» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 2114,40 грн. (а.с. 2), а тому, оскільки позов задоволено в повному обсязі сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача по справі.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, бул. ПривокзальнаАДРЕСА_1) задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житлом, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житлом, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житлом, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, місце реєстрації: АДРЕСА_2, відомості про місце проживання відсутні, ІПН: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, місце реєстрації Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, бул. ПривокзальнаАДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, місце реєстрації: АДРЕСА_2, відомості про місце проживання відсутні, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, місце реєстрації Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, бул. ПривокзальнаАДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_10, місце реєстрації: АДРЕСА_2, відомості про місце проживання відсутні, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, місце реєстрації Запорізька область, Оріхівський район, с. Мала Токмачка, бул. ПривокзальнаАДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_2, судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Повний текст судового рішення складено 04 червня 2018 року.
Сторонам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Н.Г.Скользнєва