Справа № 495/6343/18
№ провадження 2/495/2299/2018
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

07 листопада 2018 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Бучка І.В.,

Справа № 495/6343/18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання сертифікату втраченим та визнання права на земельну частку пай,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про визнання сертифікату втраченим та визнання права на земельну частку пай, у відповідності до ст. ст. 524-527, 531 в редакції 1963 року ЦК України, просить суд визнати Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201843 виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією від 16.01.1997 року за №841 на імя ОСОБА_2 втраченим; визнати за нею права на земельну частку (пай) розміром 4,2 у.к. га, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201843, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією від 16.01.1997 року за № 841.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.02.2000 року померла її тітка спадкодавець ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), розміром 4,2 у.ка.га., що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201843, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією від 16.01.1997 року за №841.

Вона бажає прийняти спадщину, звернулась до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що як племінниця своєї померлої тітка вона не має права оформити на своє імя спадщину, так як на момент смерті тітки діяв Цивільний кодекс України в редакції 1963 року, в якому відсутня черга спадкування за племінниками, тому нотаріусом рекомендовано звернутися до суду.

За вказаних вище підстав вона і вимушена звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судове засідання не зявилась, в матеріалах справи наявна її заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи наявна заява представника Руськоіванівської сільської ради, згідно якої він просить розглядати справу у відсутності відповідача по справі, та зазначає, що проти позову заперечень не має.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно 21.02.2000 року померла спадкодавець ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №203101, виданим 21.02.2000 року завідуючим відділом запису актів громадянського стану /л.с.11/.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,2 у.к. га, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка.

Факт належності ОСОБА_2, яка померла 21.02.2000 року права на земельну частку (пай) розміром 4,2 у.к. га, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка підтверджується копією Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201843 виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією від 16.01.1997 року та зареєстрований за №841. /л.с.12/

Позивач зазначає, що вона є племінницею ОСОБА_2, яка померла 21.02.2000 року, а також вказує на той факт, що після смерті тітки є єдиною її спадкоємицею.

Задля повного та обєктивного розгляду справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було здійснено запит до Шостої Одеської державної нотаріальної контори з приводу відомостей про те, чи звертались спадкоємці майна померлої 21.02.2000 року ОСОБА_2, із заявами про видачу свідоцтва на спадщину якщо так, то вказати коло спадкоємців майна померлої та направити на адресу суду засвідчені копії документів та спадкової справи /л.с.20/.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.08.2018 року № 52970985, за параметрами запиту ОСОБА_2 у Спадковому реєстрі інформація відсутня.

Позивач бажає прийняти спадщину після померлої тітки, звернулась із заявою до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із тим, що згідно положень чинного, на час виникнення правовідносин, Цивільного кодексу України племінники не закликались до спадкування, що підтверджується листом завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_3 № 645/02-17 від 02.07.2018 року /л.с.13,17/.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяв Цивільний кодекс України від 18 липня 1963 року (надалі ЦК України 1963 року), то до спірних правовідносин слід застосовувати норми вказаного Закону.

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України, в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникненняспірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Згідно ст. 531 ЦК України, в редакції 1963 року, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

У відповідності до довідки виданої Руськоіванівською сільською радою № 108, на момент смерті ОСОБА_2, яка померла 21.12.2000 року, ОСОБА_1 проживала разом з нею і вела спільне господарство, та знаходилась на її утримання у зв'язку з непрацездатністю в період хвороби, а саме з 1998 року по 2000 рік за адресою: вул. Генерала Селезньова, 33, с. Руськоіванівка Білгород-Дністровського району Одеської області /л.с.15./

Також, позивачем в обґрунтування своїх вимог надано до суду медичну довідку № 700 від 13.06.2009 року, видану Руськоіванівською лікарською амбулаторією ЗПСМ про те, що ОСОБА_1, під час її стаціонарного лікування в 1999 році у амбулаторії Руськоіванівської лікарні Білгород-Дністровського району Одеської області перебувала з діагнозом «Вірусний гепатит «В», жовтяниця. Інтоксикація. Важка форма», та її доглядала її тітка ОСОБА_2 /л.с.16/.

Тож, у сенсі розуміння ст. 531 ЦК УРСР 1963 року, позивач має право на спадкування за законом до майна померлої ОСОБА_2.

Більш того, у відповідності до довідки № 198 від 18.03.2002 року, виданої КСГП «Дружба народів», ОСОБА_1, починаючи з 2000 року отримує орендну плату за використання КСГП «Дружба народів» земельного паю розміром 4,2 в у.к. га, який належав померлій у 2000 році ОСОБА_2. /л.с.14/

Таким чином, позивач, у сенсі розуміння ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, після смерті спадкодавця продовжує отримувати орендну плату за користування КСП «Дружба народів» земельною ділянкою, яка належала померлій ОСОБА_2.

Позивач також вказує на те, що оригінала сертифікату у неї немає, він був втрачений, а тому вона подала до місцевої преси «Слово Придністров'я» обяву про те, що слід вважати сертифікат на земельну частку (пай) серії ОД №0201843, виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією від 16.01.1997 року за №841 на ім'я ОСОБА_2 -втраченим.

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що діючим на той час законодавством було передбачено право на спадщину за законом, у разі непрацездатності особи,

що перебувала на утриманні померлого не менше одного року до його

смерті, а позивачем доведено факт перебування на утриманні її тітки ОСОБА_2 з 1998 року по 2000 рік, тобто до моменту смерті спадкодавця, прийнявши до уваги, що позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що свідчить про фактичне прийняття спадщини, а такожвраховуючи те, що позивач зверталась до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, але та обставина, що у на той час була відсутня черга спадкування за племінниками перешкоджає позивачу прийняти спадщину у нотаріальному порядку, іншого способу захистити права позивача не вбачається можливим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання сертифікату втраченим та визнання права на земельну частку пай є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 524-529, 534 ЦК України, в редакції 1963 року, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання сертифікату втраченим та визнання права на земельну частку пай - задовольнити.

Визнати Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201843 виданий Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією від 16.01.1997 року та зареєстрований за №841 на імя ОСОБА_2 втраченим.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 4,2 у.к. га, що розташована на території Руськоіванівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у землях КСГП «Дружба народів» с. Руськоіванівка, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0201843, виданим Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією від 16.01.1997 року та зареєстрованим за №841.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КЕ 483758, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Руськоіванівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Руськоіванівка, вул. Молодіжна, 16.

Суддя: