Справа № 346/2464/18
Провадження № 2/346/1430/18
30 жовтня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
головуючого-судді - Потятинника Ю.Р.,
з участю секретаря - Васильчук Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Коломийської міської ради про позбавлення батьківських прав ,
Позивач звернулася з даним позовом до суду, який мотивує тим, що вона, ОСОБА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2.
24 січня 2009 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_2.
Від шлюбних взаємостосунків у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., який на даний час проживає з нею та перебуває на її повному утриманні.
З самого початку сімейного життя у неї з відповідачем фактично не склалося міцних шлюбних стосунків. Між ними часто виникали серйозні непорозуміння, і їхні відносини поступово погіршувались, що в свою чергу призвело до розпаду їхньої сім'ї.
За таких обставин, 25 листопада 2011 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу вона залишила своє дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».
Вона та відповідач не проживають разом з часу розірвання шлюбу, тобто вже більше семи років. Під час спільного проживання, так і після розірвання шлюбних відносин, з його сторони практично припинилось матеріальне утримання їхнього сина, а також виконання батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання.
Так як відповідач не надавав ніякої матеріальної допомоги у 2010 році вона звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина. Рішенням Коломийського міськрайонного суду було вирішено стягувати з нього аліменти, на утримання сина, однак відповідач постійно ухилявся від сплати аліментів, внаслідок чого утворювалась постійно заборгованість. Пізніше ним був поданий позов про зменшення розміру стягуваних аліментів з 1/4 на 1/6 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На даний час відповідач й надалі не має бажання допомагати своєму синові з серпня 2017 року зовсім припинив оплату по аліментах. ОСОБА_2 підтверджується довідкою про розмір аліментів.
Крім того у 2013 р. нею було подано позовну заяву про позбавлення батьківських прав (справа № 346/1529/13-ц) до ОСОБА_2 відносно їхнього сина ОСОБА_3. Однак відповідачем було подано зустрічний позов, де він просив надати йому фактично ще один шанс для виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання малолітнього сина. В задоволенні зустрічного позову йому було відмовлено. А первісний позов було задоволено повністю та позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав.
На дане рішення Коломийського міськрайонного суду відповідачем було подано апеляційну скаргу. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області було вирішено не позбавляти ОСОБА_2 батьківських прав.
Не зважаючи на це, ОСОБА_2 й надалі не бере участі у вихованні дитини, не провідує сина, взагалі не цікавиться здоров'ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Більше того, син бачив свого батька всього кілька разів за життя, а протягом останніх декілька років батько з сином не бачилися взагалі, тож син ОСОБА_4 вже практично не пам'ятає його. В той же час нею не створювалися ніякі перешкоди у спілкуванні відповідача з сином.
Окрім вказаного, відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні сина, виявляти турботу про нього, його стан здоров'я, фізичний та моральний стан, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з сином йому ніхто не чинить.
Всі ці роки від коли народився їхній син вона постійно забезпечує їхній з відповідачем дитині необхідний догляд та піклування, в той час, коли відповідач повністю ухиляється від таких обов'язків, хоча має реальну юридичну та фактичну можливість виховувати сина.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати абобатько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (ратифікованої Україною постановою ВР України від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ), дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив на тому, що «…ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування,медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти».
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, що й має місце в даній ситуації та підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Відповідач жодного разу не звертався до вчителів з питань шкільного життя сина, не відвідував батьківські збори. За 3 роки навчання сина ОСОБА_3 в школі батько ОСОБА_2 приходив до нього один раз.
На підтвердження того, що батько не бере участі в житті сина додається відповідна довідка із Коломийської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6, де ОСОБА_3 навчається в 3 класі.
Як уже було зазначено всі питання щодо виховання сина вирішує вона самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Для розвитку своєї дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості.
Варто зазначити також те, що ОСОБА_2 ухиляється від спілкування з дитиною без поважних на це причин, а тому вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3, 2009 р. н.
На підставі вищенаведеного просить суд, позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., уродженця м. Коломия, Івано-Франківської області.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з"явилась, але звернулась із заявою про розгляд справи у її відсутності, не заперечила проти прийняття заочного рішення. Просить залишити без розгляду позовні вимоги щодо стягнення аліментівю
Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав відзив , яким даний позов не визнав з наступних підстав.
В частині позову щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3- заперечує повністю. Вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами. Вона намагається змусити його дати дозвіл на виїзд за кордон їхньої спільної дитини - сина ОСОБА_3. Тому подала фактично штучний позов для того щоб позбавити його батьківських прав і мати можливість без його згоди вивести дитину з країни.
Він як батько хоче знати куди та на скільки часу поїде його дитина. Якщо він буде переконаний в тому, що така поїздка (а не виїзд з країни назавжди) в інтересах дитини, відповідно він не буде заперечувати проти виїзду і надасть нотаріальну згоду.
Сина ОСОБА_3 він дуже любить, він постійно цікавиться його життям, здоров»ям та успіхами в навчанні.
Борг по сплаті аліментів виник не з його вини. 12 лютого 2018 року він надіслав до ДВС Галицького районного управління юстиції заяву про негайне відправлення виконавчого листа №346/4993/13-ц в бухгалтерію відокремленого підрозділу «Бурштинської теплової електричної станції» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго», для проведення стягнення із нього заробітку аліментів в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/5 частини від його заробітку до досягнення сином повноліття.
Однак, стягнення до сьогодні із заробітку не проводиться. По місцю праці - повідомляють про те, що із виконавчої служби не надійшло розпорядження про стягнення аліментів, а у виконавчій повідомляють про те, що відправили по місцю праці розпорядження.
Він позивачці повідомив про вказану проблему та просив її також звернутися до виконавчої служби. Однак вона йому відповіла , що це не її проблема.
Найближчим часом він вирішить вказану проблему. Сплату аліментів він не здійснював самостійно для уникнення подвійного стягнення, оскільки на його утриманні дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку та двоє малолітніх дітей син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та донька ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_6.
Також просить суд взяти до уваги положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» , в якому визначено, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків , а тому питання про його застосування слід застосовувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставленням батьків до дітей.
Він дуже любить свого сина ОСОБА_3 і ніколи не ухилявся ні від виховання, ні від утримання сина ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 від першого шлюбу з ОСОБА_1 Жодного умислу ухилитись від батьківських обов»язків щодо виховання сина ОСОБА_3 в нього не було.
Позивач зловживає своїми правами, подавши позов про позбавлення його батьківських прав.
Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду із заявою про розгляд справи в його відсутності, підтримав долучений висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Згідно з ст.ст. 150, 157, 180 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні.
У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст. 164 СК України).
Абзацом 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.
Відповідно до вимог п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 30.03. 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши зібрані докази, а саме: копії паспорта та картки платника податків позивача ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, де в графі батька вказаний відповідач по справі; копію рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 вересня 2013 року яким позбавлено відповідача батьківських прав; рішення Апеляційного суду Івано-Франківського суду від 16 жовтня 2013 року; копію рішення Коломийського міськрайонного суду від 09 вересня 2013 року про зменшення розміру стягуваних аліментів з відповідача; копію рішення колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2013 року яким скасоваано рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.09.2013 року в частині первісного позову ОСОБА_1 та ухвалено в цій частині нове рішення. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача відмовлено у позбавленні батьківських прав.; довідку видану Коломийською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №6 ім. Героя України Тараса Сенюка від 04.05.2018 року №27/02-12 про те, що ОСОБА_3 дійсно навчається в 3-А класі Коломийської ЗОШ І-ІІІ ст. №6 ім. Героя України Тараса Сенюка. Вихованням дитини займається тільки мати ОСОБА_1. Вона постійно відвідує батьківські збори, цікавиться успішністю сині, бьере активну участь у житті класу. За 3 роки навчання ОСОБА_3 в школі батько приходив до сина один раз; довідку видану сектором видачі довідок управлінням надання адміністративних послуг відділом ведення реєстру територіальної громади 10 травня 2018 року про склад сім»ї позивача; довідку про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі відповідачем надану Головним територіальним управлінням юстиції в Івано-Франківській області 03 травня 2018 року №921; заяву ОСОБА_2 начальнику ВДВС Галицького районного управління юстиції, якою він повідомляє, що влаштувався на роботу у Відокремлений підрозділ «Бурштинської теплової електричної станції» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго». Просить обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів та надати йому відповідний розрахунок та негайно відправити виконавчий лист в бухгалтерію вищевказаної організації , для проведення стягнення із його заробітку аліментів в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини від його заробітку до досягнення сином повноліття; характеристику надану ПАТ ДТЕК «Західенерго» Бурштинської ТЕС 15 червня 2018 року, якою відповідача характеризують як грамотного і кваліфікованого електрозварювальника, пройшов первинну атестацію та був атестований на виконання зварювальних робіт на водо та паропроводах високого тиску. Протягом періоду роботи ОСОБА_2 не має дисциплінарних зауважень, проявляє особисту ініціативу при вирішенні виробничих завдань, в колективі користується заслуженим авторитетом. На роботі характеризується як людина відповідальна і цілеспрямована, працьовита, бере на себе додаткові зобов»язання. При виведенні ОСОБА_2 на додаткову роботу у святкові чи вихідні дні, він ніколи не відмовляється і сумлінно ставиться до поставлених на нього завдань; висновок органу опіки про доцільність позбавлення батьківських прав від 07.09.2018 року,згідно якого орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, суд приходить висновку, що вищевказаними доказами у судовому засіданні підтверджено доводи позивача про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, що у відповідності до ст. 164 ч.1 п.2 СК України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Крім того
У відповідності до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абз. 2 п. 16 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.Таким чином, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав .
Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Суд, вважає, неспростованими в судовому засіданні доводи позивача про те, що відповідач, незважаючи на відмову в 2013 році в позові про позбавлення його батьківських прав, не цікавиться в достатній мірі розвитком дитини, її вихованням, життям, інтересами, фізичним та духовним розвитком , навчанням, не приймає будь-якої участі в її виховання на протязі тривалого періоду часу (зокрема з 2013 року). При цьому, наявність у відповідача іншої сім"ї та дітей, вжиття заходів до сплати аліментів, не спростовують висновків суду Обов"язок брати участь в утриманні дитини не замінює собою обов"язок щодо її виховання. Доводи відповідача щодо мотивів подання позову позивачем (у зв"язку з виїздом закордон ) суд вважає голослівним з не підтвердженими доказами.
На підставі викладеного та керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, ст. 247 ч.2, 259, 263-273, 280-289 ЦПК України, -
Позов задоволити. Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, фактичне місце проживання АДРЕСА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3., який народився в м. Коломия, Івано-Франківської області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом 30 днів з дня його складення.
Рішення набирає законної сили після закінчення встановленого строку апеляційного оскарження.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з часу складення рішення, через Коломийський міськрайонний суд.

Дане рішення складено 07.11.2018р.

Суддя Потятинник Ю. Р.