Справа № 369/6481/16-ц
Провадження № 2/369/442/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06.04.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Усатова Д.Д.,

при секретарях Кузьменко П.О., Ярмак О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства рибного господарства України, третя особа - ОСОБА_4, про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 працював на посаді директора Державного підприємства «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» (далі - ДП «НСГЦР»)з 29 серпня 2014 року у відповідності до Контракту №87 між Державним агентством рибного господарства України та ОСОБА_1 від 29 серпня 2014, з 18.04.2016 по 14.06.2016 він був тимчасово непрацездатним(що підтверджується листками непрацездатності), ним проводились складні медичні процедури (що підтверджується відповідною довідкою). Протягом перебування позивача на стаціонарному лікуванні охорони здоровя Головою Державного агентства рибного господарства України 18.04.2016 підписано Наказ № 12-К від 18.04.2016 про звільнення позивача з посади Директора ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва». З зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений не був, підстави звільнення йому невідомі. У відповідності до п. 6.1. Контракту контракт між Державним агентством рибного господарства України та ОСОБА_1 діє з «29» серпня 2014 року по «29» серпня 2019 року. Підставою звільнення в Наказі вказано згідно КЗпП - п.5. ч.1 ст. 41 КЗпП (припинення повноважень посадових осіб). Наказ позивачу не було вручено, про причини звільнення невідомо. Підставою звільнення вказано: доповідна записка начальника Юридичного відділу ОСОБА_5 від 30.03.2016 №8/25 (зміст невідомий), погодження Голови Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.04.2016 №107-1955/09. 20 червня 2016 відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були внесені зміни про Директора як керівника ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва».Позивач просив суд визнати звільнення неправомірним, наказ таким, що повинен бути скасований судом, поновити його на посаді директора ДП «Науковий селекційно- генетичний центр рибництва», остаточно, з урахуванням уточнень просив суд допустити негайне виконання ріщення.

У судове засідання позивач з'явився, підтримав позовні вимоги, надав суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання з'явився,заперечував щодо задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні.

Третя особа в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 29 серпня 2014 у відповідності до Контракту №87 між Державним агентством рибного господарства України та ОСОБА_1 позивач працював на посаді директора Державного агентства рибного господарства України. У звязку з хворобливим самопочуттям позивач з 18.04.2016 був тимчасово непрацездатним(що підтверджується листками непрацездатності). 18.04.2016 року Позивач після відкриття листка непрацездатності, усно повідомив представника Управління роботи з персоналом Державного агентства рибного господарства України по своє хворобливе самопочуття та повідомив про свою непрацездатність. Представник Державного агентства рибного господарства України, отримавши дану інформацію від позивача повідомив його, що Головою Державного агентства рибного господарства України 18.04.2016 підписано Наказ № 12-К від 18.04.2016 про звільнення з посади Директора ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» ОСОБА_1 непрацездатності.

Згідно з пунктом 1.3. Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, ствердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 9 квітня 2008 року № 89, непрацездатність (утрата непрацездатності) - це стан здоров'я (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров'я.

Тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або становлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності.

Відповідно до 1.7., 1.8. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують зву непрацездатність , затвердженої наказом МОЗ України N 455 від 13.11.2001 року та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться даний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обгрунтуванням тимчасової непрацездатності. Листок непрацездатності (довідка) видається і закривається в лікувально-профілактичному закладі, крім випадків доліковування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортних закладів. За наявності показань для подальшого лікування іншим лікувально-профілактичним закладом видається новий листок нездатності (довідка) як продовження попереднього.

3 27.04.2016 по 29.04.2016 лист про тимчасову непрацездатність був продовжений через ЛКК на підставі довідки № 1895 від 06.12.2016. 30.04. 2016 відповідно Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року № 455 позивач закрив листок непрацездатності. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 1155-р був затверджений графік перенесення робочих днів у 2016 році з урахуванням встановлених законом святкових і неробочих днів в Україні, Так, оскільки наступні дні після закриття листка непрацездатності були святковим, позивач 05.05.2016 року вимушений був знову звернутись до медичного закладу за медичною допомогою в результаті чого був відкритий листок непрацездатності. Позивач фізично не мав жодної можливості повідомити про закриття листка непрацездатності, оскільки останній був звільнений під час тимчасової непрацездатності.

Даними листа непрацездатності серії АДА №868111 від 18 квітня 2016 року підтверджується, що позивач з 18.04.2016 року по 30.04.2016 року перебував на амбулаторному лікуванні.

Відповідно до листка непрацездатності серії АГЮ № 012964 від 05.05.16 до 19.05.2016 позивач перебував на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до п. 2.18. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність , затвердженої наказом МОЗ України N 455 від 13.11.2001 року, довідка довільної форми, засвідчена підписом завідувача відділення та печаткою лікувально-профілактичного закладу, видається: - особам, які проходять діагностичне обстеження в закладах охорони здоровя незалежно від форми власності, за відсутності ознак тимчасової непрацездатності. Відповідно до п 2.19. вищезгаданої Інструкції, зазначено, що особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за лісом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обовязковим зазначенням часу проведеної консультації.

Відповідно до ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

Верховним Судом України роз'яснено про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності (ч. 3 ст.. 40 КЗпП України), які стосуються як передбачених ст. 40,41 КЗпП України випадків, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (п. 17 Постанови Пленуму від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами судових спорів»).

Аналогічні висновки висловлено Верховним Судом України у постанові від 26 грудня 2012 у справі №6-156цс12.

Згідно ст.. 6 п. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09. 1997 року, кожен має право па справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, юні вирішить спір щодо його прав та обов»язків цивільного характеру.

Згідно п. 16 ч. 12 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України № 895 від 30 вересня 2015 року, Голова Держрибагентства утворює, ліквідує, реорганізовує підприємства, установи, організації, затверджує положення про них (їх статути), в установленому порядку призначає на посаду та звільняє з посади їх керівників, виконує в межах повноважень, передбачених законом, інші функції з управління обєктами державної власності, що належать до сфери управління Держрибагентства.

Пунктом 5 частини 1 ст.41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

.Норму частини першої статті 41 КЗпП було доповнено пунктом 5 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 13 травня 2014 року N 1255-VІІ. Закон набрав чинності 1 червня 2014 року та метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства. Як гарантію в таких випадках передбачено виплату працівникам вихідної допомоги в розмірі не менше, як шестимісячний середній заробіток (ст. 44 КЗпП).

Зокрема, стаття 41 КЗпП доповнена пунктом п'ятим, який встановлює додаткову підставу розірвання трудового договору - «припинення повноважень посадових осіб».

Викладена норма характеризується юридичною невизначеністю, внаслідок чого неможливо встановити коло таких посадових осіб, а також випадки та підстави (причини) припинення їх повноважень. Формулювання цього положення є загальним та не містить посилань як щодо змісту та обсягу поняття «посадових осіб», так і типу та організаційно- правових форм юридичних осіб, яких вони стосуються.

Питання про можливість застосування відповідних правових норм до посадових осіб державних та комунальних закладів, безперечно суперечить, меті та логіці Закону №1255-УІІ.

Так, зокрема державні та комунальні заклади рибного господарства, охорони здоров'я, освіти, соціального забезпечення тощо є бюджетними установами (закладами) і у своїй діяльності не керуються законодавством про господарські товариства.

При цьому, в пункті 9 пояснювальної записки до вищевказаного законопроекту (№ 4586 від 27 березня 2014 року) вказувалося, що проект закону не стосується соціально- трудової сфери та не потребує узгодження з уповноваженими представниками від всеукраїнських профспілок, їх об'єднань та всеукраїнських об'єднань організацій роботодавців.

Згідно п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП звільнення можливе лише щодо керівників господарських товариств.

Господарським товариством відповідно до ч.1 ст. 79 Господарського кодексу України визнаються підприємства або інші суб'єкти господарювання, створені юридичними особами та/або громадянами шляхом об'єднання їх майна і участі в підприємницькій діяльності товариства з метою одержання прибутку. У випадках, передбачених цим Кодексом, господарське товаристо може діяти у складі одного учасника.

Відповідно до ч.І ст. 80 Господарського кодексу України, ч.2 ст. 113 Цивільного кодексу України до господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою .відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про господарські товариства» господарським . товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства. Відповідно до ч.І ст. 2 цього Закону найменування товариства повинно містити відомості про його організаційно-правову форму (вид товариства), назву, а також інші відомості, передбачені законом.

Цивільним кодексом України (ч.ч.2, 3 ст. 167 ЦК України) держані підприємства визнано юридичними особами публічного права, на відміну від підприємницьких товариств як субєктів приватного права, до яких відповідно до ст. 84 Цивільного кодексу України належать господарські товариства. Регулювання діяльності підприємств (у т.ч. державних) та господарських товариств здійснюється на підставі різних глав Господарського кодексу України (глави 7, 8 та 9 відповідно).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП «Науковий селекційно- генетичний центр рибництва» (ідентифікаційний код юридичної особи 00472609) за організаційно-правовою формою є державним підприємством, єдиним засновником якого та власником 100% статутного капіталу є Державне агентство рибного господарства України (код ЄДРПОУ засновника: 37472282, розмір внеску до статутного фонду (грн.): 1180000,00).

З огляду на вказане вище ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» не є господарським товариством.

Враховуючи, що ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» створений та функціонує у формі державного підприємства та не є господарським товариством, застосування відповідачем норми п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України для припинення дії трудового договору та звільнення позивача є неправомірним.

Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями ст.43 Конституції України та ст.2401 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч.1 ст.235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Відтак, суд вважає, що позивача було звільнено незаконно - без законної підстави та з порушенням порядку, встановленого законом.

При цьому, ч.7 ст.235 КЗпП України встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Представник відповідача у своєму відзиві на позовну заяву зазначає про значні завдані збитки підприємству за час посади ОСОБА_1 на посаді директора підприємства, однак зазначені обставини не стосуються суті спору.

Суд вважає, що позовні вимоги знайшли підтвердження у судовому засіданні, тому наказ Голови Державного агентства рибного господарства України № 12-К від 18.04.2016 про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Державного підприємства «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» є незаконним та підлягає скасуванню, позивач підлягає поновленню на роботі на посаді директора Державного підприємства «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва»

Керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.29, 38, 44, 106, 116, 117, 232 - 235 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати звільнення ОСОБА_1 з посади Директора ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» незаконним.

Скасувати наказ Голови Державного агентства рибного господарства України від 18.04.2016 № 12-К про звільнення з посади Директора ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва» ОСОБА_1.

Поновити ОСОБА_1 на посаді Директора ДП «Науковий селекційно-генетичний центр рибництва».

Враховуючи складність справи складання повного рішення суду відкласти на строк не більше як десять днів

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.Д.Усатов