РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018

м.Харків

Справа № 639/9389/16-ц

Провадження 2/639/124/18

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Петрової Н.М.

Учасники справи:

відповідач-Цибульнік Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованності за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне Акціонерне товариство комерційний банк ( ПАТ КБ) «ПриватБанк» ( далі Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.09.2009 р., у звязку з невиконанням з його сторони умов кредитного договору. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. У результаті невиконання умов кредитного договору з боку відповідача, станом на 24.11.2016 р. існує заборгованість - 12258,03 грн. , що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7708,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 3311,68 грн., заборгованості за пенею 177,60 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; штраф 500 грн. (фіксована частина), 559,91 грн.-штраф (процентна складова). Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору-1378 грн.

Позивачем надані письмові пояснення з посиланням на те, що розмір процентної ставки змінено наказами Банку, що узгоджується з Умовами та правилами банківських послуг та відповідач ознайомлений з такими змінами шляхом надання виписки по картковому рахунку через використання функції SMS-повідомлень на мобільний телефон. Зарахування коштів на погашення заборгованості здійснено за процедурою , передбаченою ст. 534 ЦК України, а саме в першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання, в другу чергу виплачуються проценти і неустойка, в третю чергу сплачується основна сума боргу ( а.с. 51-52).

Представник позивача в судовому засіданні не зявився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав.

Відповідач надав свої заперечення, в яких зазначає, що з сумою заборгованості він не згоден, оскільки частково оплату сплачено у січні 2017 р., про що позивач не повідомив суд, також з пенсії списано по 841,02 грн. у січня та лютому 2017 р., яка до недавнього часу надходила на картку ПАТ «ПриватБанк». Відповідач зазначає, що Банк всупереч ч.4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» збільшив розмір процентної ставки в односторонньому порядку ( а.с. 34-35). В судовому засіданні не заперечував проти того, що отримував SMS-повідомлення на мобільний телефон.

Відповідачем також подана зустрічна позовна заява про розірвання кредитного договору від 02.09.2009 р., в якій він зазначає, що у серпні 2017 р. звертався з письмовою заявою до Банку про припинення договірних правовідносин, оскільки є інвалідом 3 групи, став пенсіонером, не працює. Банк на таку вимогу, надав відповідь щодо можливості звернення до відповідального співробітника банку про реструктуризацію заборгованості.

На зустрічну позовну заяву Банк надав відзив, в якому посилається на те, що при зміні договору враховуються умови, перелічені у ч.2 ст. 652 ЦК України, а за істотних змін обставин зміна договору допускається у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Відповідач за зустрічним позовом просить також врахувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного.

02.09.2009 р. ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанк, яка містить посилання на те, що позичальник згоден з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також позичальник підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами банку.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач в день підписання анкети-заяви про приєднання, ознайомлений з довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначені умови, строк та порядок погашення кредиту. Також в довідці прямо вказані фінансові умови надання платіжної карти, приклади розрахунку суми плати за користування кредитними коштами .

Відповідно до п. 3.1 «Умов та правил надання банківських послуг» з метою надання послуг банк надає клієнту картку, вид якої визначається у памятці клієнта/довідці про умови кредитування та заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Пунктом 3.2 «Умов та правил надання банківських послуг» встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку даних документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку . Відповідач надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Згідно з п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком.

За умовами вказаного вище договору ОСОБА_1 отримав кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8000 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Пунктом п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою» передбачено, що банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», із розрахунку 360 календарних днів на рік.

Згідно п.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Крім того, за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена пеня, що складається з базової процентної ставки по договору за кожен день прострочення + 1% від заборгованості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями відповідно до умов Договору.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Як вбачається з наданого банком розрахунку , заборгованість за договором б/н від 02.09.2009 р. станом на 24.11.2016 р. становить 12258,03 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 7708,84 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 3311,68 грн., заборгованості за пенею 177,60 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг; штраф 500 грн. (фіксована частина), 559,91 грн.- штраф (процентна складова-5% від суми позову).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дотепер, як випливає з позову, заборгованість за кредитом не погашена.

Позивачем на час розгляду справи не надано доказів про оплату ОСОБА_1заборгованості. Між тим, з виданого відповідачу виписки по картці/рахунку за період з 26.01.2016 р. по 30.11.2017 р. вбачається, що 05.12.2016 р. з картки позичальника автоматично списано на погашення простроченої заборгованості 538,80 грн. Крім того, відповідачем оплачено по квитанціям ПАТ «ПриватБанк» 18.01.2017 р.-995 грн., 24.01.2017 р. -500 грн., 25.01.2017 р.-497,50 грн. При цьому, два останніх платежа не відображені у виписці по картці/рахунку. Таким чином, ОСОБА_1 у погашення заборгованості внесено за період, що не увійшов у розрахунок позивача, -2531,30 грн., що зменшує заборгованість за тілом кредиту до 5177,54 грн. Нараховані проценти за користування кредитними коштами становлять 3311,68 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості-177,60 грн. , що відповідає розрахунку позивача.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем необгрунтовано підвищена процентна ставка без повідомлення позичальника. За п. 5.3 кредитного договору, Банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по карткового рахунку. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку або при підключенні клієнта до комплексу Mobile-banking , шляхом SMS- повідомленнь. Як пояснив відповідач, він втратив телефон, а тому не мав можливості знайомитися з повідомленнями, які надходили на телефон від Банку.

В Умовах та правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, так і штрафу, який має як фіксовану величину - 500 грн., так і процентну складову - 5% від суми заборгованості.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Виходячи з того, що одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у ст. 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони Основним Законом України є нікчемними, вони не повинні застосовуватися судом.

Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентної складової) в сумі 559,91 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно заявленої частини вимог-71% ( 8666,82*100: 12258,03 грн.).

Відповідач у своєму зустрічному позові просить розірвати кредитний договір, укладений 02.09.2009 р., починаючи з моменту отримання Банком такої заяви ОСОБА_1, тобто з 04.08.2017 р., оскільки у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч.ч. 1,2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у paзі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором чи законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, а сторонами не оспорюється, що оспорюваний кредитний договір був спрямований на набуття сторонами цивільних прав та обов'язків та його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, при укладанні договору волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин було вчинено в формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а саме отримання позивачем кредитних коштів, що і було здійснено сторонами.

Оскільки при укладенні кредитного договору було дотримано вимоги цивільного законодавства, Закону України «Про захист прав споживачів» та загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, а також вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлених ст. 203 ЦК України, підстав для розірвання вказаного договору немає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 549, 610-612, 625, 651, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, 16.03.1956 р. н. (ІПН НОМЕР_1, прож.м.Харків, АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк (, м. Київ, вул.Грушевського, 1Д, рах. № 3111 (для погашення заборгованності) заборгованість за кредитним договором б/н від 02.09.2009 р. у розмірі 5177 грн.54 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 3411 грн. 68 коп., пеню- 177 грн. 60 коп., судовий збір-978 грн. 38 коп., а всього 9645 ( десять тисяч шістсот сорок пять ) грн. 20 коп.

В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»- відмовити.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про розірвання кредитного договору- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 31.05.2018.

СУДДЯ -