ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 671/1395/18
Провадження № 22-ц/4820/500/18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючого судді - Гринчука Р. С.,
суддів: Грох Л. М., Костенка А. М.,

розглянула без повідомлення учасників справи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Павловою А.С.,
встановила:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення повноліття дитиною.
В обґрунтування доводів зазначила, що з 15.08.2010 року перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 17 лютого 2012 року. Під час перебування у шлюбі у них народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні.
Після припинення спільного проживання батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання сина та не бере участі у його вихованні.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2018 року позов було задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 26.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.
Рішення суду в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , не погоджуючись з указаним рішенням в частині стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, визначення аліментів в ј частині від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття.
На обґрунтування скарги зазначив, що судом при визначенні розміру аліментів не було взято до уваги розмір його заробітної плати, який складає 4680 грн. Щомісячне стягнення із заробітної плати апелянта 2000 грн. поставить його у скрутне матеріальне становище. Посилаючись на ч. 5 ст. 183 СК України, ОСОБА_2 вказував на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити, рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.
Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.
Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі з 15.08.2010 року, який було розірвано рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 17.02.2012 року.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю, окремо від батька (а.с. 14).
ОСОБА_2 є особою працездатного віку, займає посаду стрільця команди воєнізованої охорони в/ч НОМЕР_1 .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дохід ОСОБА_2 за основним місцем роботи є достатнім для надання матеріальної допомоги у твердій грошовій сумі на утримання своєї дитини, враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.
Такі висновки суду в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.
Частинами 1,2 статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку . Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 № 2246-VIII розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня 2018 року складає 2027 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Зі змісту довідки про доходи, виданої за місцем роботи ОСОБА_2 вбачається, що у вересні 2018 року апелянту було нараховано заробітну плату у розмірі 4680, 58 грн. (а.с. 24).
Однак з даних цієї довідки про доходи ОСОБА_2 не можна зробити висновок про його дійсний дохід (розмір заробітної плати) щомісячно за відповідний період за постійним місцем роботи.
В той же час, як вбачається з письмових матеріалів справи, мінімальний щомісячний розмір грошового забезпечення військовослужбовця в Україні станом на 2018 рік становить 7500 грн.
З урахуванням таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що докази в справі вказують на можливість сплати аліментів батьком дитини у визначеному матір`ю розмірі.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб обраний позивачем. У зв`язку з цим колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про необхідність стягнення аліментів у частці від його доходу.

Діючи у відповідності з вимогами ст.ст. 180, 182, 184 СК України, суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову, врахувавши при цьому, що відповідач проживає окремо від дитини, є працездатним, має підтверджений фінансовий дохід.
Справа не містить об`єктивних даних щодо неможливості ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , в розмірі, визначеному ОСОБА_1 , а його посилання на цю обставину доказами не підтверджена.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Питання розподілу судових витрат було вирішено судом з дотриманням вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Судді: