Житомирський апеляційний суд
Категорія 5 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2018 року

Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Миніч Т. І.,

за участю секретаря Ковальської Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/15557/17 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського національного агроекологічного університету, третя особа Міністерство освіти та науки України про визнання права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою Житомирського національного агроекологічного університету на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 31 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом мотивуючи його тим, що 03.04.2003 Державний агроекологічний університет в особі проректора з соціально-економічних питань придбав згідно договору купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 та відповідно до договору найму житла передав придбану квартиру ОСОБА_1 на строк десять років, за умови перебування співробітника у трудових відносинах з університетом. Відповідно до умов даного договору, після закінчення десятирічного терміну дії договору, житло передається співробітнику у прядку передбаченому діючим законодавством, а у разі його смерті до завершення дії договору. Відомче житло передається у довічне користування сімї померлого співробітника за окремим рішенням ректорату або вченої ради. Вказаний договір з моменту його укладення і по теперішній час не визнавався недійсним та не оскаржувався, а орендар та члени його сім'ї більше десяти років добросовісно користувалися вказаним житлом, вчасно сплачували житлово-комунальні платежі. Рішенням вченої ради Житомирського національного агроекологічного університету від 24.04.2013 та 24.05.2017 було надано згоду на передачу у власність ОСОБА_1 квартири за адресою: АДРЕСА_2. Позивач зазначав, що на його неодноразові звернення до відповідача, щодо виконання умов договору в частині передачі спірної квартири у власність, залишились без задоволення, а тому він змушений звернутися за захистом своїх прав у судовому порядку.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 31 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 (Котовського) у м. Житомирі.

В апеляційній скарзі Житомирський національний агроекологічний університет просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що у договорі найму житла чітко передбачено пунктом 7.3., що після закінчення 10-річного терміну дії даного договору житло передається співробітнику у порядку, передбаченому чинним законодавством. Також, майно, яке перебуває у оперативному управлінні університету є державним, відтак передаватися таке майно іншим особам може лише у спосіб визначений чинним законодавством. Залишено судом поза увагою і те, що проживання у квартирі відповідно до договору найму упродовж 10 років не дає права на обовязкову приватизацію такого житла. Окрім того, Законом України «Про освіту» в редакції на момент розгляду справи та у редакції, яка діяла на момент укладення договору найму квартири, заборонено відчуження у будь-який спосіб майно закладів освіти, у тому числі і приватизувати.

У звязку з ліквідацією на підставі Указу Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року Апеляційного суду Житомирської області і утворення Житомирського апеляційного суду, який розпочав роботу з 03 жовтня 2018 року, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.31, ч.ч.1-3 ст.33 ЦПК України, п.15.4 Перехідних положень ЦПК України здійснена передача цивільних справ з Апеляційного суду Житомирської області до Житомирського апеляційного суду і автоматизованою системою документообігу суду визначені судді-доповідачі і склади колегій для розгляду цивільних справ.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що останній добросовісно виконував умови укладеного з відповідачем договору найму відомчого житла (перебував у трудових відносинах), проте університет відмовляється виконувати умови договору зі своєї сторони, а саме передати ОСОБА_1 у власність спірну квартиру.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 03.04.2003 ОСОБА_2, ОСОБА_3 продали, а Держаний агроекологічний університет, в особі ОСОБА_4 купив квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, згідно договору купівлі-продажу № 021704.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 811277 від 19.06.2003, власником квартири за вищевказаною адресою є Державний агроекологічний університет.

Згідно ч.1 ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_5 (Котовського) у м. Житомирі .

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

03 квітня 2003 року Державний агроекологічний університет в особі ректора ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_1 , як професором кафедри економіки університету, договір найму відомчого житла, а саме квартири АДРЕСА_6 на десять років, за умови перебування співробітника у трудових відносинах з університетом.

Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Основою ознакою договору найму є передача однією особою (наймодавцем) іншій особі (наймачеві) майна у тимчасове користування. Отже, за договором найму право власності у наймача на передане майно в користування не виникає.

Відповідно до п. 7.3 договору після закінчення 10-річного терміну дії даного договору житло передається співробітнику у порядку, передбаченому діючим законодавством, а в разі його смерті до завершення дії договору відомче жило передається у довічне користування сімї померлого співробітника за окремим рішенням ректорату або вченої ради.

Позивач звертався до Житомирського національного агроекологічного університету із письмовими заяви про передачу йому у власність спірної квартири відповідно до договору найму відомчого житла від 03 квітня 2003 року.

Разом з тим, умовами договором найму відомчого житла не передбачено, що відповідач передає житло по закінченню терміну користування у власність, а лише зазначено, що житло передається співробітнику у порядку, передбаченому діючим законодавством.

Одним із таких способів є приватизація житла.

Так, за правилами ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Питання приватизації державного житлового фонду регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житовий фонд.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що ОСОБА_1 та члений його сім'ї зверталися до Житомирського національного агроекологічного університету, як до органу приватизації про передачу їм у власність спірної квартири на підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що Житомирський національний агроекологічний університет є органом приватизації в розумінні ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Факт проживання позивача в спірній квартирі протягом 10 років та користування нею не є правою підставою для визнання за ним права власності на це житло.

За таких обставин у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру.

Відтак, рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 258, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Житомирського національного агроекологічного університету задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 31 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Житомирського національного агроекологічного університету, третя особа Міністерство освіти та науки України про визнання права власності на нерухоме майно.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 06 листопада 2018 року.

Головуючий

Судді