ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 грудня 2018 року

м.Харків

справа № 640/19340/16-ц

провадження № 22-ц/818/436/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2 про припинення договору поруки, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_1 про припинення договору поруки за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2017 року, постановлене під головуванням судді Зуб Г.А., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

У березні ОСОБА_3 подав до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ «ОТП Банк», треті особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2 про припинення договору поруки.

У березні 2017 року ОСОБА_2 також звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «ОТП Банк», треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_1 про припинення договору поруки.

Ухвалами Київського районного суду м.Харкова від 13 вересня 2017 року вищевказані позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2017 року позов ПАТ «ОТП Банк» - задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором від 21.05.2008 року в розмірі 15 873,21 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.09.2016 року складає 431 752 грн. 76 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» судові витрати в розмірі 6476 грн. 30 коп., тобто по 3 238 грн. 15 коп. з кожного. В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про припинення договору поруки - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 про припинення договору поруки - задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки від 21.05.2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_2 Стягнуто з ПАТ «ОТП Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про припинення договору поруки та ухвалити в цій частині нове рішення, яким його зустрічний позов задовольнити та визнати договір поруки від 21.01.2011 року припиненим.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що в укладеному кредитному договорі та в договорі поруки не встановлено сторонами строку дії договору; вважає, що порука є припиненою, оскільки позивач не пред'явив вчасно до нього, як до поручителя, вимоги. Досудова вимога, яка міститься в матеріалах справи не може бути належним та допустимим доказом повідомлення поручителя Банком про погашення заборгованості за кредитним договором, адже направлялась не в порядку визначеному Договором поруки, та не стосується предмету доказування, оскільки вимога стосується іншого договору поруки, а не того, що був з ним укладений. Крім того, зазначає що сплив строку договору поруки припиняє суб'єктивне право кредитора. Крім того наданий розрахунок заборгованості, складений банком, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог, оскільки ґрунтується лише на припущеннях та не містить відомостей про порядок здійснення розрахунків за заборгованістю.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» та задоволення позовних вимог ОСОБА_2 сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави визнавати договір поруки припиненим, оскільки в додатковому договорі №4 від 21.02.2014 року пунктом 2.2.1 сторони погодили, що ОСОБА_3 надав свою згоду на те, що в разі зміни зобов'язань за кредитним договором після укладення цього договору, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів, а підписання поручителем цього договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов Кредитного договору.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 21 травня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 53 280,07 швейцарських франків на строк до 21.05.2019 року з процентною ставкою 5, 99% річних + FIDR (а.с.7-11 т.1).

На забезпечення виконання вищевказаного кредитного зобов'язання 21 січня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (а.с.111-112 т.1).

Як на підставу позовних вимог про припинення договору поруки ОСОБА_3 вказував, що додатковим договором №10 від 21.02.2014 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1, встановлені нові умови, які призвели до збільшення його відповідальності як поручителя. Проте основне зобов'язання змінено без його згоди, що є підставою для припинення договору поруки (а.с.104-109).

Відповідно статті 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать про те, що договором поруки від 21 січня 2011 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, сторони погодили, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги Кредитора щодо сплати Боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у Кредитному договорі. Зокрема порукою забезпечується вимоги кредитора щодо повернення основної суми боргу, наданого Боржнику. Боржник зобов'язаний повернути Кредитору повну суму отриманих Боржником кредитних коштів не пізніше 21 травня 2029 року.

Відповідно до пункту 2.2.1 вказаного Договору поруки в разі зміни, в тому числі збільшення розміру Боргових зобов'язань та/чи інших зобов'язань Боржника за Кредитним договором після укладення цього договору, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього Договору, а підписання Поручителем цього Договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору.

Згідно пункту 4.1 Договору поруки від 21 січня 2011 року цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання Боргових зобов'язань за Кредитним Договором.

Додатковим договором №10 від 21 лютого 2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1, внесено зміни та доповнення до Кредитного договору (а.с.113 т.1).

Статтями 553,554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі№ 6-172цс12 від 20 лютого 2013 року.

Таким чином, визначальним при вирішенні питання про припинення поруки є негативний для поручителя наслідок у вигляді збільшення обсягу відповідальності.

Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов'язання, то, істотними умовами договору поруки є обов'язкове посилання на основне зобов'язання, його зміст, розмір, визначення обсягу відповідальності поручителя, зміна зобов'язання, забезпеченого порукою, тягне і зміни у договорі поруки та за своєю правовою природою фактично є і зміною умов договору поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до правового висновку ВСУ (постанова від 05.06.2013 у справі № 6-43цс13) згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності повинна бути очевидною й наданою у спосіб, передбачений договором поруки.

ОСОБА_3 надав свою згоду на подальші зміни умов договору поруки та кредитного договору, в тому числі збільшення розміру Боргових зобов'язань Боржника за Кредитним договором після укладення цього договору. Сторони передбачили, що такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього Договору, а підписання Поручителем цього Договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору (а.с.111-112 т.1).

Крім того, після укладення додаткового договору №10 від 21.02.2014 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1, в той же день було укладено додатковий договір №4 до договору поруки №SR-705/202/2008/1 від 21.01.2011 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3, за умовами якого сторони домовилися внести зміни та доповнення до Договору поруки №SR-705/202/2008/1 від 21.01.2011 року. Пунктом 2.2.1. зазначеного додаткового договору також передбачено, що в разі зміни, в тому числі збільшенні розміру боргових зобов'язань та/чи інших зобов'язань боржника за кредитним договором після укладення цього договору, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору, а підписання поручителем цього договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору (а.с.132-134 т.1).

Встановлено, що згода поручителя на збільшення обсягу його відповідальності надана ОСОБА_3 у самому договорі поруки. Договір поруки від 21 січня 2011 року та додатковий договір №4 від 21.02. 2014 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, недійсним не визнаний.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції перевірялись доводи апеляційної скарги, що додатковий договір №4 від 21.02. 2014 року ОСОБА_3 не підписувався. За клопотанням представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 була призначена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої були поставленні питання: Чи придатний підпис на додатковому договорі №4 до договору поруки від 21.02.2014 року, сторонами якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, для дослідження з метою ідентифікації особи виконавця? Чи виконаний підпис від імені ОСОБА_3 в додатковому договорі №4 до договору поруки від 21.02.2014 року особисто ОСОБА_3? Проведення експертизи доручено експертам ХНДІСЕ ім. проф. Бокаріуса (а.с.214-215 т.1).

16 серпня 2018 року від судового експерта ХНДІСЕ ім. проф. Бокаріуса надійшло повідомлення №10779 про неможливість надання висновку по судовій почеркознавчій експертизі через невиконання ОСОБА_3 клопотання експерта про надання додаткових документів (а.с.273 т.1).

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_3 не укладав з Банком Додаткового договору № 4 до договору поруки від 21 лютого 2014 року апелянтом суду не надано.

Крім того судова колегія вважає, що наявність домовленості, передбаченої пунктом 2.2.1 Договору поруки від 21 січня 2011 року, в разі зміни, в тому числі збільшення розміру Боргових зобов'язань та/чи інших зобов'язань Боржника за Кредитним договором після укладення цього договору, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього Договору, а підписання Поручителем цього Договору вважається попередньою згодою поручителя на зміну умов кредитного договору, - відповідає аналогічній умові додаткового договору № 4 до договору поруки від 21 лютого 2014 року і є достатньою підставою для висновку про погодження поручителя на зміну умов оспорюваного зобов'язання.

Посилання ОСОБА_3 на те, що порука є припиненою, оскільки позивач не пред'явив вчасно до нього, як до поручителя, вимоги, - також не приймаються до уваги колегією суддів та спростовуються фактичними обставинами.

Матеріали справи свідчать про те, що 31.10.2016 року на адресу ОСОБА_3 Банком була направлена досудова вимога від 27.09.2016 року №2000 про погашення заборгованості за кредитним договором від 21.05.2008 року (а.с.135-136 т.1). Вказана досудова вимога є належним та допустимим доказом повідомлення поручителя Банком про погашення заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржувалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 22 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2 про припинення договору поруки - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 10.12.2018 року.