Справа № 216/3673/17
Провадження 2/216/856/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

06 березня 2018 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Сидорака В.В.

за участю секретаря судового засідання Морозової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

04 серпня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини:

Йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 18.12.2007 року, належить житловий будинок АДРЕСА_1.

У вказаному будинку залишилась зареєстрованою його двоюрідна сестра ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка фактично в ньому не проживає вже 15 років, а мешкає тривалий час у Російській Федерації, точне місце проживання йому не відоме.

Така реєстрація відповідача за спірною адресою є формальною та перешкоджає йому в користуванні і розпорядженні власною квартирою, він позбавлений можливості в здійсненні ряду цивільно-правових угод, а також змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг.

На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявне підтвердження, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 280 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи:

Так, з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №18092967 від 14.03.2008 вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.5). Вказане також стверджується договором дарування від 18.12.2007 року (а.с.4).

Як стверджується довідкою №6126 від 14.07.2017 року виданою відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, за спірною адресою зареєстроване місце проживання: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Також, за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Однак, як вбачається з акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 04.08.2017 року за підписом сусідів, посвідченого головою квартального комітету №60 Короїд П.П., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з 2002 року по теперішній час (а.с.7).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями ЦК України, що регулюють питання права власності на нерухомість та його захисту.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Вимогами ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання і проживання членів своєї сім'ї.

Крім того, ст. 150 ЖК України передбачено, що власник майна має право користуватися будинком для особистого проживання і проживання членів його родини, а також має право розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом: у тому числі продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом, угоди.

За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналізуючи досліджені докази, суд дійшов висновку, що під час розгляду справи знайшов підтвердження той факт, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, однак не мешкає за вказаною адресою з 2002 року.

Отже, виходячи з викладеного суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 81, 82, 259, 265-268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 383, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні в 30-денний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Сидорак