Провадження № 2/219/33/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді Фролової Н.М., за участю секретаря судового засідання Шкурат К.В., розглянувши у відкритому судовому засідання матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_5.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 2004 року по теперішній час відкрито та безперервно користується та володіє квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується актом обстеження вказаної квартири №717/01-18 від 07.10.2016 року, складеним за участю сусідів та депутатів місцевої ради. Власником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.02.1995 року був ОСОБА_6, який нею фактично володів та користувався до 2004 року, після чого він вибув до Російської федерації та прийняв громадянство Російської Федерації. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер та спадщина, яка відкрилася після його смерті, ніким не прийнята та відумерлою не визнана. Фактичне утримання, обслуговування, поточний ремонт даної квартири на оплату комунальних послуг, що надаються до неї, здійснює позивач власними силами та за власні кошти. Проте оформити у встановленому порядку право власності на зазначену квартиру та здійснювати сві правомочності власника на даний час позивач не може, оскільки не є титульним володільцем вказаного нерухомого майна. Разом з тим ОСОБА_6 більше 11 років спірною квартирою не цікавився, не утримував її та фактичне володіння нею не здійснював. На даний час зареєстровані власники спірної квартири фактично відсутні. Таким чином, володіння позивачем спірним майном є добросовісним. Згідно п.1.8 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України цей кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Правила статті 344 про набувальну давність поширюється також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Отже перебіг строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю починається з 01.01.2001 року. При цьому, якщо строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк після 01 січня 2001 року. Відтак строк, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю на спірну квартиру на даний момент нависав. За таких обставин позивач має право на набуття права власності на спірну квартиру за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом вручення процесуальних документів відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року. Згідно протоколу судового засідання Новозибковського міського суду Брянської області Російської Федерації від 04 грудня 2017 року та заяви ОСОБА_3 від 04 грудня 2017 року, відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, не заперечувала проти розгляду справи без її участі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом вручення процесуальних документів відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року. Згідно протоколу судового засідання Чертановського районного суду м. Москви Російської Федерації від 01 грудня 2017 року та заяви ОСОБА_4 від 01 грудня 2017 року, відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, не заперечував проти розгляду справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення процесуальних документів відповідно до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 28 лютого 1995 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, на праві приватної власності належить ОСОБА_6. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва серії НОМЕР_1 виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 року Відділом РАЦС міста Новозибкова управління РАЦС Брянської області, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року в м. Новозибков Брянської області Росія (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_6 Брянківською нотаріальною палатою Новозибківського нотаріального округу заведена спадкова справа№82/2013. Спадкоємцями після його смерті є ОСОБА_8, яка прийняла у спадок квартиру АДРЕСА_3 Російської Федерації; ОСОБА_4, ОСОБА_5, які відмовилися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_8 (а.с.54-67).

Згідно акту обстеження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 №717/01-18 від 07.10.2016 року, складеного депутатами Новолуганської сільської ради ОСОБА_9, ОСОБА_10, в присутності сусідів ОСОБА_11, ОСОБА_12, вищезазначена квартира однокімнатна, розташована на другому поверсі п'ятиповерхового будинку. Господар квартири ОСОБА_6, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. На період смерті. Фактично за даною адресою не мешкав. Квартира знаходиться в задовільному стані. Зі слів сусідів у квартирі постійно проживає ОСОБА_1, яка фактично здійснює її утримання, сплачує комунальні послуги, проводить поточний ремонт з 2004 року по теперішній час (а.с.7).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №73902198, за параметрами запиту: АДРЕСА_4 - відомості відсутні (а.с.34).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як зазначено в п.п. 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 « Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс України набирає чинності з 01.01.2004, отже, за загальним правилом, встановленим нормою ст. 58 Конституції України, цей Кодекс не має зворотної дії в часі, тобто, не поширюється на правовідносини, які існувало до введення його в дію.

Разом з тим, згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності Цивільним кодексом України, тобто, відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися не раніше, ніж з 01.01.2001, отже, позовні вимоги про визнання права власності на спірний об'єкт за набувальною давністю можуть бути предметом розгляду саме з цієї дати.

Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що позивач дійсно відкрито і добросовісно володіє спірним майном більше 10 років, інші особи, які б претендували на спірне майно на нього не претендують, з чого слідує, що позивач є добросовісним набувачем, тому позовні вимоги щодо визнання права власності на квартиру АДРЕСА_5 за позивачем підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає, що судові витрати слід покласти на позивача, оскільки визнання права власності за набувальною давністю можливе лише в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 5,12,81,141,229,263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Артемівський міськрайонний суд Донецької обрості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М.Фролова