Справа № 539/2397/17
21 травня 2018 року
Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
в складі: головуючого - судді Даценка В.М.,
при секретарі Ануфрієвій Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубнах справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
30.06.2009 року державним реєстратором Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації проведено реєстрацію змін до установчих документів ПАТ «ОТП Банк», відповідно до яких була змінена назва Банку замість ЗАТ «ОТП Банк» на ПАТ «ОТП Банк».
12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, на підставі якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україні» перейшло право вимоги ПАТ «ОТП Банк» до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № CL-700/394/2004 від 07.12.2004 року.
Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором.
Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором.
В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений, звернувся до суду з клопотанням, прохаючи розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ст.ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі викладеного, оскільки в судове засідання відповідач не зявився, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Зясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку заочного провадження суд приходить до наступного:
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
При цьому згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк зобов'язаний надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статуту ПАТ «ОТП банк», затвердженого рішенням акціонера № 67 від 16.02.2015 року ПАТ «ОТП банк» є правонаступником усіх прав та обовязків ЗАТ «ОТП банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обовязків АКБ «Райффайзенбанк Україна».
12.11.2010 року між ТОВ «ОТП Банк» та ТОВ «Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю.
Згідно п. 3.1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю - в порядку та на умовах, визначених цим договором, Банк продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік, яких міститься у Додатку 1 до цього договору), а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплати на користь банку винагороду.
Згідно витягу з Додатку до Договору про купівлю продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року ТОВ «Факторинг Україна» набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № CL-700/394/2004 від 07.12.2004 року.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 76, 78, 81, 84 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З такими доводами погоджується суд.
Однак, як, зазначає позивач, в наступному вказана заборгованість тричі передавалася різним юридичним особам, останньою з яких є ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Разом із тим, суду не надані переконливі докази цим обставинам.
Зокрема, предметом договору від 12.11.2010 року між ТОВ «ОТП Банк» та ТОВ «Факторинг Україна» є не вся заборгованість банку, а лише визначений в Додатку № 1 кредитний портфель. Таким чином єдиним доказом у цій справі є оригінал або належним чином завірена копія цього додатку з відображеною в ній заборгованістю відповідача.
Такий доказ суду не надано.
Натомість суду надано витяг підписаний представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ОСОБА_2.
Проте, обставини цієї справи не можуть бути підтверджені цим засобом доказування. Так, суду незрозумілий статус ОСОБА_2, чи є в нього право представляти ТОВ «ОТП Факторинг Україна», які в нього повноваження. Проте, навіть якщо припустити наявність у нього повноважень на представництво позивача, підписана ним довідка не є документом, що підтверджує одержання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості відповідача.
Такий доказ є недопустимим.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а ст. 89 ЦПК України передбачено обов'язок суду при оцінці доказів ґрунтуватися на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які повинні бути оцінені ним на наженіть, допустимість, достовірність кожного з них окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом неодноразово викликався у судове засідання представник позивача, а саме: на 12.10.2017р, 24.10.2017 року, 30.11.2017 року, 05.02.2018 року, 16.03.2018 року, що підтверджується матеріалами справи, однак у судове засідання явку свого представника, позивач не забезпечив, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутність.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем свого права вимоги станом на дату звернення з позовом до суду, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 280, 282 ЦПК України, -
В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна»
Заочне рішення може бути переглянуте Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а за заявою учасника справи, якому заочне рішення не було вручене у день його проголошення за його письмовою заявою, поданою протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_3М.