Провадження №22-ц/812/369/18
ПОСТАНОВА
Іменем України
06 грудня 2018 року м. Миколаїв
справа № 487/694/18
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,
із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,
переглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Чорноморський суднобудівний завод», третя особа - Центральне об`єднання управління пенсійного фонду України в м. Миколаєві Миколаївської області, про встановлення факту та періоду виконання трудових обов`язків, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 27 вересня 2018 року під головуванням судді Притуляк І.О., у приміщенні цього суду, повний текст якого складений 05 жовтня 2018 року,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «Чорноморський суднобудівний завод» (далі ПАТ «ЧСЗ»), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.10.1956 року була прийнята на роботу до цеху № 15 Чорноморського суднобудівного заводу ім. І.І. Носенко (нині - ПАТ «ЧСЗ»). 09.04.1957 року на підставі особистої заяви була переведена до цеху №6 нагрівальницею, де і працювала на зазначеній посаді до 01.08.1964 року.

В подальшому їй стало відомо, що адміністрацією підприємства без її відому та згоди до її трудової книжки було внесено записи № 3-5 про переведення її в період з 01.09.1957 року по 01.12.1959 року на посади комплектувальниці, клеймовщиці, маркировщиці. За твердженням позивачки, такі записи до її трудової книжки були зроблені безпідставно, з порушенням вимог трудового законодавства, та перешкоджають їй в отриманні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим у квітні 2006 року прокурор Заводського району м. Миколаєва в її інтересах звернувся до суду із позовом до ДАХК «ЧСЗ» про визнання недійсними вищевказаних записів. Проте, у задоволенні такого позову судом було відмовлено.
Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва відмовило їй у зарахуванні періоду роботи з 09.04.1957 р. по 01.08.1964 р. на посаді нагрівальниці до стажу роботи, що позбавляє її права на отримання пенсії на пільгових умовах. Проте, з такими діями Управління ПФУ ОСОБА_1 не згодна, оскільки всупереч вимогам ч. 1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Пенсійний фонд не скористався своїм правом на витребування відповідних документів від ПАТ «ЧСЗ», обмежившись недостовірними та підробленими записами в її трудовій книжці.
Посилаючись на викладене, просила встановити факт виконання нею обов`язків нагрівальниці гарячого металу ІІІ розряду на Чорноморському суднобудівному заводі ім. І.І. Носенко в період з 01.09.1957 року по 01.08.1964 року.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про задоволення позову, посилаючись на те що, при ухваленні оскаржуваного рішення суд помилково посилався на встановлені рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.07.2006 року обставини, оскільки при розгляді даного спору нею були надані суду документи, які не були досліджені судом при судовому розгляді в 2006 році. На думку апелянта, надані нею до суду нові документи доводять неправомірність дій посадових осіб відповідача щодо внесення в її трудову книжку безпідставних записів, а тому рішення суду є несправедливим і необґрунтованим.
Відповідач і третя особа не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 23 жовтня 1956 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до Чорноморського суднобудівного заводу ім. І.І. Носенко (нині ПАТ «ЧСЗ») та зарахована до цеху №15, про що було зроблено запис №1 в її трудовій книжці. 09 квітня 1957 року ОСОБА_1 була переведена до цеху №6 на посаду нагрівальниці на підставі особистої заяви, про що до трудової книжки внесено запис №2. Відповідно до записів №3, 4, 5 в період з 01 вересня 1957 року позивач була переведена на посаду комплектувальниці, потім клеймовщиці, а потім - маркировщиці.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , починаючи з 1981 року оспорює переведення її з посади нагрівальниці, про що свідчить висновок прокурора військової частини НОМЕР_1 від 08.10.1981р. за результатами перевірки скарги ОСОБА_1 (а.с. 98-99).

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 19.07.2005р. на звернення ОСОБА_1 вбачається, що позивачці було відмовлено щодо включення до пільгового стажу період роботи з 09 квітня 1957 року по 01 серпня 1964 року на Чорноморському суднобудівному заводі ім. І.І. Носенко (нині ПАТ «ЧСЗ») та роз`яснено про можливість врахування періоду роботи з 09.04.1957р. по 31.08.1957р. для загального стажу у пільговому обчисленні за умови надання уточнюючої довідки про зайнятість на посаді нагрівальника металу в ковальському цеху (а.с. 114-115).

12 вересня 2005 року ДАХК «ЧСЗ» така уточнююча довідка була видана, в зв`язку з чим період роботи з 09.04.1957р. по 31.08.1957р. був зарахований позивачці до пільгового стажу за Списком № 1 (а.с. 41).

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 19 липня 2006 року у цивільній справі №2/1977/2006 у задоволенні позову прокурора Заводського району м.Миколаєва в інтересах ОСОБА_1 до ДАХК «Чорноморський суднобудівний завод» про визнання недійсним записів №№ 3-5 у трудовій книжці та визнання загального стажу роботи ОСОБА_1 нагрівальницею у період з 09.04.1957 року по 01.08.1964 року - було відмовлено, оскільки встановлена відповідність записів у трудовій книжці позивачки фактично виконуваній нею роботі. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 20 листопада 2006 року вказане рішення залишено без змін (а.с. 14-18).

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2012 року у справі за адміністративним позовом прокурора Заводського району м. Миколаєва в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва було відмовлено у задоволенні про визнання неправомірними дій Пенсійного фонду щодо відмови включення періоду роботи з 09 квітня 1957 року по 01 серпня 1964 року на посаді нагрівальниці в трудовий стаж позивачки, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (а.с. 42).

З листів Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва від 30.04.2015р. і 25.05.2015р. вбачається, що ОСОБА_1 знову було відмовлено у зарахуванні періоду з 01.09.1957р. по 01.08.1964р. у пільгове обчислення її стажу (а.с.73-74, 104).

Судом першої інстанції вірно зазначено, що за положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" надано роз`яснення, що при вирішенні питання про підвідомчість таких справ суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, якщо документи не збереглися, підтвердження трудового стажу провадиться районними (міськими) відділами соціального захисту населення на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими пов`язана необхідність встановлення цього стажу.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 встановлено, що у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, факти щодо трудового стажу (у тому числі, для призначення пенсії) не можуть бути встановлені в судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має трудову книжку, з внесеними відомостями щодо її роботи, щодо її роботи у період з 01.09.1957 року по 01.08.1964 року, з якими вона не згодна.
Відмовляючи у задоволенні даного позову ОСОБА_1 до ПАТ «ЧСЗ» про встановлення факту виконання позивачкою обов`язків нагрівальниці гарячого металу ІІІ розряду на Чорноморському суднобудівному заводі ім. І.І. Носенко в період з 01.09.1957 року по 01.08.1964 року, суд першої інстанції вірно виходив з того, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позову, фактично стосуються неправомірних, на її думку, дій відповідача щодо внесення до трудової книжки спірних записів, оскільки заяв про переведення її з посади нагрівальниці вона не писала і згоди на це переведення не давала. Проте, ці обставини вже були предметом судового розгляду у цивільній справі №2/1977/2006 і судовим рішенням у цій справі була встановлена відповідність спірних записів у трудовій книжці позивачки фактично виконуваній роботі.
За такого, згідно вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України суд обґрунтовано врахував встановлені вказаним судовим рішенням обставини.
Зміст відповідей Міністерства соціальної політики України від 07.09.2016р., Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Міністерства юстиції України від 26.02.2016р. та територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївської області від 21.08.2013р. на звернення позивачки та її листування із Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва та ПАТ «ЧСЗ» у період після ухвалення Заводським районним судом м.Миколаєва рішення від 19 липня 2006 року не доводять факт виконання позивачкою обов`язків нагрівальниці гарячого металу ІІІ розряду на Чорноморському суднобудівному заводі ім. І.І. Носенко в період з 01.09.1957 року по 01.08.1964 року.
За таких обставин, суд дійшов вірного висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .
З огляду на викладене, посилання апеляційної скарги на неврахування судом наданих нею нових документів не можуть бути прийняті до уваги.
З урахуванням встановлених обставин справи колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 27 вересня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий В.В Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст судового рішення складено 11 грудня 2018 року