Справа № 444/124/18
Провадження № 2/444/406/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.10.2016 року померла її мати ОСОБА_3, яка на день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 у власному будинку, який належав їй після смерті її батьків та який станом на 30.06.1990 року відносився до робітничого типу двору, що стверджено випискою з погосоподарської книги, головою якого був ОСОБА_4.

Зазначає, що після смерті батька в будинку залишилася проживати мати, яка прийняла фактично спадщину, але, не оформивши її, 12.10.2016 року померла.

Позивач вказує, що на день смерті вона фактично проживала з матірю, оскільки мати хворіла вона доглядала її. Як спадкоємець першої черги за законом звернулася до Жовківської державної нотаріальної контори про спадкування, де відкрито спадкову справу № 97/2017, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок на імя матері про що видано постанову 27.12.2017 року за № 2727/0116 та розяснено про судовий порядок визнання права на спадкове майно.

Стверджує, що право власності двору було фактично зареєстровано в погосподарській книзі ОСОБА_2 сільської ради. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян, а тому право власності матері було зареєстроване згідно вимог діючого на той момент законодавства. Однак, звернувшись до ОСОБА_2 сільської ради щодо оформлення права власності на будинок на імя спадкодавця їй розяснено про судовий порядок визнання права власності, оскільки мати у звязку із смертю відповідно до ст. 25 ЦК України втратила цивільну дієздатність, а відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» з 01.01.2013 року реєстрація права власності можлива лише за рішенням суду. Просить задоволити позов, а саме визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 12.10.2016 року, право власності на житловий будинок № 49 по вулиці Кіпті в селі Кіпті, Жовківського району Львівської області, загальна площа якого 57,1 кв. м, житлова 16,9 кв.м, допоміжна 40,2 кв. м.

Позивач в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради, зазначивши, що з рішенням суду згідні, повністю довіряють та відзив у якому зазначили, що заперечень проти позовних вимог не мають.

Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, однак від них на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників та на підставі поданих до суду доказів постановити рішення по справі.

Оскільки учасники в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 439880 виданого ОСОБА_2 сільською радою Жовківського району Львівської області 14.10.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 померла 12.10.2016 року. До дня смерті вона проживала і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою виданою виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області № 1638 від 24.11.2016 року.

Довідкою виданою виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району Львівської області № 1639 від 24.11.2016 року вбачається про те, що заповіт від імені ОСОБА_3 в сільській раді не посвідчувався.

З виписок з погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради с. Кіпті вбачаться, що будинок в с. Кіпті, по вулиці Кіпті станом на 30.06.1990 року відносився до робітничого типу двору, головою двору значився ОСОБА_4.

Слід зазначити, що погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян, що надає підстави вважати, що право власності було зареєстроване згідно вимог діючого на той момент законодавства в погосподарській книзі ОСОБА_2 сільської ради. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Діючою на той час постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах, а тому записи в погосподарських книгах підтверджується власність.

Про те, що ОСОБА_4 помер 02.06.2013 року стверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 316751 виданим ОСОБА_2 сільською радою Жовківського району Львівської області 03.06.2013 року.

Як вбачається із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії II-CГ № 272090 виданиим ОСОБА_2 сільською радою Жовківського району Львівської області 06.11.1982 року позивач ОСОБА_1 06.11.1982 року уклала шлюб з ОСОБА_5 про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 34, внаслідок чого змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_6.

З копії свідоцтва про народження позивача серії IV-ЯР № 282714 вбачається, що її матірю є ОСОБА_6.

Копією свідоцтва про одруження серії VIII-УР № 313563 від 12.06.1965 року вбачається, що мати позивача- Копоть ОСОБА_7 одружилася 12.06.1965 року з ОСОБА_4 про в книзі реєстрації актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 27. Внаслідок цього мати позивача змінила прізвище на ОСОБА_4.

З копії свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 439880 виданого ОСОБА_2 сільською радою Жовківського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_3 померла 12.10.2016 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_3, а тому відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину № 50990581 від 20.02.2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4, який помер 02.06.2013 року, спадкова справа не відкрита.

Так як ОСОБА_3 була дружиною ОСОБА_4, була зареєстрована та проживала з ним в будинку до дня його смерті, суд вважає, що вона прийняла спадщину після його смерті в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач зверталася в Жовківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини 15.03.2017 року, в подальшому із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, внаслідок чого було зареєстровано спадкову справу № 97/2017, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47082841 від 15.03.2017 року.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Так як ОСОБА_3 померла 12.10.2016 року, а позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини 15.03.2017 року, остання в розумінні ч. 1 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину.

З технічого паспорта, виготовленого Червоноградським бюро технічної інвентаризації вбачається що в с. Кіпті по вул. Кіпті, 49, Жовківського району Львівської області знаходиться житловий будинок, загальна площа якого 57,1 кв. м, житлова 16,9 кв.м, допоміжна 40,2 кв. м. з господарськими будівлями.

З довідки № 3869 виданої Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що станом на 31.12.2012 року житловий будинок № 49 по вулиці Кіпті в селі Кіпті, Жовківського району Львівської області на праві власності не зареєстрований.

ОСОБА_2 сільська рада Жовківського району Львівської області листом № 373 від 27.12.2017 року повідомила позивача ОСОБА_1 про те, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вони не наділені правом оформлення власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01.01.2013 року змінено порядок реєстрації права власності. Оскільки батьки померли, відповідно до ст. 25 ЦК України втратили цивільну правоздатність, а тому позивачу розяснено про те, що їй потрібно звернутися до суду про визнання права власності в порядку спадкування.

Суд враховує, що житловий будинок № 49 по вулиці Кіпті в с. Кіпті, Жовківського району Львівської області в арешті, під забороною та в заставі не перебуває.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З постанови Жовківської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Львівській області про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2727/01-16 від 28.12.2017 року вбачається, що позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в с. Кіпті по вулиці Кіпті, буд. 49, Жовківського району Львівської області після смерті ОСОБА_3, померлої 12.10.2016 року, оскільки позивачем не було надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке підлягає реєстрації.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свої матері, ОСОБА_3, яка померла 12.10.2016 року, прийняла після її смерті спадщину, оскільки звернулася в шестимісячний термін після її смерті до нотаріуса за прийняттям спадщини, однак, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, а тому з врахуванням наведених обставин справи право позивача підлягає захисту в судому порядку.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. 258-259, 264-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КВ № 144257 виданий Старосамбірським РВ УМВС України у Львівській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 12.10.2016 року, право власності на житловий будинок № 49 по вулиці Кіпті в селі Кіпті, Жовківського району Львівської області, загальна площа якого 57,1 кв. м, житлова 16,9 кв.м, допоміжна 40,2 кв. м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.