Справа № 579/1034/18
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2018 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі - головуючого судді Моргуна О.В.,

за участі секретаря Сірої С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням Кролевецької житлово-експлуатаційної контори від 26 червня 2006 року №47, вона є співвласником квартири АДРЕСА_1. Квартира належить їй на праві приватної спільної власності в рівних долях між нею, ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_3 11 грудня 2009 року за вказаною адресою зареєструвала своє місце проживання ОСОБА_2. Вона, позивачка, надала згоду на реєстрацію місця проживання, погодивши дане питання зі своїм чоловіком.

На даний час згідно довідки про склад сім'ї виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 29 травня 2018 року №2361 у даній квартирі зареєстровані: вона, ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_3, та їх онука ОСОБА_2.

ОСОБА_2 фактично в квартирі за місцем реєстрації не проживає, її особисті речі в квартирі відсутні, вона не допомагає сплачувати комунальні послуги. Понад дев'ять років відповідач проживає за іншою адресою, в житлі за зареєстрованим місцем проживання за вказаний період вона жодного разу не з'являлася. Добровільно знятись з місця реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_2 відмовляється, чим порушує її (позивача) права як власника.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_9

Позивач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.20).

Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання (а.с. 18), в судове засідання не з'явилася без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подала.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивача суд вирішив можливим розглянути справу в її відсутність.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 26 червня 2006 року Кролевецькою житлово-експлуатаційною конторою згідно з розпорядженням від 26 червня 2006 року №47 (а.с.8).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 29 травня 2018 року №2361 в квартирі АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10). Зазначені обставини також підтверджуються записами в будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_10, згідно яких ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії НОМЕР_2 зареєстрована за вказаною адресою з 11.12.2009 року (а.с.6-7).

За змістом позовної заяви відповідач ОСОБА_2, з дозволу позивача ОСОБА_1 була зареєстрована в АДРЕСА_11, однак протягом останніх дев'яти років у вказаному житловому приміщенні не проживає та не з'являється, її особисті речі в будинку відсутні, житлово-комунальні послуги вона не сплачує.

Факт тривалого не проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_5 підтверджується довідкою за підписом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, засвідченою секретарем Кролевецької міської ради Сумської області від 23 листопада 2018 року, згідно якої ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_6 фактично не проживає понад рік (а.с.19).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, яка є онукою позивача ОСОБА_1, фактично за місцем реєстрації АДРЕСА_7 не проживає без поважних причин більше одного року підряд, житлом не користується, участі в утриманні квартири не приймає. Поважних причин непроживання відповідача більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено.

Судом не встановлено, що між позивачем і відповідачем була домовленість про збереження за останньою права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідач оспорювала виселення зі спірного житла, зверталась до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надала суду доказів, що покинула житло проти її справжньої волі.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 не є власником або наймачем житла (будинку), яке належить на праві власності ОСОБА_1, та не проживає за адресою: АДРЕСА_12 більше одного року.

Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_13

Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 82, 247, 263-265, 268, 279, 280, 282 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_14, РНОКПП НОМЕР_1, до ОСОБА_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_14, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Кролевецьким РВ УМВС України в Сумській області 07 грудня 2009 року, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: АДРЕСА_8.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2018 року.

Суддя О. В. Моргун