Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №336/709/18 Головуючий у 1 інстанції: Наумов О.О.
Провадження № 22-ц/778/1595/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» травня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4, який помер 11 травня 2017 року.

Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що з літа 2016 року та по даний час вона постійно проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, однак внаслідок відсутності доказів її постійного проживання за вказаною адресою, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відмовляючи у відкритті провадженні у справі, суд першої інстанції, керуючись ст. 315 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявника з вирішенням питання у позовному провадженні та наявністю спору, проте підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Така позиція підтверджується також постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Вирішення питання щодо встановлення факту проживання з померлим заявниці необхідно для прийняття спадщини, що не заперечувалося самою заявницею. Враховуючи, що у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 було відмовлено та заявником не надано доказів того, що інший спадкоємець ОСОБА_5 відмовився від права на спадщину за законом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність спору про право, що повинен вирішуватись у порядку позовного провадження, в якому буде встановлено спадкову масу та коло спадкоємців померлого.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2018 року про відмову у відкритті провадження у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 червня 2018 року.

Головуючий

Судді: