Справа № 199/1709/18
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

«10» квітня 2018 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Спаї В.В., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із вказаною заявою.

Розглянувши матеріали заяви, вбачаються підстави для відмови у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Законом від № 2229-VIII від 07.12.2017 внесені зміни до Цивільного процесуального кодексу України, та його викладено в іншій редакції.

За ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як вбачається з наданої заявником довідки за №04-57/122 від 20.02.2018, виданої Державною бюджетною професійною освітньою установою Республіки Крим «Ялтинський економіко-технологічний коледж», її повнолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчається на І курсі в Державній бюджетній професійній освітній установі Республіки Крим «Ялтинський економіко-технологічний коледж», термін навчання з 01.01.2017 по 30.06.2012.

Проте, згідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) надра під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини, і повітряний простір над цими територіями.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституціїта законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суддею беруться до уваги положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та положення ст. 79 ЦПК України, відповідно до якої достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Втім, у поданій суду заяві про видачу судового наказу відсутні допустимі докази, на підставі яких суддя мав встановити наявність факту, що обґрунтовує вимоги заявника, зокрема, що повнолітній син продовжує навчання, оскільки надана заявником довідка про навчання відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсною і не створює правових наслідків.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Керуючись п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Копію ухвали про відмову у видачі судового наказу невідкладно надіслати особі, що звернулася із заявою.

Розяснити, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ (наказне провадження) ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили х моменту її підписання суддею.

Дата підписання ухвали 10.04.2018.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її складення .

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Спаї

10.04.2018