Житомирський апеляційний суд
Справа №296/659/18 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 20 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Галацевич О.М.,

за участю секретаря Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №296/659/18 за позовом позовом публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «Криптоінвест», треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова Олена Ярославівна про визнання нікчемного правочину недійсним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 05 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С. в м.Житомирі,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» (далі - ПАТ «Український професійний банк») звернулося до суду з даним позовом, в якому просило визнати недійсним нікчемний правочин - договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ПАТ «Український професійний банк» та ОСОБА_1, що нотаріально посвідчений 28 травня 2015 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О. Я., договір за реєстровим № 1612; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, шляхом: скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно, яким є частина вбудованого - прибудованого приміщення - Ательє мод «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 163,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позначене на плані літера «А»; визнання за ПАТ «Український професійний банк» права власності на зазначене вище нерухоме майно. В обгрунтування позову вказувало, що 28 травня 2015 року між ПАТ «Український професійний банк» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, реєстровий № 1612, згідно з умовами якого банк здійснив відчуження на користь ОСОБА_1 об'єкта нерухомості, яким є частина вбудованого - прибудованого приміщення - Ательє мод «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 163,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позначене на плані літера «А». Зазначена у договорі купівлі-продажу ціна нерухомого майна становила 2 215 881 грн 20 коп. Спірний договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О.Я. Постановою правління Національного банку України від 30 квітня 2015 року № 293/БТ «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» установлено цілий ряд обмежень у здійсненні діяльності ПАТ «Український професійний банк», запроваджено особливий режим контролю за його діяльністю. Постановою правління Національного банку України від 28 травня 2015 року №348 банк було віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 28 травня 2015 року №107 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк», на підставі якого розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації з 29 травня 2015 року по 28 серпня 2015 року (включно). Позивач зазначав, що під час здійснення перевірки було виявлено, що спірний договір купівлі-продажу є нікчемним, оскільки при його укладенні було допущено ряд порушень норм чинного законодавства України, обмежень, встановлених Національним банком України, до того ж, було встановлено, що такий правочин має ознаки нікчемності, передбачені частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки має безоплатний характер, що зумовило неможливість виконання банком зобов'язань перед іншими кредиторами, та направлений на позачергове задоволення вимог одного з кредиторів неплатоспроможного банку. Під час розгляду справи було залучено в якості співвідповідача - ТОВ «Криптоінвест».

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 05 вересня 2018 року відмовлено ПАТ «Український професійний банк» у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, вказує, що кошти до банку, на виконання договору купівлі-продажу, не надходили, натомість відбулося коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов'язань, що свідчить про безоплатність такого правочину, при цьому, такий правочин унеможливлює виконання грошових зобов'язань банку перед іншими кредиторами в ліквідаційній процедурі, в частині ціни продажу. За наслідками дій з відчуження активів не було підвищено ані ліквідність, ані платоспроможність проблемного банку, що зумовило віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Уклавши зі ОСОБА_1 договір купівлі-продажу, банк здійсним відчуження власних активів, що жодним чином не покращило його ліквідність та призвело до неплатоспроможності і неможливості виконання грошових зобов'язань перед іншими кредиторами, в частині ціни договору - такий правочин є нікчемним. Матеріалами справи підтверджено, що нікчемний правочин було вчинено в інтересах власників банку та пов'язаних з банком особами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 квітня 2015 року правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 293/БТ «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», відповідно до якої було установлено ряд обмежень у здійсненні діяльності ПАТ «Український професійний банк», зокрема, банк було зобов'язано не здійснювати будь-якого відчуження будівель і споруд ПАТ «Український професійний банк», крім відчуження майна, що перейшло у власність банку на підставі реалізації прав заставодержателя, за ціною, не нижче, ніж визначена за результатами оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства України незалежним суб'єктом оціночної діяльності. Крім того, ПАТ «Український професійний банк» було зобов'язано під час здійснення особливого режиму контролю здійснювати розрахунки у національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України.

28 травня 2015 року між ПАТ «Український професійний банк» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О. Я. та зареєстровано у реєстрі за номером 1612.

Відповідно до пункту 1.1 договору купівлі-продажу від 28 травня 2015 року продавець передає належне йому на праві власності нежиле приміщення у власність покупцю, а покупець приймає нежиле приміщення і сплачує за це обговорену даним договором грошову суму.

Згідно з пунктом 1.2 предметом цього договору є нерухоме майно - частина вбудованого - прибудованого приміщення - Ательє мод «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 163,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позначене на плані літера «А».

Пунктом 2.1 договору купівлі-продажу від 28 травня 2015 року визначено, що продаж нерухомого майна, яке є предметом цього договору, вчиняється за узгодженою між сторонами ціною і складає 2 215 881 грн 20 коп., у тому числі ПДВ - 20% складає 369 313 грн 53 коп.

Відповідно до пункту 2.2 договору купівлі-продажу від 28 травня 2015 року договірна ціна сплачується покупцем у гривнях шляхом безготівкового переказу суми договірної ціни на рахунок продавця № 361075783, відкритий у ПАТ «Український професійний банк», після укладення цього договору, але не пізніше ніж 30 червня 2015 року. Покупець має право залучити для здійснення оплати вартості нерухомого майна третіх осіб.

Згідно з пунктом 2.3 договору надходження договірної ціни, зазначеної в статті 2.1 договору, на рахунок продавця, вказаний у статті 2.2 цього договору, є єдиним та достатнім підтвердженням належного виконання покупцем своїх грошових зобов'язань за цим договором щодо оплати нерухомого майна.

Судом встановлено, що на виконання зазначеної вище умови договору ОСОБА_1 залучив третю особу - ТОВ «Розвиток-2012», яке оформило платіжне доручення від 28 травня 2015 року № 209 про перерахування зі свого поточного рахунку, відкритого у ПАТ «Український професійний банк»,грошових коштів у розмірі 2 215 881 грн 20 коп. на рахунок, зазначений у пункті 2.2 спірного договору.

28 травня 2015 року на виконання умов договору купівлі-продажу від 28 травня 2015 року між сторонами було підписано акт приймання-передачі вказаного нерухомого майна.

Постановою правління Національного банку України від 28 травня 2015 року № 348 ПАТ «Український професійний банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 28 травня 2015 року було прийнято рішення № 107 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк» та розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації з 29 травня 2015 року по 28 серпня 2015 року включно.

Постановою правління Національного банку України від 28 серпня 2015 року № 562 відкликано банківську ліцензію ПАТ «Український професійний банк» та прийнято рішення про ліквідацію останнього.

На виконання вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято відповідне рішення від 28 серпня 2015 року № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Вказаним рішенням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було припинено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Український професійний банк» з 28 серпня 2015 року і розпочато процедуру ліквідації банку з 31 серпня 2015 року по 30 серпня 2016 року.

Згідно з наказом від 29 травня 2015 року № 26/ТА уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Український професійний банк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку.

У результаті перевірки комісією виявлено, що при укладанні спірного договору купівлі-продажу від 28 травня 2015 року було допущено ряд порушень законодавства України та обмежень, встановлених Національним банком України, а саме:

- договір укладено з порушенням вимог постанови Національного банку України від 30 квітня 2015 року № 293/БТ, відповідно до якої банку заборонено передавати на забезпечення третім особам майно та активи;

- розрахунок за договором було здійснено з використанням прямих кореспондентських рахунків, а не через кореспондентський рахунок банку, відкритий у Національному банку України, чим були порушені вимоги постанови Національного банку України від 30 квітня 2015 року № 293/БТ, відповідно до якої всі розрахунки у національній валюті повинні проводитися через кореспондентський рахунок банку, відкритий у Національному банку України;

- банк, уклавши договір купівлі-продажу, прийняв на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк, уклавши договір купівлі-продажу, прийняв на себе зобов'язання щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки та банківську діяльність»;

- умови договору купівлі-продажу від 28 травня 2015 року, укладеного між ПАТ «Український професійний банк» та ОСОБА_1, прямо передбачають передачу контрагенту, який є одночасно кредитором банку, майна банку нерухомого майна (по ціні, значно нижчою, ніж визначена результатами оцінки, проведеної відповідно до вимог законодавства України) та надають кредитору перевагу перед іншими кредиторами, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Приймаючи рішення про визнання нікчемним спірного договору купівлі-продажу від 28 травня 2015 року, комісія посилалась на наявність підстав, визначених у пунктах 1, 2, 3, 7, 8 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На адресу відповідача ОСОБА_1 позивачем було відправлено повідомлення від 31 березня 2016 року № 01-10/690 про нікчемність договору купівлі-продажу нерухомого майна від 28 травня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою О. Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 1612. У повідомленні про нікчемність банк як на підстави нікчемності посилається на пункти 2, 3, 7, 8 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також встановлено, що виконання платіжного доручення від 28 травня 2015 року № 209, оформленого ТОВ «Розвиток-2012», було неможливо, оскільки станом на 28 травня 2015 року залишок коштів на кореспондентському рахунку ПАТ «Український професійний банк» складав 291 732 грн 91 коп., що підтверджується довідкою Національного банку України від 18 липня 2016 року № 55-0004/59612.

Згідно зі статтями 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб'єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Презумпція правомірності правочину закріплена у статті 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ним за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Таким чином, цивільні правочини, які порушують публічний порядок є нікчемними, і в той же час такі правочини можуть бути визнані недійсними.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини першої статті 34 ЗаконуУкраїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно (частина третя статті 34 цього Закону).

Згідно з частиною п'ятою статті 34 ЗаконуУкраїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

У силу частини першої статті 36 ЗаконуУкраїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

При цьому, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб діє від імені банку в межах повноважень Фонду (частина третя статті 37 цього Закону).

Приписами частини другої статті 38 цього Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд гарантування вкладів фізичних осіб зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Таким чином, з контексту наведених норм права вбачається законодавчо визначене право уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на виявлення нікчемних правочинів неплатоспроможного банку у випадках, визначених у статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При виявленні нікчемних правочинів Фонд не наділений повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону.

Отже, Фонд самостійно не може застосовувати наслідки недійсності нікчемних правочинів. Фонд у разі виявлення нікчемних правочинів зобов'язаний вчинити дії щодо застосування наслідків недійсності - звернутися до суду з відповідним позовом (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 826/1476/15).

Відповідно до частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що спірний договір купівлі-продажу від 28 травня 2015 року є нікчемним в силу закону, оскільки, уклавши даний договір, банк здійснив відчуження власних активів, що погіршило його ліквідність та призвело до неплатоспроможності і неможливості виконання грошових зобов'язань перед іншими кредиторами. Оплата за договором мала бути здійснена третьою особою ТОВ «Розвиток-2012», яка на момент укладання спірного договору була кредитором банку та мала залишки грошових коштів на рахунках ПАТ «Український професійний банк», шляхом перерахування коштів з рахунку ТОВ «Розвиток-2012» на рахунок банку. Від продажу об'єкта нерухомості сума грошових коштів на кореспондентському рахунку банку не збільшилась (банк не отримав коштів від продажу нерухомого майна), а укладення спірного договору зумовило неможливість виконання зобов'язань неплатоспроможного банку перед іншими кредиторами. Крім того, спірний правочин був укладений у порушення постанови правління Національного банку України від 30 квітня 2015 року № 293/БТ, відповідно до якої ПАТ «Український професійний банк» було встановлено обмеження щодо будь-якого відчуження будівель і споруд.

За наведених обставин, вимога ПАТ «Український професійний банк» про визнання недійсним спірного договору підлягає задоволенню.

Проте апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно, яким є частина вбудованого - прибудованого приміщення - Ательє мод «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 163,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позначене на плані літера «А» та визнання за ПАТ «Український професійний банк» права власності на зазначене вище нерухоме майно, з огляду на таке.

В ході розгляду справи в апеляційній інстанції встановлено, що 23.02.2018 зареєстровано право власності за ТОВ «Криптоінвест» на нежиле приміщення - частина вбудованого - прибудованого приміщення - Ательє мод «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 163,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позначене на плані літера «А», яке є предметом спірного договору. Підставою виникнення права власності є акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер:б/н, виданий 14.02.2018, видавник: ОСОБА_1, ТОВ «Криптоінвест».

Отже, на теперішній час право власності на спірне майно належить ТОВ «Криптоінвест».

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 08 серпня 2018 року відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про зміну предмету позову, а саме витребуванні у ТОВ «Криптоінвест» на користь позивача нежилого приміщення - частина вбудованого - прибудованого приміщення - Ательє мод «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 163,90 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позначене на плані літера «А».

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку із ухваленням нового рішення, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь ПАТ «Український професійний банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі пропорційно до задоволених вимог, а саме на користь ПАТ «Український професійний банк» 1 760 грн судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви (як за позовну заяву немайнового характеру, подану юридичною особою) та на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 643 грн судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 05 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, який укладений між публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» та ОСОБА_1, що нотаріально посвідчений 28 травня 2015 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніновою Оленою Ярославівною, який зареєстрований за № 1612.

В задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» 1 760 грн судових витрат.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 643 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 12 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді