Справа №333/5986/16-ц

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2018 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Наумової І.Й.,
при секретарі Кунець В.В.,
за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представників третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він та відповідач ОСОБА_6 з 28.08.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 24.06.2016 року розірваний. З 14.06.2016 року відповідач постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з моменту народження за місцем проживання батька, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Святоволодимирівська (стара назва Калініна), буд. 126, з 01.09.2013 року дитина відвідувала дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу № 262 «Олімпієць» Запорізької міської ради Запорізької області, який знаходиться у Комунарському районі м. Запоріжжя.
Позивач зазначає, що дитина має більшу особисту прихильність до батька ніж до матері, постійно висловлює бажання завжди бути і мешкати з батьком, бабусею і дідусем з боку батька. Він, як батько, виявляє більшу турботу про доньку, ніж матір - ОСОБА_6, має високі особисті якості, має можливість створення належних умов для її виховання. Проживання і спілкування дитини з батьком є постійним і достатнім, тому дитина сприймає себе і свого батька однією сімєю, сприймає свою приналежність до родини батька, тому інтересам дитини буде відповідати визначення її місця проживання саме з батьком. Він має постійну роботу, стабільних дохід, постійне місце проживання та реєстрації у приватному будинку своєї матері за адресою: м. Запоріжжя, вул. Святоволодимирівська (стара назва Калініна), буд. 126, за яким характеризується позитивно. За місцем його проживання постійно проживають його батьки, які не заперечують щодо проживання у будинку дитини, своєї онуки ОСОБА_7, приділяють їй достатньо уваги та турботи, при необхідності здійснюють відповідний догляд за дитиною.
В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в позові. Також позивач зазначив, що після розлучення, сторонами було досягнуто домовленості, що донька сторін буде проживати по тижню у кожної із сторін. Під час домовленості, коли він прийшов до дитячого садочку, його доньку прийшов забирати з дитячого садка співмешканець відповідачки та вихователька йому повідомила, що матір дитини заборонила віддавати дитину батькові, після чого він викликав поліцію та дитину, за її згодою, було віддано батькові. З цього часу донька мешкає разом з батьком. Додав, що матір за час проживання доньки з батьком, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, жодного разу не відвідала дитячий садок, а потім школу, які відвідує дитина. Зазначив, що він не перешкоджає у спілкуванні матері з донькою. Відповідач інколи приходить до нього додому, де має можливість спілкуватись з дитиною, але після спілкування з матірю, донька, яка завжди усміхнена, замикається в собі, у неї змінюється настрій.
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, також відповідач звернулася до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, вказавши, що від шлюбу з позивачем мають дитину, яка проживає з останнім. Шлюбні відносини між сторонам припинено, рішенням суду від 24.06.2016 року шлюб між ними розірвано.Після припинення фактичних сімейних відносин, з червня 2016 року вона фактично перестала проживати у батьків свого чоловіка і разом із донькою змінили місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, де проживали разом із її матірю. За період з червня 2016 року по січень 2017 року у них з відповідачем була домовленість, якої вони дотримувалися, з приводу порядку проживання дитини. У зв'язку із необхідністю спілкування дитини з обома батьками, задля її повноцінного розвитку, та у звязку із відповідним графіком її роботи, донька періодично проживала і з нею і з батьком. Ніяких конфліктів з цього приводу за весь цей час не виникало. З невідомих їй причин, відповідач різко змінив свою поведінку відносно спільної дитини, та здійснив дії, направлені на повну ізоляцію її від неї - її матері. 12.02.2017 року відповідач не повернув їй дитину за місцем її з нею проживання з обіцянкою повернути її пізніше. В подальшому, на її звернення до нього щодо передання їй дитини, відповідач не реагував. Будь-яке спілкування з дитиною взагалі для неї стало неможливим, оскільки відповідач ізолював її за місцем свого проживання. Її намагання побачити та поспілкуватися з дитиною закінчувалися зверненнями до поліції, оскільки відповідач їй в цьому перешкоджав. Лише після звернення до поліції, відповідач дозволив їй побачити свою дитину, але тільки у його присутності та в будинку його батьків протягом однієї-двох годин. Позивач зазначає, що нею покращені умови для проживання дитини разом з нею, протягом осені 2016 року нею здійснювались побутові ремонтні роботи за місцем проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. Вона, як мати, відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обовязків, має позитивні характеристики, належні матеріально-побутові умови для забезпечення потреб малолітньої дитини. На підставі викладеного просить суд визначити місце проживання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 з матірю - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 та стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі ? частини усіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути понесені нею судові витрати.
Ухвалою суду від 25 квітня 2017 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом даний зустрічний позов та обєднанні в одне провадження.
В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представник зустрічний позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві. В задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 просили відмовити. Позивач додала, що вона проживає в гуртожитку в м. Запоріжжя, по вул. Павлокічківська, б. 16-а, разом зі співмешканцем, з лютого 2018 року, працює продавцем, отримує заробітну плату у розмірі близько 6500 7000 гривень, має всі необхідні умови для проживання дитини. На даний час вона періодично, коли має можливість, спілкується з донькою, позивач за первісним позовом не перешкоджає їх спілкуванню.
Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник просили суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 відмовити.
Представник третьої особи районної адміністрації в Запорізької міської ради по Шевченківському району, як орган опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що вважає проживання дитини ОСОБА_7 з батьком забезпечить їй повноцінний фізичний та духовний розвиток, сприятиме найкращому забезпеченню інтересів дитини, в звязку з чим підтримала первісний позов, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.
Представник третьої особи районної адміністрації в Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, підтримала первісний позов, відносно задоволення зустрічного позову заперечувала. Просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_7 разом з батьком, посилаючись на висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як органу опіки та піклування №05/01-32/0273 від 19.03.2018 року.
Суд, вислухав пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та інші наявні докази, приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Згідно з ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 160, ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.08.2010 року (т.1, а.с.9). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 14.06.2016 року, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.06.2016 року шлюб між сторонами розірвано (т.1, а.с.10). Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЖС № 163609 (т.1, а.с.11).
За довідкою Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради від 16.08.2016 року № 47, ОСОБА_7 з 01.09.2013 року по 01.09.2017 року відвідувала ДНЗ № 262 (т.1, а.с. 12).
Згідно довідки квартального комітету № 15 Комунарського району м. Запоріжжя від 16.08.2016 року № 41, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, проживає разом з батьком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Калініна, 126 (т.1, а.с.13).
За характеристикою за місцем проживання ОСОБА_1, виданою квартальним комітетом № 15 Комунарського району м. Запоріжжя 16.08.2016 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, з моменту народження по теперішній час разом з батьком і матірю. Був одружений з ОСОБА_6, яка проживала за даною адресою з серпня 2010 року по червень 2016 року. Від шлюбу має доньку ОСОБА_7. Після розлучення колишня дружина виїхала проживати до своїх батьків. Дитина проживає за даною адресою з моменту народження по даний час. ОСОБА_1 позитивно характеризується за місцем проживання. (т.1, а.с.15).
Згідно виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 зареєстрований з 06.09.2016 року як фізична особа підприємець, взятий на облік в податковій інспекції як платник податків (т.1, а.с.20-21).
Відповідно до акту обстеження житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гродненська, 5-а від 05.09.2016 року та долученими до нього фотокартками зазначеного будинку, технічний стан житлової кімнати №1 аварійний. В житлових кімнатах антисанітарія, не прибрано, меблі та особисті речі мешканців родини гр. ОСОБА_6 брудні. Подвіря не благоустроєне, захаращене бурянами, на прилеглій території до житлового будинку має місце наявність купи сміття. Малолітня дитина за даною адресою не має ліжка, іграшок, деякі дитячі речі знаходяться в аварійній житловій кімнаті в загальній шафі. Дитина не забезпечена в повному обсязі одягом, на період роботи комісії малолітня перебувала у батька гр. ОСОБА_1 За висновком комісії: житловий будинок за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гродненська, 5-а не придатний для проживання неповнолітньої дитини, особливо в зимовий період (т.1, а.с.22-30).
На підтвердження пояснень ОСОБА_3 щодо здійснення нею побутових ремонтних робіт за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гродненська, 5-а, суду надано фотографії (т.1, а.с.138-140) з яких вбачається, що дійсно в кімнаті та на кухні замінені шпалери та на вікні є фіранка.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.02.2017 року спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради за адресою вул. Святоволодимирівська (колишня Калініна), буд 126 в м. Запоріжжя за місцем проживання ОСОБА_1, санітарно-гігієнічні норми проживання дотримано, дитина забезпечена всім необхідним для виховання і розвитку. Дитині відведена кімната, де є диван-малютка, на якому вона спить. Є шафа для одягу, речі особистого розвитку дитину. В кімнаті разом з дівчинкою знаходиться бабуся (т.1 (а.с.117).
ОСОБА_3 на обліку в лікарнях та в наркодиспансері не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягалася, що підтверджується довідками (т.1, а.с.89-91).
За довідкою Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради від 16.03.2017 року № 9, ОСОБА_7 з 01.09.2014 року по 13.02.2017 року відвідувала ДНЗ № 262 «Олімпієць». Мати ОСОБА_9 в цей час приймала активну участь у вихованні та житті садочка, відвідувала батьківські збори. (т.1, а.с. 92). За довідкою гімназії №8 ЗМР від 04.03.2017 року №111, ОСОБА_7 навчалася на курсах майбутнього першокласника в Запорізькій гімназії №8 (т.1, ас.с.114).
За довідкою лікаря КЗ ЦПМСД №6 від 06.09.2016 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_11 обслуговується в поліклініці № 1 і проживає з батьком за адресою: вул.. Калініна,126 (т.1, а.с.115).
Згідно довідки ТОВ «Сільпо-фуд» від 14.04.2017 р., ОСОБА_3 працювала на даному товаристві з 31.03.2017 року на день видачи довідки (т.1, а.с.93).
На час розгляду справи, з 13.02.2018 року ОСОБА_3 працює продавцем у ФОП Рахім ОСОБА_10 , що підтверджується копією трудової книжки (т.2 а.с.38-39).
Відповідно до висновків працівників поліції за результатами розгляду матеріалів за повідомленням від оператору «102» та за заявою від гр. ОСОБА_3 від 22.03.2017 року і 01.03.2017 року, зі слів останньої, 13.02.2017 року її колишній чоловік забрав дитину з дитячого садка, після чого вона не має можливості бачити дитину. За даним висновком в діях ОСОБА_1, який є батьком дитини, не встановлено ознак кримінального або адміністративного правопорушення. Справа щодо визначення місця проживання дитини знаходиться на розгляді в суді (т.1, а.с.94-97).
Суд критично ставиться до наданих ОСОБА_3 характеристик з місця проживання останньої (т.1 а.с.99-101), оскільки дані характеристики підписані особами, які зазначені як сусідки ОСОБА_3, однак жодних підтверджень цієї обставини суду не надано. В звязку з цим суд вважає дані характеристики неналежними доказами.
Згідно думки спеціаліста кандидата психологічних наук ОСОБА_11 в результаті проведення психологічного дослідження малолітньої ОСОБА_7, яке проходило на кафедрі психології Запорізького національного університету інституту психології 28.09.2016 року, ОСОБА_7 любить однаково своїх батьків, їй тяжко зробити вибір між ними, але вона визнає, що їй краще, коли вона живе у батька. Враховуючи умови проживання батьків і емоційну близькість ОСОБА_7 з батьком, визначення місця проживання дитини з батьком буде сприяти її фізичному і психічному здоровю. Умови проживання з матірю, будуть шкодити фізичному здоровю дитини і її психологічному благополуччю (т.1 а.с.118-125).
Згідно висновку психолога судово-психіатричного експерта №655 від 19.12.2017 року у відношенні ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, рівень психологічного розвитку ОСОБА_7 відповідає середній віковій нормі. Малолітній підекспертній притаманні природні підкорюваність та навіюваність, особливо з боку значущих дорослих (батьків, родичів), а значить оцінка сімейної ситуації дитиною - ОСОБА_7 - залежить від пливу з боку батьків. Вероніка виявляє відчуття нестабільності, невпевненості з боку батьків від яких підсвідомо прагне відгородитися, може тільки формально-афективно сприймати вплив батьків без усвідомлення їх авторитетності. Різниця матеріальних умов проживання матері і батька не є провідними у відчутті психологічного благополуччя та розвитку дитини. ОСОБА_7 не виявляє особливого емоційного прагнення до інших членів сімї, в тому числі бабусі ОСОБА_12 (т.2 а.с.1-9).
Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як органу опіки та піклування щодо розвязання спору про визначення місця проживання дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 від 19.03.2018 року № 05/01-32/0273, комісія дійшла висновку, що за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_1 (т.2 а.с.32).
Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_13 пояснив, що він є рідним братом позивача ОСОБА_1 До розлучення сторін, у них була нормальна родина, мати добре відносилась до дитини. Після розлучення, з літа 2016 року між сторонами була домовленість щодо періодичного проживання дитини, по тижню, з кожним з батьків. Ця домовленість дотримувалась до лютого 2017 року. Коли ОСОБА_1 прийшов в дитячий садочок за дитиною, в цей час також за дитиною прийшов співмешканець ОСОБА_3, в звязку з чим вихователька відмовлялася віддати дитину батькові. Після чого було викликано поліцію і дитину віддали батькові. З цього часу дитина мешкає разом з батьком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Святоволодимирівська (колишня Калініна), буд.126, де створені всі умови для проживання дитини, дитина відвідує танці, додаткові заняття в школі, батько піклується про здоровя дитини, повністю її утримує. Зазначив, що коли дитина проживала з матірю та поверталась до батька, вона завжди була голодна. ОСОБА_3 приїздила разом зі своїм адвокатом до батька за дитиною, коли остання побачила матір, то сховалася під ковдру. Останній час мати приходить до дитини, приносить їй фрукти, вільно спілкується з матірю, дитина тепло відноситься до матері. Йому відомо, що ОСОБА_3 проживає в гуртожитку в Заводському районі м. Запоріжжя разом зі співмешканцем.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивача ОСОБА_1. Позивач проживає разом з донькою, постійно за неї піклується. Бачить їх разом на протязі року кожного вечора. Дитина гарно вихована, дуже добре відноситься до батька. ОСОБА_3 на протязі останнього року не бачив.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що він є співробітником та другом позивача ОСОБА_1 Дитина проживає разом з батьком. Він раз на тиждень приходить додому до свого друга, бачить дитину, спілкується з нею. Вероніка йому повідомляла, що вона не хоче жити з мамою, оскільки їй не подобається там жити, мати погано до неї відноситься. Про умови проживання матері дитини йому не відомо. До батька дитина дуже добре відноситься. Батько приділяє багато уваги до виховання доньки, яка відвідує танці, вони постійно разом гуляють в парку, по місту, плавають на байдарках. Батько в разі хвороби дитини займається її лікуванням. Йому відомо, що ОСОБА_1 не перешкоджає ОСОБА_3 в спілкуванні з донькою.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, що він є кумом позивача ОСОБА_1 Дитина проживає разом з батьком. Вероніка йому казала, що мати мало приділяє їй уваги. Батько створив всі умови для нормального розвитку та проживання дитини. ОСОБА_3 інколи приходить до них в гості, вільно спілкується з дитиною. Дав характеристику ОСОБА_3, відповідно до якої, остання позитивно характеризується, добре ставиться до дитини, не зловживає алкогольними напоями. ОСОБА_1 йому повідомляв, що за місцем проживання матері, не має умов для проживання дитини, після того, як дитина поверталась від матері, вона завжди була голодна.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю позивача ОСОБА_1 Під час подружнього проживання між сторонами були нормальні відносини. В травні-червні 2016 року ОСОБА_3 пішла з родини. Їй відомо, що на даний час вона проживає в гуртожитку зі співмешканцем. Після розлучення, між сторонами була домовленість щодо періодичного проживання дитини з одним з батьків. Після конфлікту в дитячому садочку дитина постійно проживає з батьком, не бажає іти до матері, каже, що там погано годують, залишають її наодинці закритою в будинку. Вона особисто один раз була за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гродненська, 5-а, де відсутні умови для проживання дитини, всюди бруд, сміття.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона є кумою та подругою ОСОБА_3 Остання завжди добре відносилась до доньки, дитина теж любить матір. Останній раз вона бачила ОСОБА_16 02.02.2017 року. Ірина має всі умови для проживання доньки. Зробила в хаті ремонт, на даний час будинок доглянутий, газу в будинку не має. В будинку є куточок для дитини. Будинок має кімнату, кухню і коридор. Митися можливо лише на кухні. Туалет також знаходиться на кухні. ОСОБА_3 працює, не має шкідливих звичок. Намагається спілкуватися з дитиною, їй дозволяють спілкування лише на вулиці та під наглядом батька чи бабусі дитини. На даний час ОСОБА_3 проживає разом зі своїм співмешканцем в гуртожитку на Павлокічкасі.
В судовому засіданні малолітня ОСОБА_7 розповіла, що вона любить і маму і батька, але бажає проживати з батьком, оскільки коли вона жила з мамою, та її погано годувала, вона була голодна, мати не приділяла уваги до неї, залишала наодинці вдома. З мамою вона нікуди не ходить. З батьком вони кожний день гуляють, батько займається нею, вони відвідують розважальні центри. Батько купує їй іграшки, мама їй нічого не купує, інколи приходить до них з батьком.
Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
Під час розгляду судом спорів щодо місця проживання дитини, відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України обов'язковою є участь і органів опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті дослідження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших доказів, що стосуються справи.
Оскільки на час розгляду справи дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 постійно проживає з батьком за адресою м. Запоріжжя, вул. Святоволодимирівська (колишня Калініна), буд.126, висновок про визначення місця проживання дитини складений органом опіки та піклування за місцем проживання дитини.
Відповідно до ч.6 ст.19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Суд погоджується з висновком органу опіки і піклування щодо доцільності проживання дитини з батьком, оскільки він складений з врахуванням інтересів дитини та з урахуванням думки психолога та висновку судово-психологічної експертизи дитини, визначення місця проживання дитини з батьком не буде суперечить інтересам дитини.
При вирішені спору, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків до дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та стан її здоров'я.
Стаття 8 Конвенції гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).
ЄСПЛ 01.07.2017 року в справі «МС проти України» зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усiх дiях щодо дiтей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соцiального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага придiляється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини.
В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 141 СК України).
За нормами ст. 150 СК України, виховання дитини, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя є обов'язком батьків.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України).
Згідно із п. 4 ст. 18 Міжнародного пакту про громадські та політичні права від 16 грудня 1966 року, держави, які беруть участь у цьому пакті, зобов'язуються поважати свободу батьків і у відповідних випадках опікунів, забезпечувати релігійне і моральне виховання своїх дітей відповідно до своїх власних переконань.
Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення свідків, в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку, що сторони по справі працюють, мають майже однаковий дохід, але матірю дитини не створені належні умови для проживання доньки за місцем реєстрації матері, крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_8 останнім часом проживає в гуртожитку зі своїм співмешканцем, дане місце проживання її не було обстежено представниками органу опіки та піклування та не складено акту, що унеможливлює визначити місце проживання дитини разом з матірю.
Таким чином сукупність обставин про справі свідчить про те, що під час тривалого проживання дитини з батьком, дитина чиста, оглянута. Батько постійно приділяє їй увагу, займається розвитком доньки. Крім того, суд бере до уваги бажання ОСОБА_7 щодо її проживання саме разом з батьком.
Відсутність належного рівня уваги щодо процесу розвитку та навчання, належних умов для проживання, може слугувати формуванню затримці психічного та емоційного розвитку дитини та завдати їй шкоду.
Принципом 9 Декларації Прав Дитини передбачено «Дитина має бути захищена від усіх форм недбалого ставлення»
Крім того, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов'язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, який ґрунтуються на ознаці статі не повинні братися до уваги ( Рішення ЄСПЛ у справі «Земмерфельд проти Німеччини» від 08. 07.2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» від 03.12.2009 року).
З урахуванням обставин справи та інтересів дитини щодо забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, діючи в якнайкращих інтересах дитини, суд приходить до висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9 з батьком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Святоволодимирівська (колишня Калініна), буд.126.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Пунктом 3 частини 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно зі ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Приймаючи до уваги інтереси дитини і позивача, стан здоровя та матеріальне становище дитини, можливість відповідача ОСОБА_3 сплачувати аліменти та відсутність інформації про утримання відповідачем інших осіб, суд вважає, що розмір аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підлягають щомісячному стягненню і повинен складати 1/4 частину від усіх видів її доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01.11.2016 року.
Суд вважає, що даний розмір аліментів зможе забезпечити дитині не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які б дитина мала би при сумісному проживанні з обома батьками.
Керуючись ст.ст. 19, 84, 141, 157, 160, 161, 180-182, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 5,12,77, 133, 141, 142, 200, 206, 258, 263- 265, 354-355, 430 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_6, треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітньої дитини, стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району м. Запоріжжя як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів,-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест судового рішення складений 31.05.2018 р.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя І.Й.Наумова