АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Кузнєцової О.Ю.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: представника позивача адв. ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 про захист прав споживача, визнання права та зобовязання подати інформацію.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до місцевого суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 25.02.2016 року між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір №980-024-000194428, на виконання якого було відкрито поточний рахунок №9101 та 25.02.2016 року позивач, згідно меморіального ордеру, поповнила рахунок на 25000,00 грн. 29.03.2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» було укладено договір №980-024-000212626, за умовами якого позивачем надавалися у власність ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» кошти в сумі 56000,00 грн. на строк не більше 42 днів з дати укладення договору по 10.05.2016 року під 30,43% річних, що складає 24,5% річних після утримання податку, при цьому визначено, що ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» повертає позивачу кошти та сплачує проценти на рахунок останньої №9101 в ПАТ «Банк Михайлівський». У подальшому позивач звернулась до ПАТ «ПУМБ» в м. Полтаві, де отримала 25401,58 гривень відшкодування за вкладом від Фонду гарантування вкладів, що підтверджується випискою по рахунку. Решту вкладених коштів та нарахованих процентів позивач не отримала.

Зазначає, що після неодноразових звернень до відповідача вона отримала повідомлення від 18.08.2016 року, в якому було зазначено, що переказ коштів на її поточний рахунок в ПАТ «Банк Михайлівський» є нікчемним. Згідно довідки та виписки відповідача на поточний рахунок позивача №9101 в ПАТ «Банк Михайлівський» від ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» 19.05.2016 року надійшли грошові кошти в сумі 56000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-024-000212626 від 29.03.2016 року», а також в сумі 337,32 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-024-000212626 від 29.03.2016 року», в сумі 25000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-024-000194428 від 25.02.2016 року» та 401,58 гривень з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-024-000194428 від 25.02.2016 року».

В поданій до суду позовній заяві позивач просила: визнати її право на отримання відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком №9101 в ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 56337,32 грн.; зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_6 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_4, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком №9101 на суму 56337,32 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2018 року позов ОСОБА_4, проживаючої за адресою: 36034 м. Полтава, вул. Лубенська,48, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_7, місцезнаходження: 01601 м. Київ, вул. Прорізна,8, , про захист прав споживача, визнання права та зобовязання подати інформацію, задоволено.

Визнано право ОСОБА_4, проживаючої за адресою: 36034 м. Полтава, вул. Лубенська,48, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на отримання, відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком №9101 на суму 56337,32 грн.

Зобов'язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_5, місцезнаходження: 01601 м. Київ, вул. Прорізна,8, , подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_4, проживаючої за адресою: 36034 м. Полтава, вул. Лубенська,48, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком №9101 на суму 56337,32 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», місцезнаходження: 01601 м. Київ, вул. Прорізна,8, , на користь держави судовий збір в сумі 1280,00 грн.

З цим рішенням не погодився відповідач, представник якого, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити повністю.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що суми коштів, що обліковуються на рахунках позивача, ТОВ «КІЦ» отримав на умовах Договорів, та вони є сумою поверненої позики та процентів за користування нею, тобто вказані кошти отримані Позивачем на підставі договорів позики.

Зауважує, що законом визначено, що саме залучені банком кошти є вкладом. Проте, як убачається з даного спору, кошти позивача були залучені фінансовою компанією як позика з подальшим поверненням їх на рахунок позикодавця. При цьому, чинним законодавством не передбачено відшкодування коштів, залучених небанківськими фінансовими установами від фізичних осіб на умовах договорів позики, якщо такі кошти не прирівняні до вкладів, та при укладенні відповідних договорів банк не виступав повіреним.

Також, зазначає, що, оскільки кошти отримувались позивачем на підставі договору позики, що не є вкладом або коштами прирівняними до вкладу у розумінні чинного законодавства, та враховуючи, що кошти, які обліковуються на рахунку позивача відображені на такому рахунку внаслідок вчинення нікчемного правочину, в Уповноваженої особи відсутні підстави для включення ОСОБА_4 до переліку рахунків вкладників з огляду на положення ст.27 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Окрім того, вказує, що в порушення вимог закону позивач звернулась з даним позовом в порядку цивільного судочинства, при цьому просить зобовязати Уповноважену особу, як субєкта владних повноважень, вчинити певні дії, тобто спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду за правилами КАС України.

В ході розгляду справи, 18.05.2018 року на електронну адресу суду надійшло клопотання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 про закриття провадження у справі, з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В обґрунтування даного клопотання вказує, що Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є обєктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні (ч.2 ст.3 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Відповідно до п.1 ч.4 ст.16 цього Закону, позови, подані проти посадових осіб Фонду, вважаються поданими до Фонду. Зазначає, що у розумінні п.2 ч.1 ст.4 КАС України, справа адміністративної юрисдикції це публічно правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Так, з посиланням на постанову ОСОБА_8 Верховного Суду від 12.04.2018 року у справі №820/11591/15, зазначає, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду є публічно правовим і не є спором у звязку з процесом ліквідації банку, а має окремий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами.

У судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги та вказаного клопотання заперечував, прохав їх відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення представника позивача, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що, на підставі рішення Правління НБУ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» від 23.05.2016 року №14/БТ (а.с.98), виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 23.05.2016 року №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації (а.с.100).

25.02.2016 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір №980-024-000194428 «Капітал+», на виконання вимог якого було відкрито поточний рахунок №9101 (а.с.12-13).

Відповідно до меморіального ордеру №5950823 від 25.02.2016 року позивач поповнила відкритий згідно вказаного договору рахунок №9101 на 25000,00 грн. (а.с.14).

Згідно виписки по рахунку №12001 від 24.01.2017 року, ОСОБА_9 отримала у Відділенні №3 ПУМБ в м. Полтаві, кошти в сумі 25401,58 грн. за зобовязаннями ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.15).

29.03.2016 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» було укладено договір №980-024-000212626, за умовами якого позивачем надавалися у власність ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» кошти в сумі 56000,00 грн. на строк не більше 42 днів з дати укладення договору, по 10.05.2016 року під 30,43% річних, що складає 24,5% річних після утримання податку. Даним договором визначено, що ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» повертає ОСОБА_4 кошти та сплачує проценти на рахунок останньої №9101 в ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с.10-11).

Відповідно до Квитанції №QS979801 від 29.03.2016 року позивачем на виконання умов зазначеного вище договору, на рахунок ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» були внесені грошові кошти в розмірі 56000,00 грн. (а.с.11).

Згідно Довідки про стан рахунку №9101 №3Г1/521 від 18.08.2016 року, на виконання умов договору ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок позивача ОСОБА_4, відкритий в ПАТ «Банк «Михайлівський» за №9101, було здійснено перекази коштів в сумах: 337,32 грн., 56000 грн., 401,58 грн. та 25000 грн., а всього на суму 82103,17 грн. (а.с.17).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9, суд першої інстанції виходив із того, що в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» були відсутні підстави для визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого в банку розрахункового рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» на рахунок позивача, відкритий в цьому банку. При цьому, рахунок позивача мав би бути включеним до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, а тому дії Уповноваженої особи Фонду з приводу відмови у включенні позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами не є правомірними.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим по справі обставинам та не ґрунтуються на нормах матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом…

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі також-Закон) тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на: правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій; публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За змістом п.7 частини 1 ст.4 КАС України суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

З наведеного вбачається, що до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За нормою ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно із ч.1 ст.4 Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч.2 ст.4 Закону, серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

Окрім того, відповідно до ст.6 Закону Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законодавством, з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

За змістом п.17 ч.1 ст.2 цього Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

За приписами ч.1 ст.54 Закону, рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб'єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Такого ж висновку дійшла ОСОБА_8 Верховного Суду у постанові від 12.04.2018 року (справа №820/1159/15).

Згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається зі змісту позовних вимог, ОСОБА_4 у поданій до ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 позовній заяві прохала визнати її право на отримання відповідно до ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком №9101 в ПАТ «Банк Михайлівський» на суму 56337,32 грн. та зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_6 подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_4, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком №9101 на суму 56337,32 грн.

Оскільки ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин і відповідно до цього Закону Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду у цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, то спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Враховуючи вищевикладене, зокрема розяснення, надані у постанові ОСОБА_8 Верховного Суду від 12.04.2018 року по справі №820/1159/15, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження по даній справі з огляду на те, що даний спір не віднесений до цивільної юрисдикції, а є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки виник з приводу формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (п.4 ч.2 ст.4 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ПАТ «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_3 та скасування оскаржуваного рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2018 року із закриттям провадження у справі.

Згідно ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що за подачу апеляційної скарги відповідачем було сплачено 1920,00 грн. (а.с.113), та, оскільки даною постановою апеляційну скаргу задоволено частково та провадження по даній справі закрито, то суму понесеного судового збору необхідно компенсувати на користь апелянта за рахунок державного бюджету.

У відповідності до ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.367, 374, .377, 382,383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 березня 2018 року, - скасувати.

Провадження у справі за позовомОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_5 про захист прав споживача, визнання права та зобовязання подати інформацію, - закрити.

Судовий збір, сплачений Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» за подачу апеляційної скарги в розмірі 1920,00 (одна тисяча девятсот двадцять гривень 00 коп.) грн., компенсувати за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_10

/підпис/ ОСОБА_11

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1