Справа № 595/362/18
Провадження №2/595/202/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2018

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб - реєстраційного відділу Бучацької районної державної адміністрації та комунального підприємства «Бучацьке бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності на житло,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 та третіх осіб реєстраційного відділу Бучацької районної державної адміністрації, КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_5 Чортківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 06 жовтня 1997 року за реєстровим №452 в книзі №3, припинити право спільної часткової власності згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори 02 липня 1999 року та зареєстрованого в реєстрі за Р№1822, та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2, мотивуючи тим, що їй на праві власності належить вказана квартира, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. 02 липня 1999 року вона, на той час будучи заміжньою та зареєстрованою як ОСОБА_5, подарувала своєму синові ОСОБА_3 14/25 частин даної квартири. Договір дарування було посвідчено державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори 02 липня 1999 року та зареєстровано в реєстрі за Р№1822, про що також державним нотаріусом було вчинено відповідний запис про відчуження 14/25 частин квартири АДРЕСА_3 02 липня 1999 року і на свідоцтві, що посвідчувало її право власності на квартиру. 08 липня 1999 року право власності на подаровану квартиру за відповідачем було зареєстровано в КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації». 27 грудня 1999 року її батько ОСОБА_6 змінив своє імя з «Остап» на «Євстахій». У зв'язку з цим, та враховуючи те, що позивачка вийшла заміж та змінила прізвище з «Господин» на «Хрущ», в свідоцтво про право власності на житло видане Чортківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 06 жовтня 1997р. було внесено відповідні зміни про прізвище, імя та по батькові власника, а саме з «Господин Олександри Остапівни» на «Хрущ Олександру Євстахіївну». Рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради №12 від 30 січня 2018 року присвоєно 14/25 частинам квартири №10, що належить ОСОБА_3 згідно договору дарування від 02 липня 1999 року та знаходиться по вул.Галицькій,13 м.Бучач, адресу - АДРЕСА_4. При зверненні до реєстраційного відділу Бучацької районної державної адміністрації з метою реєстрації права власності належної їй квартири №10 як окремого нерухомого майна було встановлено, що зміни, які були внесені в свідоцтво про право власності на житло, видане Чортківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 06 жовтня 1997 року, є недійсними, оскільки на свідоцтві відсутній застережний напис про те, ким, коли та на підставі чого ці зміни були внесені, а тому це виключає можливість реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивачка та представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та пояснили, що 02 липня 1999 року позивачка подарувала своєму синові ОСОБА_3 14/25 частин квартири №10, що знаходиться в м.Бучач по вул. Галицькій,13 Тернопільської області. Договір дарування було посвідчено державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори 02 липня 1999 року. 08 липня 1999 року право власності на подаровану квартиру за відповідачем було зареєстровано в КП «Бучацьке РБТІ». У зв'язку із зміною батьком позивачки імені з «Остап» на «Євстахій», та враховуючи те, що позивачка вийшла заміж та змінила прізвище з «Господин» на «Хрущ», в свідоцтво про право власності на житло, видане Чортківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 06 жовтня 1997р., було внесено відповідні зміни про прізвище, імя та по батькові власника, а саме з «ОСОБА_5О.» на «ОСОБА_1Є.». При звернені до реєстраційного відділу Бучацької районної державної адміністрації з метою реєстрації права власності належної їй квартири №10, як окремого нерухомого майна, встановлено, що зміни, які були внесені в свідоцтво про право власності, є недійсними, тому позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права, в звязку з чим змушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні відповідач позов визнав.

Представник третьої особи - реєстраційної служби Бучацького районного управління юстиції - позов визнала, суду пояснила, що при перевірці документів після звернення позивачки з метою реєстрації права власності належної їй квартири №10 як окремого нерухомого майна, яка розташована по вул.Галицькій,13 в м.Бучач, було встановлено, що зміни, які були внесені в свідоцтво про право власності на житло, видане Чортківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 06 жовтня 1997 року, є недійсними, оскільки на свідоцтві відсутній застережний напис про те, ким, коли та на підставі чого ці зміни були внесені, тому позиваці відмовлено в державній реєстрації квартири. Інакше, як в судовому порядку, позивачка не може реалізувати свої права.

Представник третьої особи - комунального підприємства «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, хоч належно повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Чортківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 06 жовтня 1997р., ОСОБА_5 на праві власності належить житлова квартира АДРЕСА_5.

02 липня 1999 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 14/25 частин квартири №10, що знаходиться в м.Бучач, вул.Галицька,13. Договір дарування було посвідчено державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори 02 липня 1999 року та зареєстровано в реєстрі за Р№1822, про що також державним нотаріусом було вчинено відповідний запис про відчуження.

08 липня 1999 року право власності на подаровану квартиру за ОСОБА_3 було зареєстровано в КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації», про що вчинено реєстровий напис та записано в книгу №3 за Р№452.

08.02.2018 року КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» виготовило ОСОБА_1 технічний паспорт на квартиру №10 в м.Бучач по вул.Галицькій,13 Тернопільської області. Відповідно до технічної характеристики, згідно з даними інвентаризації, загальна площа квартири 25,7 кв.м, яка складається з кімнати - 1-а площею 14,3 кв.м, кухні площею 7,8 кв.м, кладової площею 3,6 кв.м.

27 грудня 1999 року батько позивачки ОСОБА_6 змінив своє імя з «Остап» на «Євстахій», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №2 від 15 листопада 2017 року.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ИД № 297736 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №38 від 16 липня 1988 року.

Після реєстрації розірвання шлюбу позивачка вийшла заміж та змінила прізвище з «Господин» на «Хрущ».

Рішенням виконавчого комітету Бучацької міської ради №12 від 30 січня 2018 року, присвоєно 14/25 частинам квартири АДРЕСА_6 адресу - АДРЕСА_7, власником якої є ОСОБА_3

Реєстраційним відділом Бучацької районної державної адміністрації позивачці ОСОБА_1 відмовлено у реєстрації права власності своєї квартири АДРЕСА_8 як окремого нерухомого майна, із-за відсутності застережного запису до змін, які були внесені в свідоцтво про право власності на житло, видане Чортківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 06 жовтня 1997 року.

Згідно ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст.317 ЦК України). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Відповідно до ст.345 Цивільного кодексу України право власності у фізичної або юридичної особи набувається у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України позивачка набула право власності на майно на підставах, що не заборонені законом, а саме, шляхом приватизації квартири.

Згідно ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Статтею 392 ЦК України передбачено право власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до переконання, що позов обґрунтований і його слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,206,259,268 ЦПК України, ст.ст.204,316,317,328, 345,386,392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1, 1924 року будівництва, видане 06 жовтня 1997 року ОСОБА_5 Чортківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації, зареєстроване в КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» за реєстровим №452 в книзі №3 01 липня 1999 року та припинити право спільної часткової власності згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори 02 липня 1999 року та зареєстрованого в реєстрі за Р№1822.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_9, загальною площею 25,7 кв.м, яка складається з кімнати - 1-а площею 14,3 кв.м, кухні площею 7,8 кв.м, кладової площею 3,6 кв.м.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_8