Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2,третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2018 р.ОСОБА_1звернулася до суду з позовом,в якому зазначає,що вона є власником житлового будинку № 36 по вул.Смоленнській в м.Запоріжжі.

Відповідач ОСОБА_2була зареєстрована у вказаному будинку як член сім*ї власника( дочка позивачки).

Посилаючись на те,що відповідач фактично з 2000 р. у будинку не мешкає,особисті речі відповідача в будинку і відсутні,участі в оплаті за житло відповідач не приймає,з 2016 р.відповідач виїхала за межі України на заробітки,реєстрація її проживання порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,позбавляє можливості оформити субсидію,однак відповідач не бажає особисто прибути в Україну задля зняття з реєстраційного обліку,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача такою,що втратила право користування вказаною вище квартирою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1наполягала на задоволенні позову та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник позивача адвокат ОСОБА_3підтримав позовні вимоги довірителя з наведених вище підстав.Пояснив,що позивач є власником в цілому житлового будинку № 36 по вул.Смоленській в м.Запоріжжі,де була зареєстрована член її сім*ї-відповідач ОСОБА_4,котра фактично у будинку не мешкала з 2000 р.,а у 2016 р.виїхала за кордон до Польщі,де,наразі,мешкає,повертатися з-за кордону для вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку відповідач не збирається.На теперішній час вартість комунальних послуг завелика для утримання будинку з урахуванням реєстрації відповідача,через що позивач вирішила оформити субсидію,чому створює перешкоди реєстрація відповідача.

Третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради надав письмову заяву про розгляд справи без участі його представника.

Відповідач в судове засідання не з*явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну адреси проживання суд не повідомляв,відзив на позов не подав.

Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про дату,час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача та представника позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно вивчивши обставини справи,заслухавши учасників справи та свідків, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності за законом,посвідченого нотаріально Пятою Державною Запорізькою нотаріальною конторою 22.07.1981 р.р№1-3700,зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 12.11.1981 р.за р№21930 ,ОСОБА_1на праві власності належить ? частина житлового будинку по вул.Смоленській в м.Запоріжжі.

На підставі договору дарування ,посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Цекеєвою І.О.19.03.2000 р.за р№ 250 ,ОСОБА_1В.є власником ? частин житлового будинку № 36 по вул.Смоленській в м.Запоріжжі.

Відтак,позивач набув право власності на спірний будинок в цілому у встановлений законом спосіб,з правочину,та підтвердила ці обставини належними допустимими доказами,які нічим не спростовані.

В зазначеному будинку 29.05.2001 р.була зареєстрована відповідач ОСОБА_2,що підтверджено інформацією на запит суду Департаменту реєстраційних послуг ЗМР,реєстрація відповідача була проведена як члена сім*ї власника.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Таким чином,за відповідачем як членом сім*ї позивачки зберігається право на користування жилим приміщенням у спірній квартирі нарівні з її власниками ,оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування квартирою суду не надано.

Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло.

Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом.

Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5показала,що з 1956 р.є сусідкою позивача та мешкає неподалік,всі ці роки вони у дружніх відносинах.Свідок знає доньку позивача ОСОБА_6,котра з 2000 р.у будинку матері не проживає,кілька разів виходила заміж,залишила на виховання матері власну доньку та поїхала до Польщі на заробітки,востаннє свідок бачила ОСОБА_2восени 2016 р.

З наведеного суд встановив,що відповідач ОСОБА_2,хоча і зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1,проте своє право на користування цим житлом щонайменше з 2016 р. не реалізовує,цього житла не потребує,участі у його утриманні не брала,перешкод для проживання позивач їй не створювала,сімейні зв*язки між відповідачем та іншими членами сім*ї позивача на теперішній час не є міцними,оскільки відповідач мешкає в іншій країні,не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку,оскільки це потребує певного часу і фінансових витрат,у чому відповідач не зацікавлена.

За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким,що втратив право на користування ним.

Таким чином,суд дійшов до висновку,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування власністю позивача відповідачем на час розгляду справи відсутні,її реєстрація створює перешкоди власнику для користування та розпорядження своїм майном,ускладнює його утримання, ці перешкоди необхідно усунути,визнавши відповідача таким,що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Відповідно до ст.141 ЦПК України,з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати по оплаті судового збору згідно квитанції у розмірі 704 гр.80 коп.

Керуючись ст.47 Конституції України,ст.ст.405 ч.2 ЦК України, ст.9,156 ЖК України,ст.12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2,такою,що втратила право користування житловим приміщенням будинку № 36 по вул.Смоленській в м.Запоріжжі.

Стягнути з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2,НОМЕР_1 виданий 23.11.1995 р.Шевченківським РВ ЗМУ УМВС України в запорізькій області,на користь ОСОБА_1,РНОКПП НОМЕР_2,судові витрати 704(сімсот чотири)гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А.Галущен