АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/63/18 Справа № 202/1220/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Красвітна Т.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Попазовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

25 лютого 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 19.11.2007 року між ним та ОСОБА_2 (позичальник) укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 65000,00 доларів США на термін до 19.11.2027 року, а вона зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому договором. Зобовязання позичальника ОСОБА_2 були забезпечені шляхом укладення з ОСОБА_3 договору поруки №0/2 від 19.11.2007 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. ОСОБА_2 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у звязку з чим, станом на 09.02.2016 року, виникла заборгованість у розмірі 63033,22 доларів США, а саме: 56623,84 доларів США заборгованості за кредитом, 6409,38 доларів США заборгованості за відсотками. Також нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірі 42462,48 грн., яка складається з 10663,04 грн. пені за прострочення сплати кредиту та 31799,44 грн. пені за прострочення сплати відсотків. Вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, що були предявлені банком 15.12.2015 року до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконані належним чином не були. Тому позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів вказану заборгованість в загальному розмірі 63033,22 доларів США та пеню у розмірі 42462,48 грн. (а.с. 2-3).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 63033,22 долари США, що за курсом НБУ станом на 09.02.2016 року становить 1631135,66 грн., яка складається з 56623,84 доларів США (1465277,59 грн.) заборгованості за кредитом, 6409,38 доларів США (165858,07 грн.) заборгованості за відсотками та пеню у розмірі 21231,24 грн., яка складається з 5331,52 грн. пені за прострочення сплати кредиту та 15899,72 грн. пені за прострочення сплати відсотків; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 25103,97 грн. (а.с. 62-63).

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 125).

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_3 і в частині зменшення пені та ухвалення у скасованій частині нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Згідно абз. 3 п. 3 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Також п. 8 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, в редакції, що діє з 15.12.2017 року, передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128 - 130 ЦПК України, що підтверджується письмовою розпискою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на аркуші справи 216 та поштовим повідомленням про вручення судової повістки ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 222, 223). В звязку з відсутністю відповідача ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем його проживання, неотриманням кореспонденції за вказаною адресою та неповідомленням суду адреси фактичного місця проживання (перебування) ОСОБА_3 повідомлено шляхом розміщення оголошення про слухання справи на веб-сторінці судової влади (а.с. 220, 221). Заява представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи у зв»язку з зайнятістю представника в іншому процесі не приймається до уваги судом, оскільки будь-які докази поважності причин неявки представника у судове засідання апеляційному суду не представлені (а.с. 226, 227); крім того, відповідачка ОСОБА_5, що належним чином повідомлена про слухання справи, про причини неявки суд не повідомила, із заявою про відкладення розгляду справи не зверталась.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення і додаткового рішення місцевого суду та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 19 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 (позичальник) укладено кредитний договір №0, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 65000,00 доларів США на термін до 19.11.2027 року, а остання зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому договором (а.с. 18-26).

За змістом п. 1.2.2 вказаного вище договору, позичальник зобовязується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 738,27 дол. США в день сплати ануїтетних платежів за виключенням випадків, передбачених п. 1.2.4 договору. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки.

Пунктом 1.3.1 кредитного договору №0 від 19.11.2007 року передбачено, зокрема, що за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 12,4% річних.

Згідно п. 8.1 кредитного договору №0 від 19.11.2007 року, зокрема, у випадку порушення зобовязання позичальником в частині несплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому, ніж передбачено цим договором: на прострочену суму основного боргу банк нараховує підвищені проценти, в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу. Нарахування підвищеної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу; на суму прострочених процентів, банк може нараховувати пеню, починаючи з 32 календарного дня, якщо рахувати з дати виникнення прострочених процентів.

Для забезпечення виконання зобовязань за вказаним вище кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (кредитор), та ОСОБА_3 (поручитель) 19 листопада 2007 року укладено договір поруки №0/2, відповідно до якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №0 від 19.11.2007 року (а.с. 23).

Відповідно до п. 1.2 вказаного вище договору поруки, зокрема, термін виконання основного зобовязання 19 листопада 2027 року.

За змістом п. 1.3 договору поруки №0/2 від 19.11.2007 року відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Пунктом 3.1 договору поруки №0/2 від 19.11.2007 року його сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, станом на 09.02.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 63033,22 доларів США (56623,84 доларів США заборгованість за кредитом, 6409,38 доларів США прострочена заборгованість за відсотками), а також заборгованість по пені в загальному розмірі 42462,48 грн. (10663,04 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, 31799,44 грн. пеня за прострочення сплати відсотків). Розмір даної заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком на аркушах 39-43, що є арифметично правильним та відповідає умовам кредитного договору.

Також встановлено, що 15.12.2015 року відповідачам було направлено письмові вимоги, в яких позивач просить усунути наявну прострочену заборгованість, що виникла станом на 11.12.2015 року; у випадку неусунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, ПАТ «УкрСиббанк» вимагало виконання відповідачами зобовязань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 19.11.2007 року в повному обсязі (а.с. 24-25, 26-27).

Поручитель ОСОБА_3 отримав вказану вище вимогу 24.12.2015 року, що підтверджується копією рекомендованого поштового повідомлення (а.с. 28).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Так, згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконанняосновного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її дії, частина 4 ст.559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення ч.4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення ч. 4 ст. 559 ЦК України).

У даній справі договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки згідно із п. 3.1 цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором.

Згідно із п. 1.2.2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісячними (ануїтетними) платежами в розмірі 738,27 дол. США (з можливістю зміни його розміру), але не пізніше 19.11.2027 року.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 отримав вимогу від 15.12.2015 року про дострокове погашення заборгованості 24.12.2015 року, та у встановлений у ній строк, протягом 32 календарних днів з дня отримання цієї вимоги, відповідачі прострочену заборгованість не погасили, - строк виконання зобовязань за кредитним договором у повному обсязі настав 25.01.2016 року.

Таким чином, виходячи з положень ч. 4 ст. 559 ЦК України, умов кредитного договору №0 від 19.11.2007 року, зокрема щодо періодичності сплати платежів, умов договору поруки №0/2 від 19.11.2007 року; встановивши, що позивач звернувся до суду з даним позовом 25.02.2016 року; встановивши, що вимогу про дострокове погашення заборгованості поручитель отримав 24.12.2015 року, колегія приходить висновку, що порука в даному випадку припинена лише в частині обовязків поручителя, що існували у період до 24.06.2015 року, тобто за межами шестимісячного строку, що передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Такий висновок відповідає правовій позиції, що викладена у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі №6-272цс16.

Отже, за період з 24.06.2015 року по 09.02.2016 року (згідно змісту позовної заяви) заборгованість підлягає солідарному стягненню з позичальника і поручителя; заборгованість, що сформувалась у період до 24.06.2015 року (станом на 23.06.2015 року), підлягає стягненню лише з позичальника ОСОБА_2.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги встановлення апеляційним судом факту припинення поруки відповідача ОСОБА_3 в частині зобовязань, що існували у строк до 24.06.2015 року; враховуючи зміст позовних вимог, - колегія дійшла висновку про необхідність стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 19.11.2007 року:

- з позичальника ОСОБА_2, станом на 23.06.2015 року, в розмірі 2938,93 дол. США (яка складається із тіла кредиту в сумі 625,16 дол. США і відсотків за користування кредитом в сумі 2313,77 дол. США) та пені у сумі 2013,78 грн.;

- солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за період з 24.06.2015 року по 09.02.2016 року, в розмірі 60094,29 дол. США (яка складається тіла кредиту в розмірі 55998,68 дол. США., відсотків за користування кредитом в сумі 4095,61 дол. США.), а також пені в розмірі 40448,70 грн.

Колегія зауважує, що розмір нарахованої банком пені не перевищує розмір збитків (тіла кредиту та нарахованих відсотків), тому відсутні підстави для її зменшення.

На викладені вище факти місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі обставини справи не встановив, що спричинило неправильне застосування матеріального закону та ухвалення неправильного рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Суд також зауважує, що відповідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідачі в суді першої інстанцій про застосування позовної давності ні в письмовій, ні в усній формі не заявляли (що стверджується матеріалами цивільної справи), питання щодо застосування позовної давності судом апеляційної інстанції не вирішується.

За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи розмір боргу, що підлягає стягненню з відповідачів, а також те, що стягнення судових витрат в солідарному порядку не передбачено, на користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору (25103,97 грн. при подачі позову, 27614,37 грн. при зверненні з апеляційною скаргою) в загальному розмірі 52718,34 грн., а саме: із ОСОБА_2 в розмірі 27588,70 грн., із ОСОБА_3 в розмірі 25129,64 грн. (а.с. 1, 4, 110).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2016 року та додаткове рішення цього ж суду від 27 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 19.11.2007 року, станом на 23.06.2015 року, в розмірі 2938 (дві тисячі девятсот тридцять вісім) дол. США 93 цента (яка складається із тіла кредиту в сумі 625,16 дол. США і відсотків за користування кредитом в сумі 2313,77 дол. США) та пеню у сумі 2013 (дві тисячі тринадцять) грн. 78 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 19.11.2007 року, за період з 24.06.2015 року по 09.02.2016 року, в розмірі 60094 (шістдесят тисяч девяносто чотири) дол. США 29 центів (яка складається із тіла кредиту в розмірі 55998,68 дол. США. та відсотків за користування кредитом в сумі 4095,61 дол. США.), а також пеню в розмірі 40448 (сорок тисяч чотириста сорок вісім) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в розмірі 27588 (двадцять сім тисяч пятсот вісімдесят вісім) грн. 70 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в розмірі 25129 (двадцять пять тисяч сто двадцять девять) грн. 64 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді