Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2018 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Гришка О.Я., з участю секретаря Федорини А.А., позивача ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа: Оржицька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися 05 лютого 2018 року до Оржицького районного суду Полтавської області з позовом до відповідача ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення.

У позовній заяві вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_8. Після смерті ОСОБА_8 залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 3,07га, що розташована на території Денисівської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області.

Позивачі зазначають, що за життя ОСОБА_8 заповідального розпорядження не залишила. Після смерті матері вони, її діти, за спільні кошти провели її поховання, забрали на зберігання та розпорядження документи, фото, особисті та інші речі домашнього вжитку, здійснили ремонт будинку (побілили будинок, пофарбували вікна, двері, відремонтували по господарські будівлі та паркан), провели інші господарські роботи. Про вказане позивачі повідомили Денисівську сільську раду. Як вказують у позовній заяві позивачі, фактично прийнявши спадщину матері, розпорядившись та користуючись її майном, вони вважали достатньою підставою фактичне прийняття спадщини, тому із заявами про прийняття спадщини у передбачений законодавством строк до нотаріуса не зверталися.

Звернувшись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 на майно, позивачі отримали відмову. Нотаріус у своїй відмові вказала, що надані документи не є достатніми для підтвердження вступу в управління та володіння майном.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину, позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили суд встановити факт, що вони прийняли спадщину після ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Денисівка, Оржицького району Полтавської області, шляхом вступу в управління та володіння майном.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалися на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 12.04.2018 року позов визнала повністю, не заперечувала проти того, що вона, а також позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 брали участь у похованні померлої матері, вони певний час після цього перебували у домогосподарстві покійної матері, де разом з відповідачем займались упорядкуванням території господарства та ремонтом будинку та господарських споруд. Відповідач не заперечувала, що вона та позивачі після смерті матері взяли на зберігання певні речі, які належали за життя покійній, зокрема: ОСОБА_1 взяла частину рушників-вишиванок, хусток померлої матері, возик, дерев'яні стульці, частину особистих документів матері та її фотокарток, ОСОБА_4 взяла на зберігання частину хусток та рушників, належних померлій матері, частину фотокарток та особистих документів, зокрема, взяла пенсійне посвідчення матері, ОСОБА_5 взяла на зберігання частину рушників та хусток, належних померлій матері, срібні каблучки, належні померлій, частину фотокарток, ОСОБА_6 взяв на зберігання один рушник, який належав померлій, та частину її фотокарток.

Від представника третьої особи Оржицької державної нотаріальної контори до суду надійшов лист про розгляд справи без участі представника, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивачів, відповідача, показання свідківОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, показання позивача ОСОБА_1, допитаної за її клопотанням за правилами допиту свідків, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа: Оржицька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8, про що видане відповідне свідоцтво про смерть (а.с. 12). Останнім місцем проживання ОСОБА_8 було с. Денисівка Оржицького району Полтавської області. На день смерті ОСОБА_8 в одному будинку із нею був зареєстрований та проживав: чоловік ОСОБА_12 (а.с. 19 зворот).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не замінено заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст.529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Позивачі ОСОБА_1, яка до одруження мала прізвище «ОСОБА_1», ОСОБА_4 яка до одруження мала прізвище «ОСОБА_4», ОСОБА_5, яка до одруження мала прізвище «ОСОБА_5», ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_3, яка до одруження мала прізвище «ОСОБА_3» та ОСОБА_12 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2), являються спадкоємцями першої черги після померло ОСОБА_8, оскільки остання являється їх матір'ю та дружиною відповідно (а.с. 13-18, 27-34, 129-138, 142-145).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_8, у якій вказала, що вона фактично прийняла спадщину останньої, надавши при цьому нотаріусу документи, необхідні для видачі свідоцтва. Державний нотаріус 13.08.2012 року видав ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, 3,07 га яка розташована на території Денисівської сільської ради Оржицького району Полтавської області (а.с. 68-90).

Постановою від 29.12.2017 року державний нотаріус Оржицької державної нотаріальної контори Потапенко Л.Д. відмовила позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_8 у зв'язку з тим, що спадкоємці не вчинили жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу УРСР) (а.с. 24).

В судовому засіданні допитана в якості свідка позивач ОСОБА_1 показала, що вона, відповідач та співпозивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 брали участь у похованні померлої матері, вони певний час після цього перебували у домогосподарстві покійної матері, де разом займались упорядкуванням території господарства та ремонтом будинку та господарських споруд. Позивачі та відповідач після смерті матері взяли на зберігання певні речі, які належали за життя покійній, зокрема: ОСОБА_1 взяла частину рушників-вишиванок, хусток померлої матері, возик, дерев'яні стульці, частину особистих документів матері та її фотокарток, ОСОБА_4 взяла на зберігання частину хусток та рушників, належних померлій матері, частину фотокарток та особистих документів, зокрема, взяла пенсійне посвідчення матері, ОСОБА_5 взяла на зберігання частину рушників та хусток, належних померлій матері, срібні каблучки, належні померлій, частину фотокарток, ОСОБА_6 взяв на зберігання один рушник, який належав померлій, та частину її фотокарток. Позивач ОСОБА_1 білила будинок померлої матері, прибирала територію господарства, брат ОСОБА_6 розчищав сніг на території господарства батьків, дістав з погреба картоплю, полагодив паркан, заносив до будинку і виносив столи, необхідні для поминального обіду, сестри ОСОБА_5 та ОСОБА_4, прибирали будинок, прати білизну, рушники. На дев'ятини після смерті матері позивачів та відповідача ОСОБА_6 полагодив двері у господарстві батьків, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 побілували та відремонтували стіни всередині будинку батьків. Позивач ОСОБА_1 разом з відповідачем садили город у господарстві померлої матері.

Такі покази узгоджуються з іншими матеріалами справи, не суперечать їм, а також узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які показали, що позивачі та відповідач проводили поховання матері разом, кожен брав участь у процесі поховання, після смерті матері позивачі та відповідач певний час перебували у господарстві батьків, з показаннями свідка ОСОБА_11, яка показала, що основні витрати у зв'язку з похованням матері понесла ОСОБА_1

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 524, 529, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3), ОСОБА_6 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) до ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5), третя особа: Оржицька державна нотаріальна контора (місцезнаходження: вул. Центральна, 22, селище Оржиця Оржицького району Полтавської області, ), про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

2. Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Денисівка Оржицького району Полтавської області, шляхом вступу в управління та володіння її майном.

3. Встановити юридичний факт, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Денисівка, Оржицького району, Полтавської області, шляхом вступу в управління та володіння її майном.

4. Встановити юридичний факт, що ОСОБА_5 прийняла спадщину після ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Денисівка Оржицького району Полтавської області, шляхом вступу в управління та володіння її майном.

5. Встановити юридичний факт, що ОСОБА_6 прийняв спадщину після ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Денисівка Оржицького району Полтавської області, шляхом вступу в управління та володіння її майном.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 17.04.2018 року.

Суддя