Провадження по справі № 2-з/752/61/18
У Х В А Л А

17.04.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Хоменко О.Л.,

при секретарі Павлюху П.В.,

розглянувши в підготовчому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини від батька,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом про визначення місця проживання дитини та відібрання дитини від батька.

Відповідач подав зустрічний позов про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

05.04.2018 року відповідач звернувся до суду із заявою про забезпечення зустрічного позову, посилаючись на те, що позивачем двічі було здійснено спроби без його згоди та всупереч бажанням малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити її фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 де дитина мешкає з народження, на іншу адресу.

З метою ефективного захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини та недопущення вчинення позивачем протиправної поведінки щодо зміни місця її проживання просить вжити заходи забезпечення позову у спосіб заборони ОСОБА_1 вчиняти дії щодо зміни фактичного місця проживання (АДРЕСА_1) малолітньої дитини ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, на будь-яке інше місце до розгляду даного спору по суті та ухвалення судом рішення у справі.

В підготовчому засіданні відповідач та його представник заяву підтримали та просили її задовольнити.

Позивач та її представник проти задоволення заяви заперечують з тих підстав, що забезпечення позову у спосіб, запропонований відповідачем, фактично позбавить позивача можливості спілкування з дитиною, що призведе до порушення прав позивача та малолітньої дитини. Крім того, проживаючи з батьком, дитина з 05.04.2018 року перестала відвідувати школу, що може негативно вплинути на процес її навчання.

Вважають, що забезпечення позову шляхом заборони позивачу вчиняти дії щодо фактичного місця проживання дитини фактично стане вирішенням спору по суті, що є неприпустимим з огляду на положення п.10 ч.2 ст.150 ЦПК України.

Представник третьої особи вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки існує ризик позбавлення малолітньої дитини можливості спілкування з матір`ю.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст.150 ч.2 п.10 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Враховуючи, що між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, кожна із сторін заявила вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з нею, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони одній із сторін вичняти дії, направлені на зміну місця проживання дитини, фактично ототожнюватиме задоволення позовних вимог іншої сторони, що є неприпустимим з огляду на положення п.10 ч.2 ст.150 ЦПК України.

За таких обставин суд в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовляє.

Керуючись ст.ст.149,150,153 ЦПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: