Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2018 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О. , за участю секретаря Ткачук Г.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року позивачка звернулася з зазначеним позовом до суду з вимогою визнати за нею право власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що вона є спадкоємицею після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на 13/20 частини житлового будинку АДРЕСА_1. 08 листопада 2003 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину їй було відмовлено, оскільки у 1980 році чоловік позивачки зруйнував придбаний будинок, оскільки він був непридатний для проживання і збудував новий будинок. У новому будинку позивачка проживала разом з чоловіком з вересня 1983 року. Технічну інвентаризацію будинку було проведено у 1988 році і встановлено, що житловий будинок літ. В-1 збудовано готовністю 70%. У кімнаті площею 72.7 кв.м. необхідно було здійснити внутрішні оброблювальні роботи. Отже, ОСОБА_2 збудував новий будинок літ. В-1 готовністю 70%, загальною площею 72,7 кв. м. житлову прибудову літ. В1-1, житловою площею 10,6 кв.м., тамбур літ. в-1; ґанок літ. В1, жилою площею 10,6 кв.м., загальною площею 93,7 кв.м, вбиральню літ.Д-1, літній душ Ж-1; 1/2 огорожі № 1, ворота №2. Інші прибудови збудував сусід ОСОБА_4 Зазначені житлові будинки, житлові прибудови, господарські будівлі та споруди збудовані до 1992 року та не належать до самочинного будівництва. Між тим, за життя, чоловік позивачки не отримав акту про введення будинку в експлуатацію, а набув лише право забудовника. На підставі зазначеного просила задовольнити позовні вимоги.

Позивачка та її представник у судове засідання не з'явились, просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача, Кравченко О.О., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, надала заяву про визнання позовних вимог та можливість розгяду справи за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Дошлюбне прізвище дружини «ОСОБА_1».

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 виданого ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис про смерть № 852.

Відповідно до договору від 26 січня 1979 року ОСОБА_2 придбав у власність 13/20 частини жилого будинку з належними до цієї частинами будівлями подвір'я, жила площа яких складає 32,69 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1.

Відповідно до повідомлення МКП «Маріупольське БТІ» від 26вересня 2017 року, встановлено, що в матеріалах інвентаризаційної справи № 28862 міститься інформація, що на земельній ділянці знаходився житловий будинок літ.А-1, розташований за адресою: АДРЕСА_1. 13/20 частини житлового будинку літ.А-1 належало ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26 січня 1979 року (реєстраційний номер № 403), 7/20 частини житлового будинку літ.А-1 належало ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24 квітня 1991року ( реєстраційний номер №3148). Надана інформація дійсна станом на 31 грудня 2012року. На теперішній час, житловий будинок літ.А-1 зруйнований. Згідно технічної інвентаризації, проведеної 18 вересня 2017 року встановлено, що на земельній ділянці знаходяться недобудований житловий будинок літ.В-1 готівкою 70%, житлова прибудова літ.В1-1 житловою площею 10,6 кв.м., тамбур літ.в-1, ґанок літ.в1, житловий будинок літ.Е-1 житловою площею 39,9 кв.м, нежитлова прибудова літ.Е1-1, сіни літ.е-1, усього житловою площею 50,5 кв.м., загальною площею 177,6 кв.м, вбиральні: літ.Д-1, літ.Г-1, літній душ літ.Ж-1, огорожа №1, №3, №4, ворота №2. З 1988 року ОСОБА_2начато будувництво нового будинку літ.В-1, але будівництво не було закінчено, недобудований будинок складає 70 %, загальною площею 72,7 кв.м. Крім того, ОСОБА_2 збудував житлову прибудову літ.В1-1 житловою площею 10,6 кв.м, тамбур літ.в-1, ґанок літ.в1, усього житловою площею 10,6 кв.м, загальною площею 93,7 кв.м, вбиральню літ.Д-1, літній душ літ.Ж-1, 1/2 огорожі №1, ворота №2. У 1987р. ОСОБА_4 збудував житловий будинок літ.Е-1, нежитлову прибудову літ.ЕІ-1, сіни літ.е-1, усього житловою площею 39,9 кв.м, загальною площею 83,9 кв.м, убиральню літ.Г-1, 1/2 огорожі №1, огорожу №3, №4. Вищевказані житлові будинки, житлові прибудови, господарські будівлі та споруди збудовані до 1992 року та не належать до самочинного будівництва.

Позивачкою надано суду висновок експерта №2 від 17 січня 2018 року, відповідно до якого проведено обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1, та встановлено, що 30% до повної готовності будинку, а саме необладнані приміщення площею 72,7 кв.м. не можуть впливати на експлуатацію жилого будинку вцілому, так як вказані недобудови в розмірі 30% не є суттєвими. Наявна можливість використовувати приміщення в будівлях літ. В-1 та літ. ВІ-І загальною площею 93,7 кв.м. в якості жилого будинку вцілому. Збудовані будівлі - житловй буднок літ.В-1, житлова прбудова літ. В1-1, тамбур літ. в-1, ганок літ.в1,вбиральня літ.Д-1, літній душ літ.Ж-1, 1/2 огорожі, ворота №2, за зазначеною адресою, не суперечать встановленим вимогам щодо жилих будівель.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦК України.

Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_2

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30травня 2008 року № 7 передбачено, що якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Так, постановою державного нотаріуса Ашла О.К. №3085/02-31 від 06 листопада 2017 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на недобудований житловий будинок, готовністю 70% та на житлову прибудову, на надвірні побудови і споруди, оскільки відсутній правовстановлюючий документ.

Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у ОСОБА_1 відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, у зв'язку з чим її права підлягають захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного позовна вимога про визнання права власності на зазначене домоволодіння в порядку спадкування за законом є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.182, 328, 392, 1216, 1218,12621, 1268, 1269, 1297, 1299 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, право забудовника шляхом визнання права зареєструвати в органах реєстрації речових прав на житловий будинок літ.В-1, житлову прибудову літ.В1-1, тамбур літ.в-1, ґанок літ.в1 загальною площею 93,7 кв.м., житловою площею 10,6 кв.м, вбиральню літ.Д-1, літній душ літ.Ж-1, 1/2 огорожі №1, ворота №2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, повністю або частково безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Ю. О. Матвєєва