Справа № 463/2111/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/441/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Ванівського О.М., Струс Л.Б.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні представника ПАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова в складі судді Юрківа О.Р. від 12 січня 2018 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поворот виконання рішення суду, заінтересована особа ОСОБА_3, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 січня 2018 року заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поворот виконання рішення суду задоволено. Допущено поворот виконання рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Ощадбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу В порядку повороту виконання рішення суду: - стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» грошові кошти за депозитним договором № 2824 на вклад «Депозитний» від 05.06.2013 року 22500 євро, 540 євро 04 центи процентів, 85 євро 07 центів три проценти річних, всього 23125 євро 47 центів; - стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 275,00 грн. понесених судових витрат.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви ПАТ «Державний ощадний банк» про поворот виконання рішення. Вважає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом зазначено в оскаржуваній ухвалі, що ОСОБА_3 була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, хоча матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували повідомлення сторони позивача по справі. Також, зазначає, що судом не враховано те, що добровільно виконавши у грудні 2016 року рішення суду касаційної інстанції про перерахування коштів за договором банківського вкладу, ПАТ «Державний ощадний банк» тим самим самостійно застосував наслідки нікчемності правочину, як передбачено ч.1 ст. 216 ЦК України. Крім цього, вказує на те, що судом не взято до уваги обставини, що викладені у вироці Личаківського районного суду м. Львова від 09.03.2017 року по справі №463/3982/14-к, який набрав законної сили 23.10.2017 року, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду Львівської області. Вказаним вироком колишні працівники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнані винними за ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України та вказані рішення доводять факт договірних відносин.

В судове засідання стягувач (позивач) та її представник не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що позивач повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, позиція по суті заяви про поворот виконання рішення та законності та обґрунтованості оскаржувналї ухвали була викладена позивачем у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача (боржника, заявника) в заперечення апеляційної скарги, що аналогічна доводам відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1-9 ст. 444 ЦПК України та задовольняючи заяву про поворот виконання рішення, виходив з того, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до АТ «Ощадбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та задоволено зустрічний позов АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 про визнання договору банківського вкладу нікчемним. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2016 року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_3 за депозитним договором № 2824 на вклад «Депозитний» від 05.06.2013 року 22500 євро, 540 євро 04 центи процентів, 85 євро 07 центів три проценти річних, та 275,00 грн. понесених судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2016 року відхилено касаційну скаргу АТ «Ощадбанк» та рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду України від 29.11.2017 року скасовано рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2016 року, і залишено в силі рішення Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2016 року. З урахуванням викладеного суд прийшов до висновку про задоволення заяви АТ «Ощадбанк» про поворот виконання рішення суду. Допускаючи поворот виконання суд вважав за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь заявника сум, що стягнуті відповідно до рішення суду.

Колегія суддів вважає, що такі висновки відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Так, ПАТ «Ощадбанк» звернулося в суд із заявою про поворот виконання рішення суду. Свої вимоги мотивувало тим, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до АТ «Ощадбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та задоволено зустрічний позов АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3 про визнання договору банківського вкладу нікчемним. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2016 року та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_3 за депозитним договором № 2824 на вклад «Депозитний» від 05.06.2013 року 22 500 євро. 540 євро 04 центи процентів, 85 євро 07 центів три проценти річних, та 275,00 грн. понесених судових витрат. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2016 року відхилено касаційну скаргу АТ «Ощадбанк» та рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року залишено без змін. В подальшому, постановою Верховного Суду України від 29.11.2017 року скасовано рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2016 року, і залишено в силі рішення Галицького районного суду м. Львова від 22.02.2016 року. Таким чином, починаючи з 29.11.2017 року позивач ОСОБА_3 зобов'язана повернути відповідачеві АТ «Ощадбанк» безпідставно одержані кошти за скасованим рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року. Просили суд постановити ухвалу про поворот виконання судового рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року, яким стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3 22500 євро; 540 євро 04 центи процентів; 85 євро 07 центів три проценти річних, та 275,00 грн. понесених судових витрат.

Згідно ст.444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він:

1) закриває провадження у справі;

2) залишає позов без розгляду;

3) відмовляє в позові повністю;

4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Якщо скасовано рішення третейського суду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за вказаним рішенням. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується. При вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 2 листопада 2011 року №13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий у разі настання одночасно двох умов: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається лише у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Галицького районного суду м.Львова від 22.02.2016 року (Т.1 а.с. 223-227), у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» стягнення коштів за договором банківського вкладу відмовлено за безпідставністю позовних вимог. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ 10013/0289 філії Львівського обласного управління до ОСОБА_3 про визнання договору банківського вкладу нікчемним задоволено повністю.Визнано договір №2824 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 05.06.2013 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» і ОСОБА_3 нікчемним.Стягнуто з ОСОБА_3 243,60 грн. судових витрат на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.05.2016 року (Т.1 а.с. 255-259) апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.Рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ 10013/0289 філії Львівського обласного управління про стягнення сум вкладів, процентів по вкладах задоволено.Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за депозитним договором №2824 на вклад «Депозитний» від 05 червня 2013 року 22 500,00 Євро; 540,04 Євро відсотків; 85,07 євро три відсотки річних.Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» в користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 понесені нею судові витрати в сумі 275грн.У задоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3 про визнання нікчемним договору№2824 на вклад «Депозитний» на ім'я ОСОБА_3 від 05 червня 2013 року відмовлено. Вказане рішення залишене без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2016 року (Т.2 а.с. 70-72).

Однак Постановою Верховного Суду України від 29.11.2017 року (Т.2 а.с. 178-181), заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 17 травня 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2016 року скасовано та залишено в силі рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2016 року.

До цього, а саме 22.12.2016 року та 30.12.2016 року (Т.2 а.с. 201-204 платіжні доручення про перерахунок коштів) відповідачем рішення суду було виконано та перераховано на користь позивача стягнуті за рішенням суду кошти.

Зважаючи на вказане, а саме те, що: рішення суду, за яким було задоволено позов та зобовязано стягнути з відповідача (ПАТ «Державний ощадний банк України») на користь позивача (ОСОБА_3В.) суми коштів за депозитним договором скасовано; а, також, те, що рішення суду до цього скасування було виконане відповідачем, судом першої інстанції підставно було задоволено заяву про поворот рішення суду.

Доводи апеляційної скарги по суті зводяться до незгоди із мотивами прийнятого рішення Верховним Судом України, а тому по суті на ухвалене судом рішення не впливають.

Що стосується процесуальних порушень на які звертає увагу позивача в частині неповідомлення її про час та місце розгляду заяви, то вказане по суті на законність та обґрунтованість ухваленого судового рішення не вплинуло, оскільки позивач, яка мала змогу подати свої доводи з приводу підставності заяви про поворот виконання рішення та оскаржуваного рішення у суді апеляційної інстанції, будь-яких, які б вказували на необґрунтованість заяви Банку, не навела.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід відхилити, залишивши ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 12 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 травня 2018 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: О.М. Ванівський

ОСОБА_6