Справа № 219/743/18
Провадження № 2/219/906/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
судді Павленко О.М.,
за участі секретаря Брагіної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
в с т а н о в и в:
представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, діючий на підставі довіреності, звернувся до суду з позовом, згідно якого просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 33 будинку 38 по вул. Ювілейній в м. Бахмут Донецької області. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 є власником квартири № 33 у житловому будинку № 38 по вулиці Ювілейній у місті Бахмут. Право її власності підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 08.06.2007 року, який було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що було видано витяг про державну реєстрацію прав № 4112845 від 08.06.2007 року. Вона є одноосібним власником квартири. В січні 2017 року до неї звернувся її знайомий ОСОБА_2 з проханням дозволити пожити в її квартирі протягом двох місяців та зареєструвати його місце проживання на цей термін у квартирі. Протягом цього строку він підшукає собі постійне місце проживання за яким здійснить реєстрацію свого місця проживання, та зареєструє зняття з реєстрації місця проживання у її квартирі. Позивач погодилась і ОСОБА_2 вселився у її квартиру та був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 38 кв. 33. Після закінчення обговореного терміну, ОСОБА_2 виїхав з її квартири, та з березня 2017 року до теперішнього часу не проживає, його місце мешкання їй не відоме. При цьому реєстрацію зняття з реєстрації місця проживання в її квартири не здійснив, звернення до нього він ігнорує, на телефонні дзвінки не відповідає, в добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає. 13.11.2017 року позивач звернулась до відділу ведення Державного реєстру виборців Бахмутської міської ради та їй було надано інформацію, про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 38 кв. 33. Комісією ОСБД «Ювілейна 38» у складі голови ОСБД ОСОБА_4, членів правління ОСОБА_5, ОСОБА_6 19.12.2017 року був складений акт, про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, в квартирі АДРЕСА_1 не мешкає з березня 2017 року. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав. Те, що на теперішній час в квартирі зареєстрований відповідач порушує її права як власника, а тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою.
Позивач та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Крім того, від них до суду надійшла заява, згідно якої вони просили розглянути справу у їх відсутність, підтримали позовні вимоги та не заперечували проти постановлення заочного рішення (а.с.50).
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач та її представник не заперечують.
Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу квартири від 08 червня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі 2804, та Витягу з Державного реєстру правочинів № 4112845 від 08.06.2007 року, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 продали, а ОСОБА_11 купила трикімнатну квартиру номер 33, загальною площею 54, 3 кв.м., в тому числі жилою площею 38,4 кв. м., що знаходиться в місті Артемівську Донецької області, по вулиці Ювілейна в будинку номер 38 (а.с.7,8).
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 279284, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 05.04.2012 року, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_6, 09 вересня 2009 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, після реєстрації шлюбу «Бакуменко Інна Анатоліївна» змінила прізвище на «Бондарчук», про що в книзі реєстрації шлюбів 09 вересня 2009 року був зроблений відповідний актовий запис № 357 (а.с.11).
Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 323663, виданого Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_8, 09 вересня 2017 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_7, після реєстрації шлюбу «Бондарчук Інна Анатоліївна» змінила прізвище на «Григорова», про що 09 вересня 2017 року був складений відповідний актовий запис № 43 (а.с.12).
Отже ОСОБА_13 (дівоче прізвище ОСОБА_11) І.А. є власником квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м. Артемівськ (на теперішній час м. Бахмут), АДРЕСА_2 (а.с.8), що також підтверджується технічним паспортом на квартиру, що знаходиться у власності, виготовлений Артемівським бюро технічної інвентаризації 06.11.2007 року, виданий на імя ОСОБА_11 (а.с.9).
Відповідно до довідки, виданої начальником відділу ведення Державного реєстру виборців Бахмутської міської ради ОСОБА_15 на підставі письмового запиту ОСОБА_1 від 13.11.2017 року стосовно персональних даних, передбачених.1 ст. 6 Закону України « Про Державний реєстр виборців» усіх осію, які внесені до Державного реєстру виборців , керуючись п. 1 ч. 4 ст. 21 Закону України «Про Державний реєстр виборців» повідомлено, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані : ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).
Згідно акту складеного комісією у складі Голови ОСБД «Ювілейна 38» ОСОБА_4, членів правління ОСОБА_16, ОСОБА_17 19.12.2017 року, встановлено, що за даними Відділу Державної реєстрації в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Останній ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає з березня 2017 року (а.с.23).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 1ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.
Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Відповідно до листа начальника Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_18 від 13.04.2018 року № 9871/201/05-2018, згідно обліків Бахмутського ВП ГУ НП в Донецькій області громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з приводу чинення йому перешкод з боку будь якої особи щодо недопущення його до квартири АДРЕСА_4 не звертався (а.с.43).
Згідно листа головного лікаря КЗОЗ «Бахмутська центральна районна лікарня» від 02.03.2018 року № 1139 громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11, за період 2014-2018 років по теперішній час за амбулаторною та стаціонарною допомогою до КЗОЗ «Бахмутська ЦРЛ» не звертався, у списках санпропускників та травмпункту не значиться, за даними пункту централізованої видачі лікарняних листків (як по поліклініці, так і по стаціонару) не числиться, медична документація в реєстратурі відсутня, у лікаря онколога та у лікаря ендокринолога на обліку не перебуває та за даними архіву не числиться (а.с.30).
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили.
Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які вона посилалася як на підставі своїх вимог.
Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартири більше одного року без поважної причини, нею не користується, відповідач витрати, пов'язані з оплатою квартири та комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 33 в будинку № 38 по вул. Ювілейній в м. Бахмут Донецької області.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 383, 386, 391, ЦК України суд, -

позовні вимоги ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11) задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_11) таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 33 в будинку № 38 по вул. Ювілейній в м. Бахмут Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня вручення повного заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 30-ти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Зачне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя

ОСОБА_19