Справа № 404/7074/17
Номер провадження 2/404/1012/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого-судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Зайко О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до до ОСОБА_2 в якій просе визнати відповідача таким, що втратив право на проживання в №46 по вул. Пацаєва буд.8 корп.4 в м. Кропивницькому.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила, що відповідача вона зареєструвала коли він мешкав з її донькою,а після смерті доньки він в квартирі не проживає .

Відповідач до суду не зявився про час розгляду справи належно повідомлявся.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд находить позов який задоволенню не підлягає.

Встановлено, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 корп.4 в м. Кропивницькому .

Відповідно до довідки №12862 виданої КП «ЖЕО№4» від 19.10.2017 року за адресою квартира АДРЕСА_1 корп.4 в м. Кропивницькому зареєстрований разом з позивачкою ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі окрім інших прав гарантується право на повагу до її житла, яке охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід'ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканність, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Фізична особа може мати кілька місць проживання ( ч.6 ст.29 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу, відповідно до якої до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, суди мають встановлювати наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщенні понад один рік, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності..

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.ст.156 ЖК УРСР та ст.405 ЦК України.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

В обґрунтування позовних вимог позивач надав, як доказ не проживання відповідача у спірній квартирі довідку №12862 виданої КП «ЖЕО№4» від 19.10.2017 року за адресою квартира АДРЕСА_1 корп.4 в м. Кропивницькому зареєстрований разом з позивачкою ОСОБА_3 (а.с.9).

В довідці зазначено, що відповідач зареєстрований в спірній квартирі. Позивачкою надані письмово надруковані пояснення двох осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 де зазначено, що відповідач не проживає в спірній квартирі з листопада 2014 року(а.с.10.11).

Але при яких обставинах були надруковані вказані пояснення та чи саме ці особи підписали пояснення доказів не надано. В судовому засіданні позивач пояснила, що пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 друкував адвокат який складав позовну заяву ,а вона носила свідкам на підпис ці пояснення. Крім того до суду не надано доказів чи відомо свідкам з яких причин не проживає відповідач в спірній квартирі де знаходяться його речі, свідки не попереджені про кримінальну відповідальність про дачу пояснень.

На пропозицію суду щодо явки вказаних свідків до суду позивачка пояснила, що в судове засідання вона не бажає викликати вказаних свідків про причини суд не повідомила.

За таких обставин суд прийшов до правильного і обґрунтованого висновку, що позовні вимоги є недоведеними, передбачені законом підстави для визнання відповідача такою, що втратив право користування житловим приміщенням відсутні.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати по справі суд покладає на позивача по фактично понесеним нею витратам.

На підставі ст. 405 ЦК України, 156 ЖК УРСР, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та керуючись ст. ст. 76-81,141, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням кв.№46 по вул. Пацаєва буд.8 корп.4 в м. Кропивницькому відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення, яке буде складено 01.06.2018 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда