Дата документу 17.04.2018
Справа № 334/7508/17
Провадження № 2/334/1455/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., за участі секретаря судового засідання Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа житлово-будівельний кооператив «Трансформаторщик-12», про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру у житлово-будівельному кооперативі у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову вказує, що 08.03.2017р. померла його мати ОСОБА_3, після її смерті відкрилася спадщина на двокімнатну квартиру у ЖБК «Трансформаторщик-12», розташовану за адресою АДРЕСА_1. Пайовий внесок мати сплатила повністю у травні 1987 року.

Сторони у справі є спадкоємцями першої черги після смерті матері ОСОБА_3 Позивач у встановлений законом строк прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса від 15.09.2017р. йому у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки мати не оформила право власності на вищезазначену квартиру.

Приймаючи до уваги положення ст. 15 Закону України «Про власність», ст. 384 ЦК України, згідно яких член кооперативу, який повністю викупив квартиру, стає її власником, позивач просить визнати за ним право власності на ? частину квартири у ЖБК «Трансформаторщик-12», розташованої за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 08.03.2017р. В обґрунтування позову вказує, він та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері, він прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки мати право власності на вказану квартиру не оформила.

Ухвалою від 01.03.2018р. позовні вимоги обєднані в одне провадження.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності на підставі документів, що знаходяться в матеріалах справи. Просить позов ОСОБА_1 задовольнити, вимоги позову ОСОБА_2 визнає у повному обсязі, у звязку з чим відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_5 звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності на підставі документів, що знаходяться в матеріалах справи. Просить позов ОСОБА_2 задовольнити, вимоги позову ОСОБА_1 визнає у повному обсязі, у звязку з чим відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України просить вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору та про стягнення іншої частини судового збору з відповідача.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.03.2017р. померла ОСОБА_3, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації РАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 13.03.2017р. зроблено актовий запис про смерть №1813, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС №375828.

Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру в ЖБК «Трансформаторщик-12», розташовану за адресою АДРЕСА_1.

Так, 10.08.1972 року ОСОБА_3 як члену ЖБК «Трансформатощик-12» було надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, на підставі рішення виконкому Запорізької міської ради депутатів трудящих №511 від 19.11.1970р., що підтверджується ордером №34 від 10.08.1972р. У листопаді 1972 року в будинку №2 по вул. Руставі м.Запоріжжі була проведена перенумерація квартир, у звязку із чим квартирі №34 був присвоєний №90, що підтверджується довідкою ЖБК «Трансформатощик-12» від 15.11.2017р.

З грудня 1972 року ОСОБА_3 з сімєю вселилися в квартиру АДРЕСА_3. З даного часу по день смерті ОСОБА_3 була членом ЖБК «Трансформатощик-12». Пай по спірній квартирі в сумі 3946 руб. 98 коп. було сплачено у повному обсязі в травні 1987 року, що підтверджується довідкою ЖБК «Трансформатощик-12» №13 від 31.10.2017р.

Сторони у справі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Матеріалами спадкової справи підтверджується, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті матері. ОСОБА_1 був зареєстрований та постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент її смерті, що підтверджується довідкою ЖБК «Трансформаторщик-12» від 15.11.2017р.

Крім того, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у встановлений ст.1270 ЦК України строк звернулися із заявами про прийняття спадщини після смерті матері до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 15.09.2017р. у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спірного нерухомого майна спадкодавцю ОСОБА_3

За ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності з положеннями ст. 384 ЦК член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про власність», який був чинний на час перебування спадкодавця у членстві ЖБК, член житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому у користування, набуває права власності на це майно.

Пунктами 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18 вересня 1987 року № 9 роз'яснено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Згідно довідки ЖБК «Трансформаторщик-12» від 17.10.2017р. №12, членом ЖБК «Трансформаторщик-12» і відповідальним наймачем квартири АДРЕСА_4 була ОСОБА_3 з грудня 1972 року по березень 2017 року. Пай по квартирі виплачений у повному обсязі у травні 1987 року. Право власності на квартиру оформлене не було.

Виходячи з положень статей 328, 384, 392, 1216, 1218, 1222, 1223 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про власність», з урахуванням роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» від 18 вересня 1987 року № 9 та постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 набула право власності на спірну квартиру, яка згідно ст. 1218 ЦК Україниє спадщиною, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними.

Визнання судом права власності у порядку спадкування за позивачами не суперечить закону, позаяк за наявності відмови у вчиненні нотаріальних дій на підставі відсутності відомостей про реєстрацію права спадкодавця, є перешкоди одержанню свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 і позов ОСОБА_2 про визнання за кожним права власності на ? частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 08.03.2017р., ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Порядок розподілу витрат у разі визнання позову визначається ст.142 ЦПК України. Відповідно до змісту ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 визнав позов ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті, позивачу ОСОБА_1 підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 320,00 грн. Відповідач ОСОБА_1 визнав позов ОСОБА_2 до початку розгляду справи по суті, а відтак позивачу ОСОБА_2 підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 507,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 142, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа житлово-будівельний кооператив «Трансформаторщик-12», про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_5, право власності на ? частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_6, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 08.03.2017р.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, мешкає за адресою: АДРЕСА_7, право власності на ? частину квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_6, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 08.03.2017р.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, що складає 320,00 грн.

Повернути позивачу ОСОБА_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, що складає 507,50 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Складення повного рішення 27.04.2018р.

Суддя: Турбіна Т. Ф.