справа № 208/5201/18
№ провадження 6/208/131/18
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Тур І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в :

Державний виконавець Заводського відділу ДВС м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2 до виконання зобовязань, покладених на неї, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні Заводського ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 54887518 з виконання виконавчого документа № 6872, виданого 05 липня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 128 401,70 грн. Зазначає, що боржником до теперішнього часу виконавчий документ не виконано, будь яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено. Зазначає, що боржник може виїжджати за межі України, а тому державний виконавець просить подання задовольнити, та тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Державний виконавець Заводського відділу ДВС м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 у судове засіданні не зявилась та причини неявки суду не повідомила.

Суд, вивчивши матеріали подання та матеріали цивільної справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів(посадових осіб),що підлягає примусовому виконанню в порядку,встановленому законом.

Відповідно до ч.3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження управі виїзду за межі України фізичної особи,яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань,покладених на неї відповідним рішенням,на строк до виконання зобовязань за рішенням,що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно ч.4ст.441ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного)виконавця.

Примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках-на приватних виконавців.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Одним із заходів виконання рішення суду може бути тимчасове обмеження особам (боржникам) у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Судом встановлено, що на виконанні Заводського ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 54887518 з виконання виконавчого документа № 6872, виданого 05 липня 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 128 401,70 грн.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Cтаттею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19 жовтня 1973 року № 2148-VIII) передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України» (в редакції, чинній на момент постановлення ухвали Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 червня 2016 року) підставою для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України може бути, зокрема, ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобовязань.

Верховний Суд України в судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року зазначив, що з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите, зокрема, у пункті 18 частини третьої статті 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», позначає з обєктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обовязків.

Відповідно до ч.3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження управі виїзду за межі України фізичної особи,яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань,покладених на неї відповідним рішенням,на строк до виконання зобовязань за рішенням,що виконується у виконавчому провадженні.

Так, державним виконавцем не надані суду будь-які відомості щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на неї виконавчим написом, а також не доведено суду взагалі чи відомо останній про наявність виконавчого напису, у звязку із зазначеним у суду відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця про обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_2.

На підставі наведеного,керуючись ст.258, 260-261,441 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні подання державного виконавця Заводського відділу ДВС м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, відмовити

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення(виклику)учасників справи,зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи,якому повна ухвала суді не була вручена удень її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин,крім випадків,зазначених у частині другій статті 358ЦПК України.

Суддя Похваліта С. М.