Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 364/190/18
Номер провадження 22-ц/824/2203/2018
Головуючий у суді першої інстанції Л.А. Макаренко
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
11 грудня 2018 року місто Київ

Номер справи 364/190/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_4

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників)) апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану представником ЛитвиненкоОленою Леонідівною

на рішення Володарського районного суду Київської області від 08 серпня 2018 року, ухвалене у складі судді Макаренко Л.А. в приміщенні Володарського районного суду Київської області о 10год. 47хв., повне рішення складено 13 серпня 2018 року,-

в с т а н о в и в :

14 лютого 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, мотивованим тим, що відповідно до укладеного 21.02.2006 року між Банком та відповідачем договору б/н, ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зміни щодо кредитного ліміту передбачені п.3.2., 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Банк виконав свої зобов'язання за договором та угодою, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими вимогами відповідно до умов Договору, у зв'язку із чим станом на 31.10.2017 року заборгованість за договором складає 117 000,00 грн, з яких: 9418,15 грн. заборгованість за кредитом, 107 581,85 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, які банк просить стягнути з відповідача на його користь, а також витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 08 серпня 2018 року відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк», через свого представника Литвиненко О.Л., подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, невірну оцінку доказів, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову через недоведеність позовних вимог. Позивачем було надано суду розрахунок заборгованості, у якому чітко відображено користування відповідачем кредитними коштами. Суд не взяв до уваги, що відповідач підтвердила підписання анкети - заяви, тобто підтвердила й укладення кредитного договору. Ухвалюючи рішення суд не врахував, що відповідачем не доведено відсутності заборгованості, не заперечувалася наявність кредитних зобов'язань між сторонами, зустрічних позовних вимог відповідачем не заявлялося.

Відповідач ОСОБА_4 отримала копію апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами та ухвалу про відкриття апеляційного провадження, проте своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» не скористалась.

У відповідності до вимог п.13 ст.7, ч.1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених Банком позовних вимог. Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Положеннями ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до укладеного 21.02.2006 року між позивачем та відповідачем договору №б/н ОСОБА_4 отримала від Банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http: //privatbank.Ua/terms/pages/70/ складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Як вбачається, ОСОБА_4 отримавши картковий рахунок № НОМЕР_2 та ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, здійснила дії щодо проведення активації банківської картки, користувалася нею, отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. 16.07.2013 року ОСОБА_4 на підставі даного договору було отримано нову кредитну картку № НОМЕР_3 з терміном дії 07/16.

Кредитний ліміт за даним договором неодноразово змінювався, як збільшувався так і зменшувався.

Факт отримання від АТ КБ «Приватбанк» кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1500,00 грн. на платіжну карту не заперечувався самою ОСОБА_4 Підписання відповідачем Анкети-заяви від 21.02.2006 року, активація платіжних карток та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток.

Так, пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70 з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою», Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку вчасності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодо зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» За несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого Кредиту та Овердрафту) Власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до змісту ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Отже, для належного виконання зобов'язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов'язання є його порушенням.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_4 користувалася кредитним лімітом, у рахунок погашення заборгованості вносила кошти, у тому числі і за відсотками.

Тобто, користуючись кредитними коштами наданими Банком, позичальник фактично погодилася з умовами укладеного між нею та Банком договору, встановленим лімітом, отримавши кредитну картку, яка є спеціальним платіжним інструментом, та користуючись нею. ОСОБА_4 не оспорювала укладений між нею та Банком договір.

Отже, між сторонами укладений договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій вказано, що вона разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку складає між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 договір банківського обслуговування.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_4 неналежним чином виконувала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку із чим виникла заборгованість.

Так, у зв'язку із невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за вказаним договором утворилася заборгованість, яка станом на 31.10.2017 року становить 117 000,00 грн., з яких: 9 418,15 грн. заборгованість за кредитом, 107 581, 85 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Наданий позивачем розрахунок не спростований стороною відповідача, а тому суд апеляційної інстанції бере зазначений розрахунок до уваги при визначенні розміру заборгованості.

Та обставина, що відповідач не погоджується із наданим Банком розрахунком заборгованості обґрунтовуючи, що він є неправильним та при цьому не надає свого розрахунку такої заборгованості, зазначаючи, що самостійно провести такий розрахунок вона не може, не дає суду підстави ставити під сумнів зроблений Банком розрахунок заборгованості.

Як вбачається, ОСОБА_4 брала участь у судових засіданням під час розгляду справи судом першої інстанції, проте будь - яких клопотань щодо призначення по справі відповідної експертизи з метою визначення розміру заборгованості не заявляла.

Так, відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції даних обставин не врахував та дійшов помилково висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог, оскільки позивачем додано до позовної заяви докази на підтвердження зазначених у позові обставин, які суд вважав доведеними під час розгляду справи судом апеляційної інстанції. Підстав для відмови у задоволенні позову колегія суддів не вбачає. Натомість, стороною відповідача такі докази не спростовано.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Володарського районного суду Київської області від 08 серпня 2018 року з ухваленням нового рішення про задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі.

Положеннями ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню судові витрати за подачу позову до суду у розмірі 1 762, 00 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 643,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану представником Литвиненко Оленою Леонідівною, задовольнити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 08 серпня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Задовольнити позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 09350, АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат №3111, МФО №305299, адреса: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) заборгованість за кредитним договором б/н від 21.02.2006 року станом на 31.10.2017 року у розмірі 117 000,00 грн., яка складається з 9 418,15 грн. заборгованості за кредитом; 107 581,85 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 09350, АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (, рахунок для погашення заборгованості та судових витрат №3111, МФО №305299, адреса: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 405,00грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

Л.Д.Поливач

А.М.Стрижеус

О.І.Шкоріна