Провадження № 2/712/201/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року Соснівськийрайонний суд м. Черкаси в складі :

Головуючого судді - Мельник І.О.

з участю секретаря - Хоменко А.В.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката - ОСОБА_3

представника третьої особи Черкаського регіонального сервісного центру МВС України - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: Святошинське УП ГУ НП у м. Києві, Черкаський регіональний сервісний центр МВС України про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Святошинське УП ГУ НП у м. Києві про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на автомобіль,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Святошинське УП ГУНП у м. Києві, Черкаський регіональний сервісний центр МВС України про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26.12.2016 він передав в оренду автомобіль «Рено Кенго», сірого кольору, д/з АА3469МР, який належав йому на праві власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ 688929 від 13.01.2015 ОСОБА_7 та 16.01.2017повідомив ОСОБА_5 про викрадення вище вказаного автомобіля. Ним було подано до слідчого відділу Святошинського ГУНП у м. Києві заяву 17.01.2017 про вчинення кримінального правопорушення, про що 18.01.2017 відомості були внесені до ЄДДР за ч. 2 ст. 289 КК України. У своїй позовній заяві він також вказує, що від його імені, але без його відома, 21.01.2017 було підписано договір комісії № 3976/17/000514, згідно якого ТОВ «СТО-Автоторгсервіс» () виступив Комісіонером, а ОСОБА_5 Комітентом. Відповідно до п.п. 1.1 п.1 даного договору Комітент передає, а Комісіонер приймає на себе обовязки з реалізації транспортного засобу автомобілем марки «Рено Кенго», номер двигуна V-1598 номер кузову VF1FW1DBA44686661 сірого кольору, 2011 р.в. таким чином, 21.01.2017 вище зазначенийтранспортний засіб Комісіонером було відчужено ОСОБА_6. В подальшому 31.01.2017 СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві у Відповідача даний транспортний засіб було вилучено та 24.04.2017 спірний автомобіль на підставі дозволу на видачу транспортного засобу Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 24.04.2017 р. було повернуто ОСОБА_2 Незважаючи на дані обставини, він вважає, що ОСОБА_2 володіє автомобілем марки «Рено Кенго», номер двигуна V-1598 номер кузову VF1FW1DBA44686661 сірого кольору, 2011 р.в. незаконно, оскільки набув його у власність на підставі попередньо підписаного договору комісії № 3976/17/000514 від 21.01.2017,також згідно з висновком судової експертизи № 8-4/801 від 24.05.2017 судовим експертом Київського НДЕКЦ МВС України ОСОБА_8 було встановлено, що підпис у вище вказаному договорі комісії навпроти прізвища ОСОБА_5 та його паспортних даних виконаний іншою особою. Тому вважає, так як, автомобіль у нього було викрадено та знято з обліку без його дозволу, при цьому жодних дій щодо відчуження даного автомобіля він не вчиняв та нікого не уповноважував, просить суд витребувати автомобіль марки «Рено Кенго», номер двигуна V-1598 номер кузову VF1FW1DBA44686661 сірого кольору, 2011 р.в. у ОСОБА_2 та повернути,одночасно визнавши за ним право власності на вказаний автомобіль, а також просив зобовязати Черкаський регіональний сервісний центр МВС України або іншу уповноважену особу перереєструвати спірний автомобіль з ОСОБА_2 на нього.

ОСОБА_5 звернувся до суду з заявами про уточнення позовних вимог, а саме, зясувавши, що спірний автомобіль згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна продовжує обліковуватися за ОСОБА_6, просить суд зобовязати Черкаський регіональний сервісний центр МВС України або іншу уповноважену особу перереєструвати автомобіль марки «Рено Кенго» з ОСОБА_6 на ОСОБА_5 та витребувати автомобіль марки «Рено Кенго», номер двигуна V-1598, номер кузову VF1FW1DBA44686661, сірого кольору, 2011 р.в., у ОСОБА_2 та повернути його ОСОБА_5 або відшкодувати вартість автомобіля в розмірі 250000,00 грн., визнати право власності на автомобіль та витрати покласти на ОСОБА_2

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Святошинське УП ГУНП у м. Києві, про визнання його добросовісним набувачем та визнання за ним права власності на транспортний засіб. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 31.01.2017 в м. Черкаси, співробітниками Святошинського УП ГУНП у м. Києві у ОСОБА_2 було вилучено автомобіль марки «Рено Кенго», номеру кузова VF1FW1DBA44686661, сірого кольору, 2011 р.в. (надалі Автомобіль; т/з), який належить йому на праві володіння, користування та розпорядження вказаним майном згідно з нотаріально посвідченою приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9 довіреностю від 25.01.2017, вилданою ОСОБА_6 Вказаний автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з (технічного паспорту) СХО № 994804, виданого Територіальним сервісним центром МВС України 7141, 24.01.2017 р. Таким чином, він фактично придбав у ОСОБА_6 вказане вище рухоме майно, оскільки повністю за нього розрахувався, про що свідчить відповідна розписка від 23.01.2017. У звязку із вище вказаними подіями, 06.02.2017 ОСОБА_2 звернувся із заявою до начальника Святошинського УП ГУНП у м. Києві щодо повернення йому безпідставно вилученого у нього автомобіля та визнання потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000434, яке було відкрито 18.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Святошинським районним судом м. Києва13.02.2017 було розглянуто клопотання слідчого Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10, яке було погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 8 ОСОБА_11, про накладення арешту на автомобіль у даному кримінальному провадженні (№ 0000434 від 18.01.2017 р.). За результатами розгляду даної справи суддею Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О. було прийнято рішення відмовити слідчому Святошинського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10О у задоволенні вище значеного клопотання з тих підстав, що згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Звернувшись до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргу на бездіяльність слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000434 щодо неповернення тимчасово вилученого транспортного засобу, йому повернули тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «Рено Кенго», номер кузову VF1FW1DBA44686661, сірого кольору, 2011 р.в., разом із свідоцтвом про державну реєстрацію даного транспортного засобу - особі, у якої його було вилучено, а саме: ОСОБА_2 О О. Автомобіль йому повернуто, але на сьогодні зареєструвати спірний автомобіль у свою власність не може. Оскільки він вважає себе добросовісним набувачем вказаного т/з та на момент його придбання не знав і не міг знати про відсутність у продавця, наприклад, прав на відчуження даного майна, а також був максимально обережним та обачливим, оскільки сума, за яку він придбавав автомобіль, для нього є значною. Не маючи фактично можливості реалізувати своє право власності (право володіння, користування та розпорядження) на спірний автомобіль, за який він повністю розрахувався із ОСОБА_6, вважає, що його законні права та інтереси порушені, а тому з метою їх відновлення та захисту, просив суд визнати його добросовісним набувачем автомобіля марки «Рено Кенго», номер кузова НОМЕР_1, сірого кольору, 2011р.в., а також визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Рено Кенго», номер кузова НОМЕР_1, сірого кольору, 2011 р.в.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.11.2017 прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Святошинське УП ГУ НП у м. Києві про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на автомобіль

Представником ОСОБА_5 подано до суду заперечення по зустрічному позову ОСОБА_2, в якому просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання його добросовісним набувачем та визнання права власності на автомобіль марки «Рено Кенго», номер кузова НОМЕР_1, сірого кольору, 2011 р.в., відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не є добросовісним набувачем, оскільки не застосував усіх можливих заходів обережності та обачливості і без попереднього огляду транспортного засобу придбав його.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_1 позов підтримали та просили його задвоольнити, оскільки спірне майно вибуло із володіння власника поза його волею. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити, так як ідповідач не є добросовісним набувачем, так як не був обачним при придбанні сіпрного автомобіля.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні проти первісного позову заперечували та просили задовольнити зустрічний в повному обсязі, оскільки відповідач є добросовісним набувачем спірного майна. Вважають, що позивач повинен звертатися з позовом до орендаря ОСОБА_7, оскільки уклавши договір оренди, він передав автомобіль вказаній особі, які і повинна відповідати за втрату майна.

Представник третьої особи Черкаського регіонального сервісного центру МВС України ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в позові в частині зобовязання РСЦ МВС в Черкаській області щодо перереєстрації спірного автомобіля та надав суду пояснення про те, що згідно з Єдиним державним реєстром МВС автомобіль марки «Рено Кенго», номер кузова НОМЕР_1, сірого кольору, 2011 р.в., 24.01.2017 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3976/17/000514 від 21.01.2017, укладеного ТОВ «СТО-АВТОТОРГСЕРВІС», зареєстрований на ОСОБА_6. Даний автомобіль 25.01.2017 в ТСЦ 7141 РСЦ МВС в Черкаській області був знятий з обліку для реалізації власником громадянином ОСОБА_6. Надалі 26.04.2017 ОСОБА_2 звернувся до ТСЦ МВС № НОМЕР_2 МВС в Черкаській області з заявою № 117134646 про перереєстрацію даного авто та при перевірці по СДР МВС такого ТЗ було встановлено, що автомобіль оголошено з 31.01.2017 в розшук Святошинським УГІ ГУНП в м. Києві. Відповідно до п. 41 постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі МВС є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця. Тому відповідно до п.8, 15 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів та відсутністю результатів досудового розслідування за ч. 2 ст. 289 КК України по кримінальному провадженню № 0000434 у них були відсутні підстави для перереєстрації автомобіля на ОСОБА_2

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить автомобіль марки «Рено Кенго» н.з АА3469 МР, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХХ 688929.

Відповідно до договору оренди транспортного засобу від 14.12.2016 ОСОБА_5В передав ОСОБА_7 з правом викупу автомобіль марки «Рено Кенго», номер кузова НОМЕР_1, сірого кольору, 2011р.в. Вартість автомобіля на момент укладення даного договору становила 630000 грн., тобто, фактично між сторонами цього договору виникли договірні правовідносини.

ОСОБА_5 звернувся до слідчого відділу Святошинського ГУНП у м. Києві 17.01.2017 з заявою про вчинення кримінального правопорушення, про що 18.01.2017 відомості були внесені до ЄДДР за ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно з договіром комісії № 3976/17/000514 від 21.01.2017 ОСОБА_12 передав ТзОВ "СТОА-Автоторгсервісу" автомобіль "Рено Кенго" на реалізацію. Проте, підпис від імені ОСОБА_5 виконаний не ним, а іншою особою, що встанволено у висновку експерта № 8-4/801 від 24.05.2017 в рамках кримінального провадження № 0000434.

ОСОБА_6 спірний автомобіль набув у власність на підставі договору купівлі-продажу № 3976/17/000514 від 21.01.2017, який був укладений з ТОВ «СТО-Автоторгсервіс», та відповідно до заяви № 111760131 від 25.01.2017 автомобіль зняв з обліку. У подальшому ОСОБА_2 подав заяву про реєстрацію тарнспортного засобу, проте рєстрація не відбулася, оскільки автомобіль був оголошений у розшук 31.01.2017.

Співробітниками Святошинського УП ГУНП у м. Києві 31.01.2017 в м. Черкаси у ОСОБА_2, було вилучено автомобіль марки «Рено Кенго», номеру кузова VF1FW1DBA44686661, сірого кольору, 2011 р.в., що належить йому на праві володіння, користування та розпорядження вказаним майном згідно з нотаріально посвідченою довіреностю від 25.01.2017, яка надана ОСОБА_6, та посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2017 транспортний засіб повернуто ОСОБА_2

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності визначають як повне і абсолютне панування особи над річчю.

Згідно з ст.ст. 319, 328 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 330, 387-388 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Згідно з п.п.21, 22, 23, 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК). Тому в такій ситуації пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК. У зв'язку із цим суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.

Відповідно до ст. 387 ЦК України та ч. 3 ст. 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 реституція, як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

Згідно з ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Незаконність володіння майном відповідачем повинна бути доведена позивачем у суді, оскільки законодавство презумує добросовісне (правомірне) володіння чужим майном, якщо інше не випливає з закону або не встановлено рішенням суду.

Позивачем за первісним позовом не надано суду достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач володіє спірним майном незаконно, оскільки укладений між ТОВ «СТОА-Автоторгсервіс» та ОСОБА_5 у визначеному законом порядку недійсним та підробним визнано не було.

Висновок КНДЕКЦ № 8-4/801 від 24.05.2017 по кримінальному провадженню № 0000434, на якій посилається ОСОБА_12 , як на доказ, щодо підробки договіру комісії, протоколи допиту, заяви, суд не може брати до уваги, оскільки це є дослідженням у кримінальному провадженні по якому остаточне рішення не принято.

На підставі наведеного, суд не має можливості вилучити майно із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Умовою задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів, що підтверджують його право власності на майно.

Чинний ЦК України, визначивши, що власник здійснює право власності своїм майном на свій розсуд, водночас не визначає конкретних доказів, якими останній має підтверджувати своє суб'єктивне право. Такими доказами відповідно до норм процесуального законодавства України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача. На сам перед підтверджувати наявність права власності в судовому процесі можуть правовстановлюючі документи.

Судом встановлено, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 володіє, користувався та розпоряджається спірним автомобілем згідно з нотаріально посвідченою довіреностю від 25.01.2017, що була йому надана ОСОБА_6О, та посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_9, будь які правоустановлюючі документи, якіб підтверджували право власносіті на даний автмобіль відсутні, оскільки на момент винесеня рішення довіреність втартила чинність, суд не знаходить будь яких підстав для визнання добросовісним набувачем ОСОБА_2 та визнавати за ним право власності на автомобіль, тому за таких обставин суд вважає, що первісний та зустрічний позов не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст.317, 321, 330, 388, 387, 1212, 1213 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: Святошинське УП ГУ НП у м. Києві, Черкаський регіональний сервісний центр МВС України про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Святошинське УП ГУ НП у м. Києві, про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на автомобіль.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий І.О. Мельник