Справа № 157/8/18
Провадження №2/157/54/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2018 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря Карпік Т.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

02 січня 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що її батькові ОСОБА_7 на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер. На випадок своєї смерті 19 вересня 2016 року він склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пнівненської сільської ради Камінь-Каширського району, яким усе своє майно заповів ОСОБА_5 Спадщину після його смерті своєчасно прийняла позивач шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Крім позивача спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 являються також його діти, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 До складу спадкового майна входить вказаний вище житловий будинок, на який позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність на будинковолодіння правовстановлюючих документів і позасудовим порядком вирішити це питання неможливо.

Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та належав покійному ОСОБА_7

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у заяві.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_2, його представники ОСОБА_4, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що заповіт ОСОБА_7 посвідчений з порушеннями щодо його форми та посвідчення, а тому є нікчемним. Тому позивач не має права на спадкування всього житлового будинку по АДРЕСА_1 оскільки спадкування має відбуватися за законом, а не за заповітом.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 за життя належав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 загальною площею - 79,9 м.кв. Належних правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно немає. Даний факт підтверджується витягом з погосподарської книги по селу Пнівне № 2 за 2016-2020 роки (а.с. 12) та довідкою Пнівненської сільської ради від 24 жовтня 2016 року № 347 (а.с. 49).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 (а.с. 6). На випадок своєї смерті він склав заповіт, посвідчений 19 вересня 2016 року секретарем виконавчого комітету Пнівненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Жалай Т.В., яким усе своє майно заповів ОСОБА_5 (а.с. 9). Згідно з даними Пнівненської сільської ради станом на 24 жовтня 2016 року заповіт не змінено і не скасовано.

Після смерті ОСОБА_7 позивач своєчасно прийняла спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що доводиться даними спадкової справи № 229/2016 (а.с. 47-53).

Крім позивача спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 являються також його діти, відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2, які не мають права на обов'язкову частку у спадщині, оскільки не є особами, передбаченими ч. 1 ст. 1241 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_5, являючись спадкоємицею за заповітом житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 фактично набула на нього право власності, а тому є всі підстави для задоволення позову та визнання права власності на спадкове домогосподарство за позивачем.

Суд не бере до уваги твердження відповідача ОСОБА_2 про недійсність заповіту спадкодавця внаслідок порушення вимог щодо його форми та посвідчення.

Загальні вимоги до форми заповіту та порядку його посвідченні викладені у статтях 1247, 1248 ЦК України. Зокрема вказано, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Зі змісту заповіту вбачається, що його текст записаний зі слів заповідача ОСОБА_7, посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка наділена правом вчиняти нотаріальні дії в місцевості, де немає нотаріуса. Перед підписанням заповіту ОСОБА_7 ознайомився з його змістом шляхом прослуховування його тексту, про що сам заповідач не заперечував. Лише після цього заповіт був особисто підписаний заповідачем.

Таким чином, суд вважає, що заповіт, складений ОСОБА_7 та посвідчений 19 вересня 2016 року секретарем виконавчого комітету Пнівненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області Жалай Т.В., є таким, що відповідає вимогам щодо його форми та посвідчення, встановленим статтями 1247, 1248 ЦК України, а також виражає дійсну волю заповідача.

Також суд бере до уваги і той факт, що ОСОБА_7 після складення та посвідчення заповіту, маючи можливість неодноразово з ним ознайомитися особисто та за допомогою сторонніх осіб, не виявив бажання його змінити чи скасувати, що знову ж таки підтверджує ту обставину, що зміст заповіту повністю відповідає волі заповідача.

Керуючись статтями 5, 12, 76, 81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 328, 1216, 1233, 1247, 1248, 1269, 1296 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належав ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Б. С. Гамула