Ухвала

30 листопада 2018 року

м. Київ

справа № 569/6493/18

провадження № 61-47242ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», заінтересована особа - Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, на дії та бездіяльність державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від

09 липня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від

07 листопада 2018 року.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необгрунтованою.

З матеріалів касаційного провадження убачається, що заочним рішенням Рівненького міського суду Рівненської області від 21 квітня 2011 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства Акціоненого банку (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором із солідарних боржників та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Державним виконавцем відкрито виконавчі провадження № 33450512 та

№ 33450627 з примусового виконання виконавчих листів № 2-2487/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 33 499,14 дол. США та 58 359 грн 08 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: гараж, загальною площею 306, 3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, інше майно відповідачів в межах суми позовних вимог та судові витрати в сумі 1 820,00 грн 00 коп.

Постановою Апеляційного суду Рівненської області від 15 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Рівненського міського суду від 21 квітня 2011 року задоволено частково.

Відмовлено ПАТ АБ Укргазбанк у задоволенні позову до ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

В решті заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від

21 квітня 2011 року залишено без змін.

19 березня 2018 року державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчого провадження № 33450512 та № 33450627 на підставі пункту 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У квітні 2018 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (Рівненський міський ВДВС ГТУЮ у Рівненській області)

Полюховича Р. М.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня

2018 року, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року, скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» на дії та бездіяльність державного виконавця задоволено.

Визнано дії старшого державного виконавця Рівненського міського ВДВС ГТУЮ у Рівненській області Полюховича Р. М. незаконними та неправомірними.

Скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження

ВП № 33450627 від 19 березня 2018 року винесену старшим державним виконавцем Рівненського міського ВДВС ГТУЮ у Рівненській області Полюховичем Р. М.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просив скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року та ухвали нове рішення про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали належної правової оцінки доводам заявника про те, що виконавчий лист № 2-2487/11 від

16 лютого 2012 року на підставі якого було відкрито виконавче провадження

№ 33450627 не відповідає резолютивній частині постанови Апеляційного суду від 15 березня 2018 року.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Із касаційної скарги вбачається, що вона є необгрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних судового рішень.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжитті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Ураховуючи наведене, задовольняючи скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив з того, що заочне рішення Рівненського районного суду від 21 квітня 2011 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до боржника ОСОБА_4 В залишено в силі, а тому у державного виконавця не було підстав виносити постанову про закінчення виконавчого провадження ВП

№ .

Касаційна скарга не містить обгрунтованих посилань на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника із ухваленими судовими рішеннями, законність та обгрунтованість яких доводами касаційної скарги не спростована.

Ураховуючи наведене, ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2018 року та постанова Рівненського апеляційного суду від

07 листопада 2018 року ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті

394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від

09 липня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від

07 листопада 2018 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», заінтересована особа - Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, на дії та бездіяльність державного виконавця, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:Г. І. Усик В. О. Кузнєцов А. С. Олійник