УХВАЛА

"21" березня 2018 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Козюренко Р.С., вивчивши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, -,-

встановив:

до Франківського районного суду м. Львова звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2016, для розгляду даної справи визначено суддю Лозинського Б.М., який 07.07.2016 постановив ухвалу про повернення матеріалів позивачу. В подальшому вказану ухвалу оскаржено та за наслідками апеляційного розгляду 11.10.2016 апеляційним судом Львівської області постановлено ухвалу, якою оскаржуване судове рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

У даній справі ухвалою від 07.11.2016 суддя Лозинський задоволив заявлений самовідвід, на підставі чого 18.11.2016 здійснено повторний автоматизований розподіл та визначено для розгляду справи суддю Масендича В.В. Між тим, у звязку із відстороненням від посади судді проведено 03.03.2018 черговий автоматизований перерозподіл справи, за результатами якого визначено суддю Мартинишин М.О., яка заявила самовідвід, задоволений ухвалою від 12.03.2018.

З наведених підстав проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за наслідками якого визначено суддю Козюренко Р.С.

Суддя Козюренко Р.С. заявив самовідвід, оскільки існують підстави вважати, що розгляд позовної заяви у цій справі може викликати в учасників провадження сумнів в його обєктивності та неупередженості.

Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, заявлений самовідвід підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Згідно до ч.1 ст.39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

В силу положень ст. 6 Конвенцієї про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і обєктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

У відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У звязку із неприязним ставленням та образами, висловленими впродовж останніх років ОСОБА_2 на адресу судді, численними скаргами у різні державні інстанції та дисциплінарного стягнення з тих причин, слід дійти висновку про існування підстав вважати, що розгляд зазначеного питання може викликати в учасників провадження сумнів в його обєктивності та неупередженості.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи вищенаведене, з метою виключення підстав та мотивів позивача чи відповідача для сумніву у безсторонності, уникнення в подальшому сумнівів щодо упередженості чи обєктивності розгляду справи, а також упередження скарг та відводів в адресу судді, слід дійти висновку про наявність підстав для заявлення самовідводу.

Керуючись ст.ст. 36, 38-41, 258-261 ЦПК України, -

постановив:

Самовідвід судді Козюренка Р.С. щодо розгляду цивільної справи №465/3520/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - задоволити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Р.С. Козюренко