АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1184/17 Номер провадження 22-ц/786/1745/18Головуючий у 1-й інстанції Нагорна Н. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення аліментів на дружину

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 29 травня 2018 року, ухвалене у період часу з 11:12:25 год. до 11:46:12 год., під головуванням судді Нагорної Н.В., -

В С Т А Н О В И В:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

31 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Позовні вимоги вмотивовувала тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2016 року. Від спільного проживання в них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони проживають окремо з вересня 2017 року. У звязку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Відповідач такої допомоги добровільно не надає. У листопаді 2017 року було винесено судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина . Уточнивши позовні вимоги, позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку щомісячно на своє утримання до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 29 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення аліментів на дружину, з урахуванням його уточнення відмовлено.

короткий зміст вимог апеляційної скарги :

З даним рішенням не погодилася позивач ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким стягнути задовольнити заявлені нею позовні вимоги.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу :

Вказує на те, що суд не взяв до уваги її доводи про відсутність будь-якого доходу, окрім щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини в сумі 860 гривень.

Вважає висновок місцевого суд про відсутність у відповідача можливості надавати їй допомогу на утримання, як дружині, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, необґрунтованим.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Третя особа ОСОБА_4 надала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 30 серпня 2007 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 (нині ОСОБА_4) І.В. було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 липня 2007 року і до його повноліття. На підставі рішення суду було видано виконавчий лист № 2-597/07 (а.с. 62).

Згідно рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2008 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 (нині ОСОБА_5) Н.С. було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 листопада 2008 року до його повноліття (а .с. 50).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-КЕ №071861 30 березня 2010 року відповідач змінив прізвище зі «Снігир» на «Громік» (а.с.67).

Відповідно до судового наказу від 05 грудня 2017 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.49).

Відповідно до довідки 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС у Полтавській області №46-505/48 від 26 березня 2018 року заборгованість по аліментах, які отримує ОСОБА_4 від ОСОБА_3 згідно виконавчого листа №2-597 від 24 жовтня 2008 року, станом на 01 квітня 2018 року становить 8031, 86 грн. (а.с.122).

Відповідно до довідки 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС у Полтавській області №46-506/48 від 26 березня 2018 року заборгованість по аліментах, які отримує ОСОБА_5 від ОСОБА_3 згідно виконавчого листа №2-993 від 08 грудня 2008 року, станом на 01 квітня 2018 року становить 18232,63 грн (а.с.117).

Згідно рішення Пирятинського районного суду від 27 березня 2018 року розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, було змінено з 1/4 частини на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходів), щомісячно; розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, було змінено з 1/4 частини на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходів), щомісячно; розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, було змінено з 1/4 частини на 1/6 частину усіх видів заробітку (доходів), щомісячно (а.с.138-140).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що що на даний час з відповідача утримуються аліменти на утримання трьох дітей по 1/6 частині його заробітку на кожну дитину, що сукупно становить 1/2 частину або 50 відсотків його доходу, мається заборгованість по сплаті аліментів, а тому він не має змоги надавати допомогу по утриманню дружини.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у звязку з чим отримує щомісячні соціальні виплати в сумі 860 гривень. (а.с. 83).

Відповідно до частин другої, четвертої та шостої статті 84 Сімейного кодексу України (далі СК України) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Тобто, за змістом вказаної норми право на утримання не є абсолютним і повязується із доведеним фактом про те, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоровя набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 працює на посаді начальника караулу ДПРЧ З ДПРЗ ГУ ДСНС України у Полтавській області та отримує сукупний щомісячний дохід ( з вирахуванням податків та зборів) близько 9400 гривень (а.с. 850).

Судом ухвалені рішення про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей по 1/6 частині на кожного, в сукупному розмірі ? частині всіх видів заробітку відповідача.

Половина доходу відповідача становить 4700 грн.

Тобто загальна сума можливих відрахувань на сплату аліментів за такими обрахунками має становити не більше половини заробітної плати відповідача. З цих сум залишається ще половина - 4700 грн.

Апеляційний суд з матеріалів справи вважає саме такими доведені витрати.

Згідно Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено: з 1 січня 2018 року 1762 грн., з 1 липня 2018 року 1841 грн., з 1 грудня 2018 року 1921 грн.

Таким чином, вбачається, що у ОСОБА_3 після сплати всіх аліментних зобовязань залишається сума вища за визначений прожитковий мінімум особи.

З огляду на це, висновки місцевого суду про відсутність у останнього можливості надавати допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку апеляційний суд вважає необгрунтованими.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначає розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника. А саме, частиною 3 вказаної статті передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Апеляційний суд, надаючи аналіз доказам, наявним у матеріалах справи, приходить до висновку, що існування позивача ОСОБА_2. виключно за умов отримання соціальної допомоги ставить її у досить скрутне становище, і внаслідок цього вважає, що обґрунтованим та справедливим має бути рішення про стягнення з відповідача на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку аліментів у розмірі суми, яка б забезпечувала її існування на рівні прожиткового мінімуму.

Суд виходить з розрахунку, що аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку ОСОБА_2 будуть становити в сумі з соціальною щомісячною виплатою достатній для цього розмір.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає висновки місцевого суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог такими, що гуртуються на невірній оцінці доказів..

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Обовязок відповідача утримання своїх дітей на достатньому та гідному рівні для їх гармонійного розвитку визначений законодавством.

ОСОБА_5 наявності у ОСОБА_3 заборгованості по сплаті аліментів свідчить про його недобросовісне ставлення до виконання своїх зобовязань і не може бути підставою для висновку про неможливість утримання дружини, яка здійснює догляд за їх спільною малолітньою дитиною.

чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

Висновки місцевого суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання, апеляційний суд вважає неправомірними з тих підстав, що вони порушують права позивача на гідне існування.

ОСОБА_3 спроможний сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 29 травня 2018 року, з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

З ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 на утримання останньої до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто: до 28 липня 2020 року, аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку відповідача.

Враховуючи висновок суду про скасування судового рішення в частині відмови з ухваленням нового, судові витрати за перегляд справи в суді апеляційної інстанції підлягають відшкодуванню, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Оскільки ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору судові витрати, повязані з розглядом в суді апеляційної інстанції скарги позивача в сумі 704 гривні мають бути покладені на ОСОБА_3

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 29 травня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення - про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання останньої до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто: до 20 липня 2020 року, аліменти в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 30 листопада 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за розгляд справи за скаргою позивача в суді апеляційної інстанції в сумі 704 гривні.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 серпня 2018 року.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /піднис/ ОСОБА_9 /підпис/ ОСОБА_10

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1