Номер провадження: 22-ц/785/6988/18
Номер справи місцевого суду: 521/4727/18
Головуючий у першій інстанції Коблова О. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» Костенка Ігоря Івановича на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року по цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» про визнання постанови Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області протиправною та зобов'язання поновити виконавче провадження,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ „КБ „Південкомбанк" Славкіна М.А. звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії державного виконавця. В обгрунтування скарги, уповноважена особа зазначала, що на виконанні у Першому Малиновському ВДВС м.Одеса перебували два виконавчі листи, видані Малиновським районним судом м.Одеси 06.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ПАТ „КБ „Південкомбанк" заборгованість в сумі 47 383, 95 грн. та про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ „КБ „Південкомбанк" судовий збір у розмірі 236,92 грн.

Проте, 11.12.2017 року старший державний виконавець Першого Малиновського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області Бодрягова Л.В. повернула виконавчий документ стягувачу у зв"язку з тим, що встановити місце знаходження боржника ОСОБА_5 неможливо та майно на яке можливо звернути стягнення у нього відсутнє.

Скаржник вважає, що державним виконавцем не було вчинено усіх виконавчих дій по виконанню виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором та судового збору.

На підставі наведеного скаржник просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Малиновського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області Бодрягової Л.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.12.2017 року по виконавчим листам Малиновського районного суду м.Одеси від 06.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ПАТ „КБ „Південкомбанк" заборгованість в сумі 47 383, 95 грн. та про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ „КБ „Південкомбанк" судовий збір у розмірі 236,92 грн.;

- зобов"язати Перший Малиновський ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області поновити виконавче провадження з виконання виконавчих листів Малиновського районного суду м.Одеси від 06.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ПАТ „КБ „Південкомбанк" заборгованість в сумі 47 383, 95 грн. та про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ „КБ „Південкомбанк" судовий збір у розмірі 236,92 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року у задоволенні скарги ПАТ „КБ „Південкомбанк" відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» Костенко Ігорь Іванович звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року та прийняти рішення про задоволення скарги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» та Перший Малиновський відділ ДВСм. Одеси ГТУЮ в Одеській області будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про причини не явки не повідомили.

ОСОБА_6 у судове засідання не з'явився, про причини не явки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

В засіданні судової колегії ОСОБА_5 пояснив, що йому відомо про погашення заборгованості у повному обсязі, але він не згоден з підставою повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» з посиланням на те, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не проводилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з'ясувати місце знаходження боржника ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні скарги ПАТ „КБ Південкомбанк" на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження виконане боржником і тому скарга задоволенню не підлягає.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Судом встановлено, що:

- на примусовому виконанні в Першому Малиновському відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебували виконавчі листи видані Малиновським районним судом м. Одеси 06.12.2012 року у справі № 2/1519/5869/11 про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ПАТ «Комерційний банк «Південкомбанк» заборгованість в сумі 47383, 95 грн.

Як вбачається з відмітки на виконавчому листі постановою державного виконавця від 10.06.2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції Закону станом на 10.06.2016 року та при цьому зазначено про стягнення заборгованости в сумі 4026 грн. 13 коп. Виконавчі витрати в сумі 319,30 грн. стягнуто у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За заявою стягувача постановою державного виконавця від 01.11.2016 року відкрито провадження в частині стягнення заборгованості, що залишилась не виконаною в сумі 43357,72 грн.

-11.12.2017 року постановою державного виконавця повернуто віконавче провадження стягувачу у зв"язку з тим, що встановити місце знаходження боржника ОСОБА_5 неможливо та майно на яке можливо звернути стягнення у нього відсутнє.

- 02.01.2018 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв'язку з виконанням іншим солідарним боржником ОСОБА_6 виконавчого документу у повному обсязі, виконавчого збору та стягнення витрат у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Як вбачається з норми ч. 1 ст. 37 статті Закону України "Про виконавче провадження" підстави та кваліфіковані ознаки, зазначені державним виконавцем у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу на підстави п. 5 цієї статті:

- неможливість встановлення місця знаходження боржника ОСОБА_5;

- відсутність майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення, відносяться до різних пунктів статті 37 Закону України "Про виконавче провадження"

Так, відсутність майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення передбачено п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", а неможливість встановлення місця знаходження боржника передбачено пунктом 5 цієї ж статті.

Незважаючи на це, державним виконавцем відсутність майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення кваліфіковані лише за п. 5 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

ОСОБА_5 з'явився в судове засідання, пред'явив паспорт зі штампом про реєстрацію, з якого вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 за якою фактично проживає і за якою отримав судову повістку та з'явився на виклик апеляційного суду.

Складений 11.12.2017 року державним виконавцем акт про відсутність боржника за місцем проживання без зазначення конкретної адреси та джерела на підставі якого державний виконавець дійшов до такого висновку.

Висновок про відсутність боржника за місцем проживання не узгоджується з обставинами справи та обставинами, які безпосередньо встановлені в судовому засіданні апеляційного суду Одеської області, до якого з'явився боржник ОСОБА_5

Враховуючи наведене, у державного виконавця не було формальних підстав для повернення виконавчого документу стягувачеві з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з неможливістю встановлення місця знаходження боржника ОСОБА_5

Крім того, належні і достатні докази для висновку про відсутність у боржника будь-якого майна у витребуваних судом матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Саме по собі наявність лише акту державного виконавця про відсутність в реєстрі АІПС «Автомобіль» відомостей про зареєстровані за боржником транспортні засоби не є достатнім доказом про набуття висновку про відсутність майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення.

У суду першої інстанції не було підстав для взяття до уваги заперечень, поданих державним виконавцем на скаргу ПАТ КБ «Південкомбанк» щодо визнання протиправним та скасування постанови державного виконавця про стягнення з ОСОБА_5, як з солідарного боржника на користь ПАТ КБ «»Південкомбанк» заборгованості за кредитним договором з посиланням на постанову державного виконавця від 02.01.2018 року про завершення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду та стягненням на користь ПАТ КБ «»Південкомбанк» заборгованості за кредитним договором у повному обсязі з іншого солідарного боржника - ОСОБА_6, оскільки оспорювана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу була постановлена у зв"язку з тим, що встановити місце знаходження боржника ОСОБА_5 неможливо та майно на яке можливо звернути стягнення у нього відсутнє і ця постанова від 11.12.2017 року була винесена державним виконавцем ще до закінчення 02.01.2018 року виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням іншим солідарним боржником ОСОБА_6 судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ КБ «Південкомбанк».

В даному випадку тягар доведення виконання рішення суду покладається на суб'єкта оскарження - Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, державного виконавця, який повернув виконавчий документ стягувачу у зв"язку з тим, що встановити місце знаходження боржника ОСОБА_5 неможливо та майно на яке можливо звернути стягнення у нього відсутнє, а не закінчив виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду.

Сам стягувач, факт сплати заборгованості у повному обсязі заперечує і стверджує, що оплата надійшла у розмірі 26 977,52 грн. в той час, як сума заборгованості складає 47 383,55 грн.

Незважаючи на це, державний виконавець звірку платежів з стягувачем не здійснив, витребувані апеляційним судом завірені копії документів про перерахування заборгованості стягувачу у повному обсязі на ухвалу не пред"явив, посилаючись на відсутність технічної можливості зробити копії ропоряджень про перерахування коштів належної якості.

При цьому, Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області явку свого представника з матеріалами виконавчого провадження для можливості огляду оригіналів документів в судовому засіданні не забезпечив.

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» Костенка Ігоря Івановича - задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2018 року скасувати.

Задовольнити скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» Костенка Ігоря Івановича на дії державного виконавця.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Малиновського ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області Бодрягової Л.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.12.2017 року по виконавчому листу № 2/1519/5869/11 виданого Малиновським районним судом м.Одеси 06.12.2012 року про стягнення з ОСОБА_5 грошової суми у розмірі 43 357,82 грн.

Зобов"язати Перший Малиновський ВДВС м.Одеса ГТУЮ в Одеській області поновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/1519/5869/11 виданого 06.12.2012 року Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ „КБ „Південкомбанк" грошової суми у розмірі 43 357,82 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.11.2018 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова