П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 року м. Київ

Справа № 752/8928/17

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/2990/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року, постановлену під головуванням судді Шкірай М.І., у цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк», заінтересовані особи: ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестменеджмент», про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІ апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року цивільну справу за заявою ПАТ «Сбербанк», заінтересовані особи: ОСОБА_2, ТОВ «Інвестменеджмент», про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду передано до Апеляційного суду міста Києва для розгляду за інстанційною юрисдикцією.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, адвокат ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції прийняв заяву до свого провадження до набрання чинності ЦПК у новій редакції з додержанням правил підсудності, а тому, враховуючи положення ч. 2 ст. 31 ЦПК України, повинен був розглянути таку заяву.

Справу розглянуто в порядку статті 369 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Невідомої Т.О., перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини 3 статті 3 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно положень пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2017 року ПАТ «Сбербанк», заінтересовані особи: ОСОБА_2, ТОВ «Інвестменеджмент» звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 3 травня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 3 жовтня 2017 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 22 вересня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ПАТ «Сбербанк», ТОВ «Інвестменеджмент», про скасування рішення третейського суду.

Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року провадження у справі відновлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із правил інстанційної юрисдикції, що передбачені ч. 2 ст. 23 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року), та дійшов висновку про необхідність передання справи до Апеляційного суду міста Києва для розгляду по суті.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, враховуючи наступне.

З 15 грудня 2017 року набув чинності Цивільний процесуальний кодекс України в редакції Закону України № 2147-УІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року), справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до п. 11 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Отже, Перехідними положеннями ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року не передбачено передачу за інстанційною юрисдикцією справ, які надійшли в провадження судів першої інстанції до 15 грудня 2017 року.

За правилами частини 2 статті 31 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

За змістом вищезазначених процесуальних норм, якщо заяви чи скарги, подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, що діяли до набрання чинності новою редакцією процесуального Кодексу, то такі заяви чи скарги повинні бути розглянуті та не можуть бути передані на розгляд іншому суду за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суд першої інстанції на вищезазначені положення процесуального закону уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про передачу справи для розгляду до Апеляційного суду міста Києва.

Ураховуючи викладене, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль